Справа № 22ц-916-2007р. Головуючий по 1 інстанції
Категорія спори про Грабовий П.С.
відшкодування завданої Доповідач в апеляційній інстанції
шкоди Подорога В.М.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21» травня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Храпка В.Д.

суддів Бурлака В.О., Подорога В.М.

при секретарі Ковтун Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 січня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

встановила:

7 серпня 2006 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду

з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та

моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 24

лютого 2002 року близько 00 год. 50 хвилин відповідач ОСОБА_2

керуючи на підставі довіреності автомобілем ВАЗ 21063 держзнак НОМЕР_1, який

належить відповідачеві ОСОБА_1, порушивши вимоги п.2.13

Правил дорожнього руху України вчинив наїзд на ОСОБА_7

смертельно його травмувавши.

Внаслідок смерті їх близького рідного понесені матеріальні витрати пов'язані з його похованням, та в зв'язку з досудовим слідством та розглядом справи в суді всього на суму 7745 грн. 14 коп. Крім того, їм завдана моральна шкода в розмірі 100000 грн. в зв'язку зі смертю близької людини, душевними переживаннями з цього приводу. Все це призвело і до втрати вагітності позивачкою Дахно.

Просили суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідачів на їх користь у відшкодування матеріальної шкоди по 3872 грн. 50 коп. кожному, у відшкодування моральної шкоди по 40 тисяч кожному, ОСОБА_4 і ОСОБА_3, та 20000 грн. на користь ОСОБА_5.

8 судовому засіданні позивачі змінили свої позовні вимоги просили стягнути на їх

користь у відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 січня 2007 року ухвалено і позов задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 7745 грн., по 3872 грн. кожному.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 30000 грн., по 15000 грн. кожному, на користь ОСОБА_5 10000 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить його змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди, оскільки вважає, що судом не враховано його тяжке матеріальне становище, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина та дружина, яка є студенткою.

Заслухавши учасників процесу, обговоривши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог заявлених в суді, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України «Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо), володіє транспортними засобами, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України «моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батьком (усиновлюваним), дітям(усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. із змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 24 лютого 2002 року керуючи автомобілем ВАЗ-21063 держзнак НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху України вчинив наїзд на ОСОБА_7 від чого настала його смерть.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, як близькі рідні ОСОБА_7 у відповідності ст.23, 1168 ЦК України мають право на відшкодування моральної шкоди.

Як роз'яснює в п.10 Постанова Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95р. «При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Відповідно до ст.454 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілою та майнового стану відповідача (громадянина).

Визначаючи розмір нанесеної позивачем моральної шкоди в сумі 40000 грн. суд першої інстанції не мотивовано чому саме він прийшов до такого висновку, стягуючи у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5. 10000 грн. суд вказував, що в неї була перервана вагітність в зв'язку зі смертю брата, проте в справі відсутні будь-які докази причинного зв'язку між цими подіями. Судом також не врахований матеріальний стан відповідача, а саме: що його середній заробіток складає 1020 грн. і на його утриманні знаходиться малолітня дитина та дружина.

За таких обставин, судова колегія вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід зменшити на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до 10000 грн. кожному та на користь ОСОБА_5. до 5000 грн., змінивши рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 січня 2007 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди на користь:

ОСОБА_3 10000 грн., ОСОБА_4- 10000 грн., ОСОБА_5 - 5000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено протягом двохмісячного строку до Верховного Суду України з дня набрання ним законної сили.