Справа № 22ц 1240 - 2007 року.                       Головуючий 1 інстанції Франчук О.Д.
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА

іменем України.

2 липня
2007 року.                                                                            м.  Миколаїв.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів:
Данилової О.О. та Кутової Т.З.,

із секретарем
судового засідання Варміш О.С. ,

заявника
ОСОБА_1,

представника
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.  Южноукраїнську Миколаївської області
Требукової О.В.,  у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1переглянула ухвалу місцевого
Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2007 року,  постановлену у цивільній справі за його ж
заявою про встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі й Уявилися у
судове засідання,  перевіривши у межах
оскарження обставини та докази,  якими
сторони їх стверджували , -

установила:

28
лютого 2007 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого Южноукраїнської о міського суду
Миколаївської області в порядку окремого провадження з заявою про встановлення
факту нещасного випадку на виробництві.

Його
обґрунтовувала тим,  що з 9 листопада
1992 року знаходився у трудових відносинах з Костянтинівським монтажним
управлінням тресту "Теплоенергомонтаж",  працюючи монтажником технологічних
трубопроводів 3 розряду.

Під час
виконання своїх трудових обов'язків 26 січня 1993 року був травмований,  внаслідок чого став інвалідом 3 групи,  втративши 60 % професіональної
працездатності.

Посилаючись
на відмову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Южноукраїнську Миколаївської області
призначити відшкодування шкоди,  завданої
травмою на виробництві,  просив заяву
задовольнити.

Ухвалою
місцевого Южноукраїнського міського суду Миколаївської облает від 20 квітня
2007 року заяву залишено без розгляду з мотиву порушення виду провадження.

Не
згодившись із цим,  ОСОБА_1 ухвалу
оскаржив й просив скасувати,
оскільки,  як на його думку,  вона не відповідає положенням чинного
цивільно-процесуального законодавства.

Апеляційну
скаргу слід відхилити,  оскаржену ухвалу
суду 1 інстанції залишити без зміни,
оскільки той постановив її із додержанням норм процесуального права.

Залишаючи
заяву ОСОБА_1 без розгляду,  місцевий суд
вважав установленим,  що між заявником та
виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Южноукраїнську Миколаївської області існує
спір щодо права першого отримувати

відшкодування шкоди,  завданої
травмою на виробництві,  а це,  на думку суду,  перешкоджає розглядові справи в порядку
окремого провадження.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області погоджується з такими висновками суду 1 інстанції,  вважає їх вірними,  обґрунтованими й законними.

Так,  за статтями 234,  235 ЦПК України,  окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства,  в порядку якого
розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності
юридичних фактів,  що мають значення для
охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення особистих
немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності
неоспорюваних прав.

Справи
про встановлення фактів,  що мають
юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Якщо при
розгляді справи окремого провадження виникає спір про право,  який вирішується в порядку позовного
провадження,  суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим особам,
що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З
буквального тлумачення параграфу 2 глави 82 підрозділу 2 розділу III
книги п'ятої ЦК України,  Закону України від 14 жовтня 1992 року
"Про охорону праці". Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності",
Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків,  професійних захворювань і аварій на
виробництві,  затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112,  постанови Пленуму Верховного Суду України № 6
від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" випливає,  що питання про відшкодування шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням його
здоров'я,  пов'язаним із виконанням
трудових обов'язків,  вирішується судом в
порядку,  встановленому для вирішення
трудових спорів (глава ХУ КЗпП України),
тобто в позовному провадженні.

При
цьому,  викладення в заяві формулювання
вимоги,  як вимога про встановлення факту
нещасного випадку на виробництві,  не
перекреслює наявність спору й автоматично не переводить розгляд справи з
позовного в окреме провадження.

Як
вбачається з матеріалів справи,  місцевий
суд виходив саме з зазначеного,  розглянувши
заяву ОСОБА_1

Суд
вірно визначив,  що між сторонами. є
спір,  який витікає із трудових
правовідносин,  і дійшов обґрунтованого
висновку про необхідність його розгляду в позовному провадженні.

За
указаних обставин,  він зобов'язаний був
залишити заяву без розгляду і роз'яснити заявникові його право пред'явити позов
на загальних підставах,  з дотримання
правил підвідомчості спорів.

Оскільки
місцевий Южноукраїнський міський суд Миколаївської області так і вчинив,  то підстав для задоволення апеляційної скарги
немає.

Що ж до
твердження особи,  яка подала апеляційну
скаргу,  про помилкове застосування судом
норм процесуального законодавства,  то
воно є хибним,  оскільки саме положеннями
цивільно-процесуального законодавства і керувався суд при вирішенні процесуальної
долі заяви ОСОБА_1

Керуючись  ст.
ст.  307-308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
місцевого Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двох місяців
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.