Справа
№ 2-93/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 квітня 2007 року Семенівський районний суд
Чернігівської області у складі: головуючого
- судді Гнипа О. І., при секретарі Бород іній В. В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Семенівка Чернігівської області з участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з
житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою про виселення ОСОБА_2 з житлового приміщення по АДРЕСА_1. У позовній
заяві позивачка зазначила, що вона раніше знаходилася у шлюбі з відповідачем до 7 березня 2007 року. Від шлюбу
мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. На даний час позивачка та відповідач спільно проживають у будинку за вищевказаною адресою. Будинок є приватною
власністю позивачки ОСОБА_1 на підставі договору дарування будинку з надвірними спорудами від 29 жовтня 2001
року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки
та бійки, заходи запобігання негативній!
поведінці відповідача з боку працівників міліції, як зазначає позивачка,
виявилися безрезультатними, а тому
вона неодноразово просила відповідача звільнити належний їй будинок, але відповідач на це не реагує, у відповідь вчиняє
сварки, систематично порушуючи правила співжиття.
Внаслідок вищенаведених обставин позивачка просить суд виселити відповідача
ОСОБА_2 з належного їй житлового
будинку по АДРЕСА_1, де відповідач на даний час мешкає.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала вимоги своєї позовної заяви та показала, що відповідач не допомагає їй
по господарству, в домі нічого не робить, вчиняє з нею
сварки. Просить виселити ОСОБА_2 з будинку внаслідок систематичного порушення
ним правил співжиття.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав повністю та показав,
що він зареєстрований та проживає разом з ОСОБА_1 по АДРЕСА_1. Як тільки у них вдома відбудеться сварка з позивачкою, то вона звертається в міліцію.
Останнім часом внаслідок звернень позивачки міліція ним займалася двічі. Перший раз - з-за сварки між
ним і позивачкою, яка відбулася 26 лютого 2007 року, внаслідок чого щодо нього відмовлено у порушенні кримінальної
справи, другий - з-за сварки 7 квітня 2007 року, внаслідок чого він був
притягнутий 10 квітня 2007 року за матеріалами міліції Семенівським районним судом до адміністративної
відповідальності у виді адміністративного арешту строком на три доби.
Заходи попередження або громадського впливу щодо нього офіційними органами не вживалися, у будь-яких документах з цього приводу
він не розписувався. Його родичі
проживають у Російській Федерації, власного житла він не має, у разі
позбавлення його права проживання в
будинку по АДРЕСА_1 жити йому ніде. Просить з будинку за вказаною
адресою його не виселяти.

Допитані в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали,
і що вони разом з позивачкою працюють на одному підприємстві - ДП „Семенівкарайагро лісгосп". ОСОБА_2 вдома
вчиняє з позивачкою сварки, внаслідок чого остання приходить на роботу сумна,
іноді побита, затримується на роботі після закінчення робочого дня у
зв'язку з небажанням йти додому.

2

Суд, вислухавши доводи позивачки, відповідача, допитавши
свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116, ст. 157 Житлового кодексу України осіб,
які проживають разом з власником жилого будинку та систематичним порушенням
правил співжиття роблять неможливим проживання для власника
або інших осіб, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, може бути виселено на вимогу
власника без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня
1985 року „Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами Житлового кодексу України" (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 10 березня Г989 року,;№ 13 від 25 грудня 1992
року, № 15 від 25 травня 1998 року) при вирішенні справ про виселення
на підставі ст.116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі або будинку,
слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення
винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті
заходи попередження або громадського
впливу; не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження,
що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також
заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів
ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача
(незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що до відповідача ОСОБА_2 двічі
заходи попередження або громадського
впливу не застосовувались. Зокрема, згідно постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи від 9 березня 2007 року, Семенівським РВ УМВС України в
Чернігівській області відмовлено у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_2
за фактом вчинення сварки з ОСОБА_1, яка відбулася 26 лютого 2007 року,
проте будь-яких заходів заходів впливу органами внутрішніх справ до нього не
застосовано. Лише згідно постанови Семенівського районного суду від 10 квітня 2007 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1732
КУпАП, і щодо нього застосоване стягнення у виді адміністративного арешту строком на три доби. Будь-які
інші дані про те, що до відповідача вживалися
інші заходи попередження або громадського впливу і які не дали позитивних
результатів позивачем до справи не додано.

За -таких обставин суд приходить до висновку, що заходів попередження або
громадського впливу до ОСОБА_2 для припинення
антигромадської поведінки вжито недостатньо.

Таким чином юридичні підстави для виселення ОСОБА_2 без надання іншого
житлового приміщення з будинку по АДРЕСА_1 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116, 157 Житлового кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 60, 209,| 212, 214, 215 Цивільного процесуального
кодексу України,-

В И РІШИ В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового
будинку - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області
шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.