РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року місяця липня дня 25 колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді                                  Іващенко
В.В.

Суддів                                                       Летягіної
О.В.

Сінані О.М.

При секретарі Іванові O.K.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні  в
місті  Сімферополі  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, на рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим
від 11 квітня 2007 року,

встановила:

12 лютого 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2.
знаходилася з нею у трудових відносинах з 01.01.2007 року, згідно трудового
договору, зареєстрованого у Сакському міськрайцентрі зайнятості 11.01.2007 року
за № 6593, працюючи продавцем магазину „Німет", 01.01.2007 р. нею з
ОСОБА_2 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність;
05.02.2007 р. ОСОБА_2. була звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України, а
трудовий договір було знято з реєстрації у Сакському міськрайцентрі зайнятості
13.02.2007 р. Під час проведення 27.01.2007 р. у магазині „Німет"
інвентаризації матеріальних цінностей за період з 02.01.2007 р. по 27.01.2007
р. у продавців магазину ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було виявлено недостачу матеріальних
цінностей на суму 4049-16 грн., ОСОБА_3 27.01.2007 р. письмово зобов'язалася
сплатити суму недостачі у розмірі 2024-58 грн., а відповідачка ОСОБА_2. від
визнання недостачі матеріальних цінностей відмовилася та недостачу матеріальних
цінностей не відшкодувала.

Рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 11
квітня 2007 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задоволено у повному об'ємі.

Постановлено: Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі
2024 гривні 58 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі:

-    судовий збір у розмірі 51 -00 грн.

витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30-00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає
рішення суду таким, що постановлено з порушенням вимог матеріального і
процесуального права, просить його

Справ №
22-Ц-41112007р.

скасувати та
постановити нове судове рішення, яким у задоволені позовної заяви ОСОБА_1
відмовити.

Зокрема апелянт посилається на те, що коли вона була прийнята на роботу,
товар, який знаходився у магазині їй не передався, акт інвентаризації не
складався , вона за залишок товару, який знаходився у магазині за станом на
01.01.2007 р. не розписувалася, отож не зобов'язана нести відповідальність за
його недостачу. За період з 02.01.2007 року по 27.01.2007 р. надійшло товару на
30317.56 грн., витрати за вказаний період склав 35089,04 грн. Вона участі у
складанні звита не приймала, її ні запрошували.

Суд порушив ст. 137 КЗпП України не прийняв на облік її майнове положення,
оскільки вона проживає з пристарілою матерю,
пенсіонеркою, постійної роботи не має.

Крім того, на думку апелянта, суд лишив її належних їй прав по закону
процесуальних прав, брати участь у судовому засіданні, надавати докази, брати
участь в дослідженні доказів, надавати пояснення, виступати у судових дебатах.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є обгрунтованою і такою, що
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що вина
відповідачки у заподіянні шкоди, завданої нею при виконанні трудових
обов'язків, доведена актом інвентарізації від 27.01.2007р.

Проте відповідно до ч.І ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Матеріальна відповідальність у повному розміру шкоди відповідно до ч.І ст.
134 КЗпП України передбачена у випадку її заподіяння з вини працівника.

Проте, позивачка ОСОБА_1 не надала достатньо доказів, які б підтверджували
вину ОСОБА_2 у заподіянні шкоди у сумі 2024 грн. 58 коп.

Позивачка не надала жодного доказу про те, що товар, який
знаходився у магазині станом на 01.01.2007р. передався ОСОБА_2, що за участю
останньої складався акт інвентаризації, що вона розписувалась за залишок
товару, який знаходився у магазині за станом на 01.01.2007 р.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що
інвентаризація 27.01.2007р. була проведена за відсутності ОСОБА_2, акт
інвентаризації, на який посилається суд, вона не підписувала, і жодного разу не
визнавала свою вину у заподіянні шкоди підприємству.

Таким чином, обставини, які суд вважав встановленими, не
доведені сукупністю допустимих та належних доказів, що відповідно до п.2 ч.І
ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Враховуючи наведене і керуючись ст., ст.. 303, 304, 309 ч.І п.2, 314, 316
Цивільного процесуального Кодексу України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 11
квітня 2007 року скасувати, ухвалити нове рішенням, яким у позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої працівником при виконанні трудових
обов'язків - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржено до

Верховного Суду України протягом
даю місяців.

Справа №
22-Ц-41112007р