Справа № 22ц-1225/07                                              Суддя
першої інстанції Покотілова О.Г.
15                                                Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 червня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляцій­ного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого                                                                           Козаченка
В.І.,

суддів:                                                                           Шолох
З.І.,  Данилової О.О.,

при секретарі
судових засідань Негрун І.О.,  за участю
представника відповідача Вовк О.М. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на
рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого
2007 р. за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеже­ною відповідальністю
„Агрофірма „Дружба" (далі - ТОВ „Агрофірма „Дружба") про визнання
договору оренди земельної частки (паю) недійсним,

УСТАНОВИЛА:

22
листопада 2006 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ „Агрофірма
„Дружба" про розірвання договору оренди земельної частки (паю) від 03
січня 2005 р. та стягнення заборгованості по орендній платі,  зокрема: 600 кг ячменю чи його вартості,  174 грн. - вартості оранки присадибної
ділянки,  156 грн. - вартості 1 причепу
соломи.

В
подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та,  на підставі частин 1,  3
ст.  215 ЦК України,  просив визнати зазначений договір оренди
земельної частки (паю) недійсним.

При
цьому він посилався на те,  що згідно
домовленості сторін орендна плата пови­нна виплачуватись тільки в натуральній
формі. Однак,  за 2005 р. відповідач не
додав по­зивачу 600 кг ячменю,  сплативши
його вартість в рахунок прибуткового податку,
чим по­рушив умови договору оренди,
за яким цей податок сплачує сам відповідач із власних до­ходів.

Крім
того,  на думку позивача,  вказаним договором оренди не передбачена
відповіда­льність за несвоєчасну сплату орендної плати,  а також не узгоджено та не підписано дода­ток
до договору,  за яким встановлюється
розмір платежів за окремими формами оплати.

Рішенням
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник позивача тпросив рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову,  посилаючись на неправильне застосу­вання
судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи.

Вислухавши
суддю - доповідача,  дослідивши надані
сторонами докази та перевіри­вши законність і обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,  коле­гія
суддів вважає,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд
першої інстанції в межах заявлених позовних вимог повно та всебічно дослідив
обставини справи,  належно оцінив надані
сторонами докази й дійшов вірного висновку,
що розірвання договору оренди земельної ділянки можливе лише за
наявності умов,  пе­редбачених Законом
України „Про оренду землі" та
ст.  141 ЗК України. А визнання
пра-вочину недійсним можливе тільки з підстав,
передбачених  ст.   ст.
203, 215 ЦК України.

В той же
час,  з матеріалів справи
вбачається,  що за сертифікатами МК № 0164554
від 30 грудня 1996 р. і МК № 0172007 від 14 квітня 2000 р,  виданих на підставі розпоря-дженьь
Первомайської райдержадміністрації від 27 грудня 1996 р. та від 07 квітня 2000
р,  позивачу і його дружині належить
право на земельну частку (пай) розміром 10, 6 умовних кадастрових
гектарах,  в межах Лисогірської сільської
ради Первомайського району Ми­колаївської області (а.с.  12-13).

За договором оренди
зазначеної земельної частки (паю),
укладеним між сторонами 03 січня 2005 р. строком на 5 років,  відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу
орендну плату щорічно у грошовому виразі 1480 грн. або у натуральній
формі,  а саме,  2000 кг пшениці,  1600 кг ячменю,  300 кг соняшника,  60 кг цукру,
у відробітковій формі - оранка 0, 70 га,
2 причепа різки. Цей договір підписаний сторонами та зареєстрований у
Перво-майському районному відділі земельних ресурсів 08 лютого 2005
р.(а.с.  8 - 9).

За
2005-2006 роки позивач отримав в рахунок орендної плати: 3740 кг пшениці,  2192 кг ячменю,  560 кг насіння соняшника,  200кг жита,
112 кг цукру та 2 причепи соломи на загальну суму 35200 грн. Окрім
того,  йому була надана послуга по оранці
0, 90 га зе­мельної ділянки. Відповідачем також сплачено прибутковий податок у
сумі 192 грн. 40 коп.,  що відповідає
вартості 600 кг ячменю (а.с.  25-37).

За
такого,  районний суд прийшов до
правильного висновку,  що договір оренди
міс­тить всі суттєві умови,  укладений у
встановленій формі та належно зареєстрований. Від­повідача не має перед
позивачем заборгованості по орендній платі за 2005-2006 роки. В зв'язку з
чим,  відсутні підстави для розірвання
договору оренди чи визнання його не­дійсним.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що відповідач
не має права сплачувати податок до бюджету за рахунок орендної плати
позивачки,  оскільки умовами договору
оренди це не передбачено,  безпідставні.

У
відповідності до Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб"
(далі - За­кон) отримуваний орендодавцем дохід від надання в оренду земельної
ділянки сільського­сподарського призначення підлягає оподаткуванню.

Вказаним
Законом (пп. 8.1.1 п. 8.1  ст.  8 та пп. 9.1.1 п. 9.1  ст.  9)
на орендаря покладе­но обов'язок нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок виходячи з розміру орендної
плати,  зазначеної в договорі
оренди,  за рахунок орендодавця
використовуючи ставку податку,  визначену
у відповідних пунктах  ст.  7 цього Закону.

Згідно
наявних у справі довідок у відповідача відсутня заборгованість по платежах до
бюджетів всіх рівнів (а.с.  46-49),  що підтверджує виконання ним вимог указаного
Зако­ну та умов оскарженого договору оренди.

Посилання
в апеляційній скарзі на нечіткість зазначення в договорі оренди умов про форму
оплати орендної плати - грошову чи натуральну є необгрунтованими.

В
примітці до п.2.2. договору оренди передбачено,  що при наявності вільних грошо­вих
коштів,  по домовленості сторін ТОВ
„Агрофірма „Дружба" може виплатити орендо­давцю гроші замість
сільгосппродукції.

З цього
слідує,  що відповідач може виплатити
орендну плату у грошовій формі тіль­ки за згодою позивача. Оскільки він такої
згоди не надавав,  то відповідач,  як за 2005 p.,
так і за 2006 p.,  орендну
плату провадив у натуральній формі.

Встановивши
такі обставини справи місцевий суд обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні
позову.

Оскільки
рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  то підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись
статтями 303,  307,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Перво-майського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2007 р.
- залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.