№ 2-16007  p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
червня   2007
року                                                               м.    Новомиргород

Новомиргородський     районний     суд
Кіровоградської     області     у

складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА
С. В,

при секретареві
ХИМЕНКО І.І.,

за участю
позивача ОСОБА_1,   його представника - адвоката
ОСОБА_2.,   представника відповідача - директора ТОВ
"Агрофірма ім.  Чкалова" А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ
"Агрофірма ім.  Чкалова" про визнання
договору оренди землі недійсним,

встановив:

У травні
2007 р. у Новомиргородський
районний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ
"Агрофірма ім.  Чкалова" про визнання
договору оренди землі недійсним.

Заявник
вимагає визнати договір оренди земельної ділянки із ТОВ "Агрофірма
ім.  Чкалова" від 20.09.2002 р. недійсним,
оскільки вказана угода між сторонами не укладалася і він її не
підписував.

Окрім цього
вказав,  що:

у
договорі відсутні істотні умови угоди,
передбачені  ст.  14
Закону України "Про оренду землі",  та порушені вимоги  ст.
ст.  11,
17,  19 цього ж Закону;

відсутній
акт приймання-передачі земельної ділянки орендареві;

не визначений
розмір орендної плати;

всупереч
заключним положенням угоди договір нотаріально не посвідчений.

В угоді
неточно вказані місце розташування та розмір земельної ділянки,  оскільки до неї не були додані невід'ємні
частини,  вказані як додатки до договору.
Фактично відсутні такі документи,  як
план (схема) земельної ділянки,  акт
визначення її меж в натурі,  акт
приймання-передачі земельної ділянки.

У
договорі не зазначено розмір орендної плати,
можливість її індексації,  строки
платежу та порядок їх внесення. Хоча відповідач протягом 2003-2006 pp.
проводив часткові виплати в рахунок орендної плати шляхом видачі натуральної
оплати та грошей,  ці виплати не можна
вважати фактичним виконанням домовленості,
бо їх розмір не був обумовлений при укладанні договору.

Посилаючись
на  ст.
ст.  14,
4 3 Конституції України,
Закон України "Про оренду землі",   ст.
ст.  З,  15,  109,
1118-120 ЦПК України,
просить суд визнати договір оренди земельної ділянки від 20.09.2002 р. недійсними з
часу укладення.

Позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 у суді підтримали позов,
посилаючись на обставини,
викладені в заяві.

Представник
відповідача А. у судовому засіданні позов не визнала і пояснила,  що фактично договір був підписаний особисто

позивачем,
який кожного року одержував орендну плату у бажаному для нього вигляді:
грошима або натуральною продукцією.

Заява ОСОБА_1 з вимогою
достроково розірвати оспорювану угоду до товариства не надходила.

Жодний
із укладених тоді договорів не був посвідчений нотаріально,  але термін їх дії не перевищує 5 років.

Акт  приймання-передачі  земельної
ділянки  не  складався,
оскільки усі орендовані земельні ділянки використовуються єдиним масивом
без виділення окремої ділянки позивача у натурі.

Заслухавши
згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши
письмові докази та інші матеріали справи,
суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань.

Як
витікає із положень Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. (із
змінами,  внесеними згідно із Законами
України від 08.09.1999 p.,
17.02.2000 p.,  07.12.2000 p.,
20.12.2001 p.,  07.03.2002 p.,
26.12.2002 p.):

4. 3  ст.  14
- Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов,  передбачених цією статтею,  порушення вимог статей 4,
5,  6,  7,
9,  13,  15 цього Закону є підставою для
відмови у державній реєстрації договору оренди згідно зі статтею 18 цього Закону,  а також для визнання договору недійсним
відповідно до законів України;

ч. 1  ст.  20 - Орендна плата
може встановлюватись у таких формах:

1)
грошовій;

2)
натуральній (за визначеною кількість чи частиною
продукції,  яка одержується з орендованої
земельної ділянки);

3)
відробітковій (надання послуг орендодавцю).

У
судовому засіданні безспірно з'ясовано,
що сторони грубо порушили вимоги чинного земельного законодавства під
час укладання договору оренди земельної ділянки 20.09.2002 p.:

в угоді
неточно вказані місце розташування та розмір земельної ділянки,  оскільки до неї не були додані невід'ємні
частини,  вказані як додатки до договору.
Фактично відсутні такі документи,  як
план (схема) земельної ділянки,  акт
визначення її меж в натурі,  акт
приймання-передачі земельної ділянки;

у
договорі не зазначено розмір орендної плати,
можливість її індексації та порядок внесення платежів. Хоча відповідач
протягом 2003-2006 pp. проводив часткові виплати в рахунок орендної плати
шляхом видачі натуральної оплати та грошей,
ці виплати не можна вважати фактичним виконанням домовленості,  бо їх розмір не був обумовлений при укладанні
договору;

відповідно
до норм чинного законодавства розмір орендної плати встановлюється у
відсотковій частині від вартості земельної ділянки. Проте вартість землі в
угоді вказана невірно,  так як її оцінка
на момент укладання договору не проводилась.

Окрім
цього,  вказаний договір був укладений з
порушенням вимог  ст.  14
Закону України "Про оренду землі": на час укладання він підлягав
обов'язковому нотаріальному посвідченню.

До того
ж у тексті договору (розділ 8)
зазначено,  що він набуває чинності
після його нотаріального посвідчення. Проте ця вимога не була виконана.

Відсутні дані про досягнення згоди між сторонами про
розмір орендної плати в грошовій,
натуральній і відробітковій формах,
її індексації,  термінах та
порядку перегляду.

У
договорі неправильно вказане прізвище орендодавця (ОСОБА_3 замість ОСОБА_1),
відсутні його реквізити: паспортні дані.

У
додатку № 1 до
вказаної угоди неправильно зазначені ініціали позивача,  відсутні одиниці виміру,  кількість,
вартість натуральної і відробіткової форми орендної плати,  підписи орендаря і орендодавця за 2002-2006 p.p.

Під час
реєстрації договору 03.04.2003
р. у книзі записів реєстрації договорів оренди земельної ділянки
Новомиргородської міської ради на вище вказані недоліки не було звернуто уваги
сторін.

Ураховуючи
вище наведене,  у судовому засіданні
безспірно з'ясовано,  що сторони грубо
порушили вимоги земельного законодавства під час укладання договору оренди
земельної ділянки від 20.09.2002
р.

Так,  у згаданій угоді відсутні дані про досягнення
згоди між сторонами про розмір орендної плати у натуральній,  грошовій або відробітковій формі,  тобто не визначені: частка чи розмір платежу
грошима; кількість або частка продукції,
одержуваної із земельної ділянки у натуральному вигляді: її
перелік,  якісні показники,  місце,
умови,  порядок та строки поставки
(передачі); частка
платежу у відробітковій формі,  а також
види послуг,  місце і строки їх надання.

Договір
оренди землі - це угода
сторін про взаємні зобов'язання,
відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння
і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений
договором строк ( ст.  12 Закону України
"Про оренду землі" у редакції від 26.12.2002 p.).

За
правилами  ст.  13
Закону:

1.          Договір оренди земельної ділянки укладається у письмовій

формі.

2.            Невід'ємною частиною договору оренди є план (схема)

земельної ділянки.

Всупереч
вимогам вище вказаного закону відсутній план (схема) спірної земельної ділянки.

Відповідно
до ч. 1  ст.  16 Закону України
«Про оренду землі»,  договір оренди
земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з всіх
істотних умов,  підписання його сторонами
і державної реєстрації.

У
судовому засіданні незаперечно з'ясовано,
що відповідач суттєво порушив охоронювані законом права позивача під час
укладення оспорюваної угоди.

Тому на
підставі вимог  ст.   ст.  14,
43 Конституції України,
ст.   ст.  4,  7
ч. 4,  12-13,  14 ч. 2,
пп. 1,  3,  16 ч. 1,
20,  22-23,  26 п. 2,
28-30 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. (із
змінами,  внесеними згідно із Законами
України від 08.09.1999 p.,  17.02.2000 p.,  07.12.2000 p.,  20.12.2001 p.,  07.03.2002 p.,  26.12.2002 p.),  позов підлягає безспірному задоволенню.

До того
ж у редакції Закону України "Про оренду землі" (зі змінами і
доповненнями від 02.10.2003
р. та 27.11.2004 р.) вище
згадані порушення також є підставою для визнання договору недійсним:  ст.
ст.  15,
18,  20,  35 вказаного Закону.

Суд вважає,
що відповідно до вимог  ст.  З Декрету KM України
"Про державне мито" та
ст.   ст.  79-81,
88 ЦПК України судові витрати у справі по оплаті позивачем судового
збору у розмірі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 7, 50 грн. потрібно стягнути з відповідача на його
користь.

Враховуючи
наведене,  керуючись  ст.
ст.  14,
4 3 Конституції України,
ст.   ст.  4,  7 ч. 4,  12-13,  14 ч. 2,  пп. 1,
3,  16 ч. 1,
20,  22-23,   26 п.
2,   28-30
Закону України "Про оренду землі" від

1998
р.  (із  змінами,
внесеними  згідно  із
Законами від

1999
p.,   17.02.2000  p.,   07.12.2000  p.,   20.12.2001  p.,

2002
p.,   26.12.2002 p.),
ст.    ст.   15,
18,   20,   35 Закону України  "Про
оренду  землі"  (зі
змінами  і  доповненнями
від

2003
р. та 27.11.2004
p.),  постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.1993 р. за № 197 "Про форму
договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах
оренди)",   ст.   ст.
З,  8,  10,  208-215,
223,  292,  294,
296 ЦПК України,  суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ТОВ
"Агрофірма ім.  Чкалова" про визнання
договору оренди землі недійсним задовольнити.

Визнати
недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки,  укладений 20 вересня 2002
року між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім.  Чкалова" м.  Новомиргорода,  Кіровоградської області та заявником Г.,  котрий зареєстровано у книзі державної
реєстрації договорів оренди земельних ділянок Новомиргородської міської ради 03
квітня 2003 року за № 145.

Стягнути
із ТОВ "Агрофірма ім.  Чкалова" на користь ОСОБА_1 58 (п'ятдесят
вісім) гривень 50 коп.
судових витрат у справі.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку ч. 4
ст.
295 ЦПК
України.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду
Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає,  до суду апеляційної
інстанції.