Справа № 22-8915
інстанції - Українець В.В.
Доповідач - Семенюк Т.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 року
колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого -
Семенюк Т.А.

Суддів - Усика
Г.І., Ратнікової В.М.

при секретарі - Гайдай І.М.,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Солом"янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2007 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків
на оплату юридичної допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2007 року позов залишено
без задоволення.

ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить рішення скасувати,
ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають
суттєве значення для справи.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та
матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача ,
посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 11 квітня 2006 року з ОСОБА_2 на його користь стягнуто борг в сумі
41622 гривні, проте йому постійно приходиться
звертатися до адвоката за юридичною допомогою, оскільки рішення суду не
виконано і робиться все, щоб борг йому не був повернутий. Ним укладено договори
з адвокатом ОСОБА_3 про надання юридичної допомоги на суму позову, а тому він
просить суд визнати зазначені суми, як такі, що сплачені за надання правової
допомоги, віднести їх до судових витрат і на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стягнути з відповідача на його користь в розмірі 36800 грн.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач уклав з адвокатом ОСОБА_3 договори про
надання правової допомоги - № 17 від 07.08.2005 року на суму 2800 гривень; № 24
від 24.10.2005 року на суму 3900 гривень; № 9 від 17.04.2006 року на суму 3800
гривень; № 18 від 19.09.2006 року на суму 3600 гривень; № 23 від 16.10.2006
року на суму 2100 гривень; № 6 від 11.01.2007 року на суму 3600 гривень; № 17
від 09.04.2007 року на суму 3600 гривень; № 18 від 12.03.2007 року на суму 3200
гривень; № 19 від 16.03.2007 року на суму 3800 гривень; № 23 від 24.04.2007
року на суму 3200 гривень; № 25 від 27.04.2007 року на суму 3200 гривень. З
тексту договорів вбачається, що оплата проводиться після закінчення справи в
разі позитивного для договірника її вирішення.

Колегія
суддів не може погодитись з висновком суду, що питання про стягнення понесених
витрат на правову допомогу вирішується судом при ухваленні судового рішення і
не може бути предметом окремого

судового
позову, оскільки це не ґрунтується на законі.

Проте,
цей висновок не впливає на правильність прийнятого судом рішення, оскільки, суд
першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо недоведеності позивачем
понесення зазначених витрат, оскільки, як вбачається з наданих договорів,
оплата за надану допомогу проводиться після закінчення справи, проте, будь-яких
належних та допустимих доказів, зокрема квитанцій, про здійснення таких оплат,
позивачем не надано.

Відповідно
до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Інші
доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду і не дають підстав
вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки
рішення суду правильне, обґрунтоване, постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам
справи, колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Солом'янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.