Справа
22-Ц-3862/2007 p.                                  Головуючий 1
інстанції - Гетьман Р.А
- про встановлення факту
Доповідач - Коровін С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня
2007р. судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого        - Карімової Л.В.

суддів                    - Коровіна., Кірсанової Л.І.

при
секретарі       - Зелінській І.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
рішення Дзержинського районного суду м.
Харкова від 7 червня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю,  про визнання
права власності та права на спадщину,  та
поділу спадкового майна та за зустрічним позовом ОСОБА_4,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно,  -

встановила:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_3. про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 з
лютого 2002р. по серпень 2006р.; визнання за нею права спільної власності на ½ частину
житлового будинку по вул.  АДРЕСА_1на 1/6
частину цього будинку в порядку спадкоємства,
а всього на 2/3 частини будинку,
вона просила виділити їй будинок у натурі з виплатою відповідної
компенсації відповідачам в розмірі 19 470 грн. Позивачка також просила визнати
за нею право власності як за спадкоємцем на 1/3 частину автомобіля ВАЗ
21113,  випуску 2002р. держномер НОМЕР_1,  на 1/3 частину житлового будинку за

адресою
АДРЕСА_2,  1/3 частину земельної ділянки
площею 0,1021 га,  та 1/3 частину
земельної ділянки площею 0,25 га.,  що
знаходяться за вказаною адресою. Просила виділити ОСОБА_4 ОСОБА_3. автомобіль
ВАЗ 21 113 держномер НОМЕР_1. Житловий будинок в с.  Першотравневе та дві земельні ділянки і
стягнути з відповідача в компенсацію у сумі 28 874 грн. 66 коп.

ОСОБА_1.
посилалася на те,  що з лютого 2002р.
почала жити з батьком відповідачів цивільним шлюбом і на підставі цього вона
має право на спадщину,  вважаючи себе
спадкоємцем першої черги по закону. Разом з ними проживала дочка
позивачкиОСОБА_2.  З січня 2004р. вони і
ОСОБА_5 і дочкою переїхали в буд.
АДРЕСА_1. Позивачка стверджувала,
що приймала участь в придбанні будинку,
ремонті і перебудові будинку.

ОСОБА_4
і ОСОБА_3. звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1.,  ОСОБА_2
і просили визнати за ними право власності на спадкове майно яке
залишилося після смерті 8 серпня 2006р. їх батька ОСОБА_5

Вони
посилалися на те,  що усе майно яке
належало на час смерті ОСОБА_5 він придбав за власні кошти. Позивачка ніякого
відношення до придбання цього майна не має. Крім того ОСОБА_4 і ОСОБА_3.
просили виселити ОСОБА_1. і ОСОБА_2 з буд.
АДРЕСА_1. Вони посилалися на те,
що це майно належало батьку,  а
після смерті вони є єдиними спадкоємцями ОСОБА_1. іОСОБА_2.  порушують їх право власності на це майно.

2

Рішенням
суду позовні вимоги ОСОБА_4 і ОСОБА_3. задоволені частково. Суд визнає за ними
в рівних частках право власності на усе майно яке залишилося після смерті
ОСОБА_5 У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволені частково. Суд визнав факт,  що ОСОБА_1.
та ОСОБА_5 в період з 1 лютого 2002р. по 8 серпня 2006р. проживали однією
сім'єю. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

Ухвалою
суду від 2 липня 2007р. виправлена помилка в рішенні суду і вказано,  що вірне прізвище позивачів по зустрічному
позову ОСОБА_4 ОСОБА_3

В
апеляційних скаргахОСОБА_2.  і ОСОБА_1.
просять рішення суду скасувати,  а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вони
посилаються на те,  що зустрічний позов
подано 06.06.2007р., а розгляд справи продовжено 07.06.2007р.ОСОБА_2.  була позбавлена можливості підготуватися до
уасті у справі про виселення.

ОСОБА_1.
іОСОБА_2.  вважають,  що суд дав невірну оцінку наданим
доказам,  ухвалив необ'єктивне рішення.
Суд не надав належної оцінки поясненням свідків. Не враховано,  що ОСОБА_1. займалася будівництвом будинку і
контролювала будівельників. Вони вважають,
що придбали право користування будинком АДРЕСА_1. Суд помилково
визнав,  що коштів які ОСОБА_5 одержав
від продажу свого власного будинку вистачило на придбання усього спірного майна
у тому числі і спірного будинку.

ОСОБА_1.
витратила значні власні кошти на придбання,
та ремонт спірного будинку,  вона
вважає,  що має право на ½ частину будинку
як особа яка створила сумісну власність з ОСОБА_5

Заслухавши
доповідача сторони,  перевіривши
обставини справи колегія вважає,  що
підстав до задоволення апеляційних скарг і скасування рішення немає.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
ОСОБА_1. і ОСОБА_5 в період з 1 лютого 2002р. по 8 серпня 2006р. проживали
однією сім'єю.

27.01.2003р.
ОСОБА_5 придбав,  належавший йому
житловий будинок,  розташований по
вул.АДРЕСА_3 000 грн.,  а 06.03.2003р.
придбав будинок АДРЕСА_1 за 86390 грн.,
а 25.03.2003р. житловий будинок в с
АДРЕСА_2

Суд
обгрунтовано визнав факт проживання ОСОБА_1. і ОСОБА_5 однією сім'єю,  але це не для права позивачці успадкувати частину
майна померлого,  оскільки у
відповідності до  ст.112,  58 ЦК
України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

ОСОБА_4
і ОСОБА_3. є дочками померлого і проти цього ніхто не заперечує. Згідно  ст.1261 ЦК України вони є спадкоємцями першої
черги, прийняли спадщину і є єдиними спадкоємцями цієї черги.

Особи,  які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не
менш як п'ять років до часу відкриття спадщини у відповідності до  ст.1264 ЦК України є спадкоємцями четвертої
черги за законом.

Враховуючи,  що позивачка проживала зі спадкоємцем менше
ніж п'ять років то суд першої інстанції обґрунтовано не визнав її спадкоємцем
однієї черги з дочками померлого.

Суд
першої інстанції перевірив усі докази,
які надала ОСОБА_1. щодо підтвердження участі у придбанні будинку
АДРЕСА_1. У відмові до договору купівлі-продажу від 26 березня 2003 року.
ОСОБА_5 придбав буд.  АДРЕСА_1 за 86 390
грн. (т.1 а.с. 45). Посилання позивачки ОСОБА_1. на те що,  вона з ОСОБА_5 на цей час проживали однією
сім'єю не можуть бути прийняті до уваги при визначенні права власності на цей
будинок оскільки цивільний кодекс України і Сімейний кодекс України діють з
2004р. і регулюють правовідносини які виникли після набрання чинності цими
кодексами.

3

На час придбання
будинку діяли КоБС України і Цивільний кодекс України в редакції 1963р. КоБС
України не передбачав,  що фактичне
проживання чоловіка і жінки визнається проживанням однією сім'єю,  а майно набуте ними за час спільного
проживання належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки це майно
придбано того часу як набрав чинності СК України то положення гл. 8 СК України
на таке майно не поширюються.

ст.112 ЦК
України (в редакції 1963р.) передбачала можливість того що майно може
належати двом чи кільком громадянам.  Але
при визнанні права власності на частку такого майна громадянам повинен надати
суду докази на підтвердження своєї участі у придбанні майна,  чи доказати що за його власні кошти вартість
майна значно збільшилася. ОСОБА_1.
не надала суду першої інстанції доказів на підтвердження того за її власні
кошти був придбаний спірний будинок і що її особисті кошти витрачалися на його
добудову,  перебудову,  ремонт.

Суд
першої інстанції дав належну оцінку наданим доказам і обґрунтовано відмовив
ОСОБА_1. у визнанні права власності на частку будинку як за особою яка
створювала сумісну власність з ОСОБА_5 і як за спадкоємцем після його смерті.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують,  колегія погоджується з рішенням суду.

Керуючись  ст. ст.303,
304,  307,  308,
313,  314,  315,
317,  319 ЦПК України,  судова колегія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги відхилити.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 7 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набуває законної сили негайно але може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.