Справа №22ц-152/2007                                          Головуючий у 1 інстанції
Категорія 26                                                             Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого   Песоцької Л.І.

Шаліної Т.О., Лупінової Л.М.

при секретарі
Гобань К.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним за
апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_3 на рішення Іллічівського
районного суду міста Маріуполя від 13
грудня 2006 року,

встановила:

Рішенням
Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 13 грудня 2006
року поновлено позивачеві строк звернення до суду, визнано частково
недійсним заповіт ОСОБА_4 від 10
квітня 1999 року,
визнано право власності за ОСОБА_1 на 2/3
частки жилого будинку АДРЕСА_1

В апеляційній
скарзі представник відповідачки ставить питання про скасування рішення,
посилається на те, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та
процесуального закону, суд вийшов за межі позовних вимог, необгрунтовано
поновив позивачеві строк звернення до суду і визнав за ним право на обов'язкову
частку у спадщині; не врахував, що спадкоємцем є і мати ОСОБА_4 ОСОБА_5 і
безпідставно відхилив клопотання про прийняття позовної заяви, поданої в її
інтересах, не мотивував рішення про визнання частково недійсним заповіту.

Заслухавши суддю
доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 і його представника адвоката ОСОБА_6,
які заперечували проти скарги, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення скасуванню з направленням справи на новий розгляд з таких
підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_4знаходились в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1966 року. У 1992 році за спільні
кошти вони придбали жилий будинок АДРЕСА_1 Позивач
прописаний і проживає в будинку з дня вселення у 1980 році. За заповітом від 10 квітня 1999 року
ОСОБА_4заповідала спірний будинок відповідачці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 вмерла. Спадщину прийняли позивач і відповідачка.

У відповідності
з вимогами п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Визнаючи за
позивачем право власності на 2/3 частки спірного будинку, у тому числі, в
порядку спадкування на 1/6, суд виходив з того, що у спадкодавця ОСОБА_4 два
спадкоємці першої черги: позивач ОСОБА_1, її чоловік, і ОСОБА_5, мати. Між тим,

2

до участі у
справі в якості відповідача ОСОБА_5 не була притягнута. Зазначене є безумовною
підставою для скасування рішення суду.

Тим більше, що
до апеляційної скарги додана копія позовної заяви ОСОБА_7, діючої за
довіреністю від ОСОБА_5, до ОСОБА_1 про виділ обов'язкової частки у спадщині
після смерті ОСОБА_4

У справі
відсутні дані спадкової справи Третьої Маріупольської державної нотаріальної
контори до майна померлої ОСОБА_4про те, хто із спадкоємців прийняв спадщину,
чи видавалося свідоцтво про право на спадщину, у тому числі на спірний будинок.
Позивач в позовній заяві посилався на те, що відповідачка отримала свідоцтво
про право власності на спадщину. Встановлення зазначеного має значення для
вирішення спору, оскільки свідоцтво про право на спадщину є правовстановлюючим
документом.

Частково
задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спірний
будинок, суд не вирішив питання і не зазначив у рішенні про право власності на
решту частки спірного будинку.

До справи у
порушення вимог ст.ст. 42,
64 ЦПК України залучені незавірені копії документів, у тому числі копії
довіреностей представників відповідачки.

Позивач ОСОБА_1
заявляв позови про визнання за ним права власності на Уг частку спірного
будинку як за співвласником і на частку будинку в порядку спадкування. В
резолютивній частині рішення суду не зазначено, які рішення прийняті за кожним
з зазначених позовів, а також в якій частині визнаний частково недійсним
заповіт ОСОБА_4

З урахуванням
зазначеного, рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України,
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись
ст.ст.303, 307,311 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 грудня 2006 року скасувати,
справу направити на новий розгляд у той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.