Справа № 22-5621/07р.                                     Головуючий в 1 інстанції- - Ганечко О.М.
Доповідач - Усик Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14
листопада   2007   р.
Колегія   суддів   судової
палати   з   цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Усика Г.І.
суддів - Лесько А.О., Кравець В.А.

при секретарі - Полонській А.Б., Горлатенко О.С.,
Шаховніній М.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду
м.Києва від 05.04.2007 р.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аптека Велмед», третя особа: ОСОБА_2 про
визнання наказів недійсними, поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У листопаді 2005
р. ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ТОВ «Аптека Велмед» про визнання недійсним наказу №14-к
від 17.02.2004 р. про звільнення його з займаної посади за п.4 ст.40 КЗпП
України, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., а також витрат
на правову допомогу.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що рішенням зборів учасників
ТОВ «Аптека Велмед» від 22.10.2002 р. він був призначений на посаду директора
вказаного товариства. Наказом №14-К від 17.02.2005 р. він був звільнений з
роботи за п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин.

Посилаючись на
те, що звільнення відбулось з порушенням норм діючого законодавства, просив
його вимоги задовольнити.

В подальшому,
ОСОБА_1 доповнив позов вимогами про визнання недійсним наказу №8(2)від
05.02.2004 р. про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани

Рішенням
Шевченківського районного суду м.Києва від 05.04.2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове
рішення, яким його вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на
неправильну оцінку зібраних у справі доказів, що призвело до невідповідності висновків суд обставинам справи,
а також на неправильне застосування норм матеріального та процесуального
права.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 та його адвокат просили задовольнити апеляційну скаргу з
підстав, які в ній викладені.

Представник ТОВ
«Аптека Велмед» просив відхилити апеляційну скаргу з тих підстав, що її доводи
не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої
інстанції встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі
рішення зборів акціонерів №5 від 22.10.2002 р. ТОВ «Аптека Велмед» та
укладеного контракту, ОСОБА_1 виконував обов'язки директора Товариства на строк
до 22.10.2007 р.

2

Наказом №1-к від 02.02.2004 р., виданого на
підставі рішення зборів учасників ТОВ «Аптека Велмед» від 31.01.2004 р., ОСОБА_1 був
відсторонений від виконання обов'язків директора та переведений на посаду
спеціаліста служби торгівлі з 02.02.2004 р. Крім того, його було зобов'язано до
06.02.2004 р. передати всю документацію виконуючому обов'язки директора ОСОБА_2

З наказом
ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується його підписом на наказі.

Згідно наказу №
8(2) від 05.02.2004 р. ОСОБА_1 було оголошено догану за відсутність на робочому
місці без поважних причин та перебування на роботі в нетверезому стані.

З вимогами про
визнання зазначеного наказу незаконним ОСОБА_1 звернувся у квітні 2006 p., а тому суд
обґрунтовано відмовив йому у задоволенні цих позовних вимог з тих підстав, що
він без поважних причин пропустив строк на звернення до суду.

Наказом № 7 від
17.02.2004 р. ОСОБА_1 звільнений з посади спеціаліста торгового відділу за п.4
ст. 40 КЗпП України за систематичне порушення трудової дисципліни та
неодноразову відсутність на робочому місці без поважних причин.

З 19.02.2004 р.
по 02.04.2004 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а з 02.04.2004
р. по 14.06.2004 р. знаходився під арештом в СІЗО м. Києва, по обвинуваченню в
скоєнні злочину за ст. 191 ч.5 КК України.

З заявою про
надання йому відповіді щодо його звільнення, суми розрахунку при звільненні, а
також отримання трудової книжки ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Аптека Велмед» 13.09.2005
р.

20.10.2005 р.
він отримав письмову відповідь на поставлені питання, а також копії наказів №1
від 02.02.2004 р. «Про усунення від обов'язків і переведення з займаної
посади», № 8(2) від 05.02.2004 р. «Про оголошення догани», № 14-к від
17.02.2004 р. «Про звільнення з займаної посади».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції
виходив з того, що звільнення позивача відбулось з дотриманням норм трудового
законодавства. Крім тога ' він пропустив строк на звернення до суду з вимогами
про визнання незаконним наказу №8(2) від 05.02.2004 р. про накладення на нього
дисциплінарного стягнення у виді догани.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та
вимогах закону. Відповідно  до   п.4
ст.40   КЗпП   України
строковий   трудовий  договір
до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі
більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як убачається з
акту від 06.02.2004 р. спеціаліст торгового відділу ОСОБА_1 був відсутній на
роботі. Документів, які б підтверджували поважність причин відсутності не
надав.

Згідно акту від 11.02.2004 р. ОСОБА_1 був відсутній на роботі увесь день. Зателефонував
о 12.00 год. і повідомив,
що перебуває у лікаря, але відповідних документів не надав .

- Відповідно до
акту від 12.02.2004 р. ОСОБА_1 в 10.00 год.
відпросився у заступника директора Товариства ОСОБА_3 для відвідування
лікаря, і був відсутній на роботі до кінця- робочого дня. Документів на
підтвердження поважності причин відсутності, не надав.

Суд обґрунтовано
прийняв зазначені докази на підтвердження законності та обґрунтованості
звільнення позивача за п.4 ст.40 КЗпП України, оскільки вони підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_4 ОСОБА_5, які давали чіткі та послідовні пояснення щодо відсутності
позивача на роботі у вказані дні. Крім того в своїх поясненнях щодо
відсутності його на роботі 11.02.2004 p., ОСОБА_1 не
заперечував, що він був частково відсутній до обіду у зв'язку з погіршенням
стану здоров'я, і обіцяв по можливості повернутись на роботу до 17.00 год.

3

Доказів про те,
що він в ці дні дійсно потребував лікування чи був відсутній на роботі з інших
поважних причин, позивач не надав.

Не приймаючи до
уваги пояснення як свідка головного бухгалтера - ОСОБА_6 про те, що вона не
приймала участь у складанні актів про відсутність на роботі ОСОБА_1, та
пояснення свідка ОСОБА_7 про те,
що позивач весь час знаходився на робочому місці до 19.02.2004 р., суд першої інстанції
правильно виходив з того, що зазначені свідки є заінтересованими особами у
справі, оскільки ОСОБА_6 разом з позивачем є обвинуваченими у кримінальні
справі, а ОСОБА_7 був
особистим водієм позивача, хоча був прийнятий ним на роботу як спеціаліст складу.
Крім того, пояснення зазначених свідків є
непослідовними, і суперечать зібраним         у справі
доказам у їх сукупності, в тому числі й письмовим поясненням ОСОБА_1.

Позивач був ознайомлений з наказом про
звільнення, що підтверджується актом від 17.02.2004 р.

Та обставина, що
ОСОБА_1 після звільнення приймав участь в проведенні інвентаризації 18.02. та
19.02. 2004 р. не свідчить про те, що наказ про його звільнення був виданий не
17.02.2004 p.,
а після 19.02.2004 р.

Як убачається з
пояснень представника відповідача, зборами учасників ТОВ «Аптека Велмед» від
30.01.2004 р. було прийнято рішення про відсторонення ОСОБА_1 від виконання
обов'язків директора і проведення інвентаризації складу та
фінансово-господарської діяльності підприємства з 02.02.2004 р., у зв'язку з чим
було зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_6 надати всю необхідну документацію. Головою
інвентаризаційної комісії наказом №1 від 02.02.2004 р. був призначений
заступник директора ТОВ «Аптека Велмед» ОСОБА_5

З урахуванням зазначеного суд правильно вважав, що
ОСОБА_1 в

минулому як директор Товариства і
матеріально-відповідальна особа, після звільнення приймав участь в
інвентаризації, оскільки був заінтересований у її результатах, однак це не
свідчить про те, що він продовжував виконувати свої посадові обов'язки. Акт
роботи інвентаризаційної комісії було складено 19.02.2004 p., і в
ньому підпису ОСОБА_1 немає.

Не заслуговують
на увагу і посилання в апеляційній скарзі на те, що суд неправильно надав
критичну оцінку заяві позивача про звільнення його з роботи за власним бажанням
від 18.02.2004 p.,
оскільки така заява не має правового значення для вирішення спору.

Те, що позивачу
достовірно було відомо про його звільнення з роботи у лютому 2004 р. свідчить і
те, що після звільнення з СІЗО у червні 2005 p., він до 13.09.2005
р. не намагався приступити до роботи і взагалі не звертався до ТОВ «Аптека
Велмед».

Зі змісту його
заяви від 13.09.2005 р. убачається, що він знав про звільнення, у зв'язку з чим
просив надати йому відповідні накази, довідку про заробітну плату, розрахунок
та трудову книжку.

Ураховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду грунтується на матеріалах
справи та ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не спростовують, а тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва від
05.04.2007 р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня йабрання нею
законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.