УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
червня 2007р.                                                                        м.Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої:                    Павлишиної А.Т.

суддів:                             Бойчука І.В.,
Ясеновенко Л.В.

секретаря:                       Логажевської М.Б.

з участю:

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Івано-Франківського міського суду від 19 квітня 2007р.

встановила:

13.03.2006р.
ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2. про захист честі та гідності,
ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував
тим, що відповідач , колишній директор ДП „Прикарпаттявторкольормет" у
своїх зверненнях в правоохоронні органи -прокуратуру, органи внутрішніх справ,
подав відомості, що не відповідають дійсності, поширення яких принижує його
честь та гідність, а також ділову репутацію як керівника AT
„Вторкольормет". Зокрема, відповідач вказує на факти нібито вчинених ним
злочинів та інших правопорушень, вживаючи при цьому образливі для нього
вислови. Оскільки через поширення неправдивої інформації йому спричинено
моральну шкоду, так як підірвано його авторитет керівника, завдано шкоди його
честі та гідності, то на відшкодування такої просив суд стягнути з відповідача
10 000 грн., а також зобов"язати відповідача вибачитись перед ним в
присутності свідків.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.04.2007 р. в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1. посилається
на те , що рішення є незаконним, так як судом неправильно застосовані норми
матеріального права та не дано правильної оцінки обставинам справи. Зокрема,
суд прийшов до неправильного висновку, що звернення в правоохоронні органи не
може вважатися як поширення неправдивої інформації, а тому неправильно
трактував положення ст.277 ЦК
України . В матеріалах же справи достатньо доказів того, що відповідачем

Справа №
22-ц-786/2007р.                       Головуючий
у 1 інстанції: Перегінець Л.В.

Категорія      44                                                                 Доповідач
: Павлишина А.Т.

завдано шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Просив рішення
суду скасувати та постановити нове рішення, яким  позов задовольнити.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, які вимоги
апеляційної скарги підтримали, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2. звернувся зі скаргами в
Генеральну прокуратуру та органи внутрішніх справ, в яких висловлював претензії
до роботи позивача , вказуючи при цьому на факти вчинених позивачем
правопорушень в сфері фінансово-господарської діяльності товариства та
вимагаючи їх перевірки і порушення кримінальної справи.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до правильного висновку, що
звернення громадянина в правоохоронні органи з заявою про споєння злочинів чи
правопорушень, незалежно від того чи знайшли вони своє підтвердження в
результаті перевірки, не є поширенням неправдивої інформації в розумінні ст.277
ЦК України.

Як роз"яснив у п. З Рішення від 10.04.2003 року по справі № 1-9/2003
(справа про поширення відомостей) Конституційний Суд України, відповідно до
Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні
письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

Звернення в
правоохоронні органи , що містять певні відомості про

недодержання
законів посадовими або службовими особами, передаються чи

повідомляються
не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи

окремих
громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими

посадовими
особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням

відомостей, які
порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди

інтересам
посадової чи службової особи. Зважаючи на проблеми, пов'язані з

особливостями
реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і

критику стосовно
дій (бездіяльності) посадових та службових осіб,

Конституційний
Суд України підкреслив, що межі допустимої інформації щодо

посадових         та                      службових                       осіб                      можуть

бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо
звичайних

громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без
правових підстав, то

мають бути готовими до критичного реагування з боку
суспільства, а підставою

цивільно-правової              відповідальності            заявника, може     бути поширення

недостовірної
інформації стосовно особистого (сімейного) життя посадової чи службової особи
як людини і громадянина.

Тому суд прийшов до правильного висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і в їх задоволенні  відмовив.

Рішення судом постановлено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його
обгрунтованості.

Керуючись ст.ст.
307,308, 313-315, 317 ЦПК України, апеляційний суд :

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від
19.04.2007р. залишити без зміни..

Ухвала набуває
чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох  місяців з часу набрання нею законної сили.