№2-4556/07
Рішення

Іменем    України

24 вересня 2007 p.    Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Рудницької О.М.,

при секретарі - Марук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Києві   цивільну справу   за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного
товариства «НВО Україна», БТІ м. Києва, про захист прав споживачів та визнання
права власності на об»єкт інвестування,

встановив:

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом, який мотивує тим, що 04.02.2003 р. ним було укладено договір
інвестування № 13, на підставі якого проводилось інвестування об»єкту житла за
адресою АДРЕСА_1.

За умовами цього договору,
як вказує позивач, він зобов»язався здійснити фінансування будівництва квартири
за вказаною адресою площею 46, 4 кв.м. із розрахунку 1830 грн. за один
квадратний метр, що відповідає загальній вартості квартири - 86 376 грн.
Вказана сума була в повному обсязі перерахована відповідачу, про що свідчить
довідка від 06.06.2007 р. Відповідач передав зазначене житло позивачу за актом
прийому-передачі від 06.03.2004 р.

Водночас з цим, як вказує
позивач, відповідач за умовами зазначеного договору зобов»язався передати йому
згадану квартиру в другому кварталі 2003 р. після здачі будинку в експлуатацію
та згідно акту прийому-передачі квартири.

Як вказує позивач, на даний
час відповідач, фактично не оспорюючи його право на квартиру за вищезазначеною
адресою, не виконує своїх зобов»язань щодо здачі будинку в експлуатацію,
посилаючись на різноманітні обставини, які нібито утруднюють цю процедуру.

Позивач просить визнати за
ними право власності на АДРЕСА_1і, зобов»язавши зареєструвати за ним право
власності на цю квартиру в БТІ м. Києва.

В судовому засіданні
позивач підтримав свої позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Представник відповідача ЗАТ
«НВО Україна» в судовому засіданні проти позову не заперечує і зазначає, що
дійсно позивач сплатив 100 відсотків вартості АДРЕСА_1 як це визначено в
договорі інвестування № 13 від 04.02.2003 р. Однак, як зазначає представник
відповідача, наявні труднощі, пов»язані із оформленням введення будинку в
експлуатацію, не дозволяють належним чином провести документальне оформлення
права власності позивачок на про інвестоване ними житло.

БТІ м. Києва в судове
засідання свого представника не направив, про день розгляду справи повідомлений
належним чином.

Суд, заслухавши позивача,
представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом між
позивачем і ЗАТ «НВО Україна» 04.02.2003 р. було укладено договір інвестування
№ 13, на підставі якого позивачем проводилось інвестування будівництва об»єкту
житла за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 46, 4 кв.м. із розрахунку 1830 грн.
за один квадратний метр, що відповідає загальній вартості квартири - 86 376
грн.

Позивач в повному обсязі
перерахував відповідачу вказану суму, про що свідчить довідка від 06.06.2007 p., тобто виконав
умови договору щодо своєчасного внесення коштів в якості інвестування
зазначеного будівництва

Відповідач передав
зазначене житло позивачу за актом прийому-передачі від 06.03.2004 р.

З боку відповідача
вбачається порушення умов виконання договору, оскільки для проведення
документального оформлення права власності позивача на зазначене житло,
необхідно провести процедуру здачі будинку в експлуатацію, що не проводиться
відповідачем.

Таким чином, позивач в
повному обсязі виконав умови договору і має право вимагати майно, вартість,
якого оплачена в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначені
обставини справи, суд вважає, що введення будівлі в експлуатацію не повинне
рахуватись, як обов»язкова умова для отримання позивачем вказаного житла у
власність, оскільки така умова договору значно погіршує становище
добросовісного вкладника коштів та позбавляє його права отримати нерухомість у
власність через неналежне відношення до виконання зобов»язань з боку
відповідача і не проведення ним дій по введенню будівлі в експлуатацію.

Водночас з цим, слід
зазначити, що позивач вже проживає у згаданій вище квартирі, його право
власності на зазначене нерухоме майно ніхто не заперечує та не оспорює, а тому,
суд вважає, що позивач фактично вступив у володіння зазначеним помешканням,
однак не в змозі отримати на це приміщення правовстановлюючий документ, який би
засвідчував наявність у позивача права власності на нього.

Суд вважає, що посилання
позивача на Закон України «Про захист прав споживача» є безпідставним, оскільки
фактично в своєму позові він вказуює на обставини невиконання відповідачем
своїх договірних зобов»язань щодо передачі йому повністю проінвестованого
(оплаченого) об»єкту нерухомості у власність з усіма необхідними для цього
документами. Враховуючи, що невиконання відповідачем своїх договірних
зобов»язань щодо належного оформлення права власності позивача порушує його
права, останній вимагає відновити свої права шляхом визнання за ним права
власності в судовому порядку.

З відповідача Закритого
акціонерного товариства «НВО Україна» підлягає стягненню на користь позивача
сплачене останнім держмито та платіж за інформаційно-технічне забезпечення, а
також на користь держави решту держмита - 812 грн., що має загалом скласти 1 %
від суми майнового позову - 86376 грн.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Закритого
акціонерного товариства «НВО Україна», БТІ м. Києва, про захист прав споживачів
та визнання права власності на об»єкт інвестування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на АДРЕСА_1, загальною площею 46, 4 кв.м.

Зобов»язати Бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна м.
Києва зареєструвати право власності на АДРЕСА_1, загальною площею 46, 4 кв.м.
за ОСОБА_1.

Стягнути з Закритого
акціонерного товариства «НВО Україна» на користь ОСОБА_1 51 грн. - сплачене
позивачем держмито і 30 грн. - сплачений позивачем внесок за
інформаційно-технічне забезпечення, а всього - 81 грн.

Стягнути з Закритого
акціонерного товариства «НВО Україна» на користь держави державне мито в сумі
812 грн.

Рішення може бути оскаржене
в наступному порядку:

Заяву про апеляційне
оскарження рішення може бути подана до Голосіївського районного суду м. Києва
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський
районний суд м. Києва протягом двадцяти днів після подання заяви про його
апеляційне оскарження.