Справа № 22 ц - 2524 - 2007
Головуючий у першій інстанції Котов
Доповідач Вадовська Л.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  ОДЕСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2007
року                                                                                  м.
Одеса

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого  - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко
Л.Г.,

Фадєєнко А.Ф.,

при секретарі -
Боднар М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про
стягнення  боргу  за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Южного міського суду
Одеської області від 16 березня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1,
звернувшись 8 лютого 2006 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 29
вересня 2005 року уклав з відповідачем договір позики грошових коштів та
передав останній кошти в сумі 230 000 грн. 00 коп., які відповідач
зобов'язалась повернути на вимогу. У січні 2006 року звернувся до відповідача з
вимогою повернути взяті в позику кошти, однак отримав відмову. Зазначаючи, що право
на повернення грошових коштів порушено, позивач просив стягнути з відповідача
борг в сумі 230 000 грн. 00 коп. та відсотки на рівні облікової ставки
Національного банку України в сумі 7 363 грн. 15 коп.

Відповідач
ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 позов визнала частково.

Рішенням Южного міського суду
Одеської області від 16 березня 2007 року позов задоволено. На користь ОСОБА_1.
стягнуто з ОСОБА_2 230 000 грн. 00 коп. боргу за договором позики, 7 363 грн.
15 коп. відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України та
судові витрати.

В апеляційній
скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Неправильність
рішення суду апелянт мотивувала порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши
пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

2

Встановлено, що
29 вересня 2005 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у власність грошові кошти в сумі
230 000 грн. 00 коп. без встановлення строку повернення позики. Зазначені
відносини позики грошових коштів були обумовлені в усній формі. На
підтвердження укладення такого договору відповідачем надана розписка, як борговий
документ (а.с.5 - копія ,236 - оригінал). Грошові кошти відповідачу, як
позичальникові, передано. Розмір процентів від суми позики договором не
обумовлено, тому такий розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки
Національного банку України. Строк повернення боргу не встановлено, такий
підлягає визначенню моментом пред'явлення вимоги. Грошові кошти, взяті в борг,
позивачеві, як позикодавцеві, не повернуто.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції правильно визначився з тим, що між сторонами виникли
спірні правовідносини договору позики. Предмет договору (грошові кошти), усну
форму укладення такого, борговий документ (розписку), строк і порядок
повернення боргу відповідач не оспорила.

Відповідно до
ст.1046 ЦК України
в редакції 2003 року, що діяв на момент укладення договору, за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів.

Встановлено, що
позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 230 000 грн. 00 коп. Саме така
сума грошових коштів відлягає поверненню позивачу. Вимогу повернути борг
позивач пред'явив.

Відповідно до
ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного банку України.

Встановлено, що
сторони розмір процентів не встановили, тому такий розмір підлягає визначенню
на рівні облікової ставки Національного банку України. За період з 29 вересня
2005 року по 29 січня 2006 року облікова ставка Національного банку України
складала 9,5 %, з огляду на дане відсотки від суми позики складають 7 363 грн.
15 коп.

Висновок суду
першої інстанції у визначенні розміру суми боргу, що підлягає поверненню, та
суми процентів є правильним.

Апелянт доказів
на підтвердження повернення боргу не надала. Доводи щодо відсутності у позивача
боргового документу (розписки) спростовані фактом надання такого суду апеляційної
інстанції представником позивача і приєднанням боргового документу (розписки)
до матеріалів справи (а.с.236).

Вимоги щодо
відповідальності за порушення грошового зобов'язання в порядку ст.625 ЦК України
позивачем не пред'являлись, тому доводи апеляційної скарги в цій частині
безпідставні.

Судові витрати
позивачем понесені, документально підтверджені (а.с.2, 6-10). Позивачу, як
стороні, на користь якої ухвалено рішення, судові витрати присуджено в порядку
ст. 88 ЦПК України. Підстав для перегляду розподілу судових рішень не
вбачається.

Рішення суду
першої інстанції ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального
права та постановлено з дотриманням норм процесуального права. Підстав для
скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

3

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Южного міського суду
Одеської області від 16 березня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.