Справа №2-1096/2007 року
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ
16 червня 2007 року Святоши
нський районний суд м.Києва в
складі:
головуючого судді

Твердохліб В.А.
при секретарі
По
ліщук Л.Ф., Івановій І.О.,
за участю представника
позивачки Денисенка О.М., пред
ставника відповідача Левков
ського О.М.,
розглянувши у відкритом
у судовому засіданні у м.Києв
і цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договоро
м позики та за зустрічним поз
овом про визнання боргових р
озписок недійсними, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка в квітні 2006 р
оку звернулася в суд з позово
м до відповідача та просила с
тягнути з останнього на свою
користь борг в сумі 120 036,00 грн.,

3% річних в сумі 197,32 грн. та
судові витрати, посилаючись
на те, що 10.10.2005 року відповідаче
м від неї було отримано в борг
кошти в сумі 120 036,00 грн., які остан
ній зобов'язувався повернути
до 01.04.2006 року. Оскільки на сього
днішній день борг відповідач
ем не повернуто на підставі с
т.526, 549, 625, 1046-1052 ЦК України вона прос
ила позов задовольнити.
В подальшому позивачк
а збільшила розмір позовних
вимог та просила додатково с
тягнути з відповідача на сво
ю користь борг в сумі 120 036,00 грн., 1
1 198,08 грн. інфляційних, 3 423,50 грн. - 3% р
ічних та 15 362,97 грн. відсотків від
суми позики, а всього 150 020,55 грн.

В судовому засіданні по
зивачка та її представник по
зов підтримали та просили йо
го задовольнити, посилаючись
при цьому на обставини справ
и, викладені в позовній заяві
.
Відповідач та його пре
дставник проти позову запере
чували, подали суду зустрічн
у позовну заяву, згідно якої п
росили визнати недійсними бо
ргові розписки, написані від
повідачем 14.08.2002 року , 16.06.2003 року та
10.10.2005 року, посилаючись на те, що
вказані розписки були напис
ані ОСОБА_2 під впливом по
милки, зазначали, що розписки
писались відповідачем власн
оручно, проте кошти ним не отр
имувались, на час написання р
озписок він отримував достат
ню заробітну плату; ОСОБА_3
. з 1999 року по 2003 рік за доручення
м користувалася коштами, які
знаходились на особистому б
анківському рахунку відпові
дача та за думкою позивача на
писані ним розписки не мали н
іякої юридичної сили, а були
своєрідним ритуалом для
уникнення скандалів і сва
рок між

сторонами. Крім того ро
зписка написана відповідаче
м в момент, коли той не усвідом
лював значення своїх дій та н
е міг керувати ними внаслідо
к психологічної залежності в
ід ОСОБА_3
Суд, вислухавши пояснення у
часників судового розгляду,
показання свідків, дослідивш
и письмові докази, вважає, що п
озовні вимоги як основні так
і зустрічні не підлягають за
доволенню виходячи з наступн
их підстав.
Відповідно до ст.60 ЦПК Украї
ни кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які в
она посилається як на підста
ву своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 10.10.2005 ро
ку відповідачем була написан
а боргова розписка (а.с.31), згідн
о якої останній позичив у поз
ивачки кошти в сумі 22 229 умовних
одиниць, що еквівалентно 120 036,00
грн. Вказані кошти він зобов'я
зався повернути до 01.04.2006 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК Україн
и за договором позики одна ст
орона (позикодавець) передає
у власність другій стороні (п
озичальникові) грошові кошти
або інші речі, визначені родо
вими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути по
зикодавцеві таку ж суму кошт
ів (суму позики) або таку ж кіл
ькість речей того ж роду та та
кої ж якості.
Договір позики є укладеним
з моменту передання грошей а
бо інших речей, визначених ро
довими ознаками.
В судовому засіданні сторо
нами визнано факт, що вони з 1999
року проживали разом та пере
бували у фактичних сімейно-ш
любних стосунках.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народив
ся син - ОСОБА_5 (а.с.156).
10.10.2005 року позивачкою кошти в
сумі 120 036,00 грн. відповідачаві н
е передавались.
Як пояснила сама позивачка
вказана сума коштів позичал
ась нею в борг у її родичів та
знайомих у період з 2000 року по 2
005 рік для матеріального забез
печення сім"ї. В подальших суд
ових засіданнях позивачка зм
інила свої пояснення і вказу
вала на те, що за час їх сумісн
ого проживання у відповідача
виникали проблеми для виріш
ення яких йому необхідні бул
и кошти, а тому вона позичала к
ошти у своїх родичів та перед
авала ОСОБА_4.
Свідок ОСОБА_5., який
є батьком позивачки, показав
суду, що позивачка перебувал
а з відповідачем у фактичних
шлюбних стосунках. В серпні 20
02 року донька звернулася до нь
ого з проханням позичити 13 000 до
ларів США для відповідача в з
в"язку з тим, що у отаннього не
приємності. ОСОБА_5. позич
ив доньці 9 700 доларів США інші к
ошти донька позичила у родич
ів та знайомих та передала ко
шти відповідачеві. Через оди
н рік відповідач повернув 1000 д
оларів США, на інші 12 000 доларів
він написав розписку. В липні
2004 року донька також звертала
ся до нього з проханням позич
ити 800 доларів США, а 05.12.2004 року пр
осила позичити 1700 доларів США
для відповідача з метою офор
млення контракту останнім на
роботу. Вказані кошти свідок
позичив у свого

знайомого для
відповідача. 10.10.2005
року відповідач
власноручно написав розп
иску про отримання коштів.
Свідок ОСОБА_5 пока
зала суду, що її син - ОСОБА_4
, коштів у позивачки не позича
в. Зарботіна плата сина перер
аховувалась на рахунок в бан
ку „Аваль" та позивачка періо
дично знімала необхідні суми
коштів з цього рахунку. Позив
ачка та відповідач перебувал
и у фактичних шлюбних стосун
ках, відносини у них були напр
ужені та грунтувалися лише н
а матеріальній зацікавленос
ті з боку позивачки, в зв"язку
з чим він декілька разів хоті
в покінчити життя самогубств
ом.
Свідок ОСОБА_6. пока
зав суду, що двічі передавав к
ошти ОСОБА_3. від ОСОБА_4
. приблизно в серпні 2003 року чи
2004 року в сумі 400 та 20.06.2005 року 600 дол
арів США, шляхом отримання пе
реказу через банк „Вестерн Ю
ніон", зі слів ОСОБА_4. це бу
ли кошти які він позичав у бат
ька позивачки для укладення
контракту.
Свідок ОСОБА_7. показа
в суду, що відповідача знає пр
отягом тривалого часу, оскіл
ьки вони разом навчалися в рі
чному училищі, зі слів відпов
ідача йому відомо про те, що у
останнього були неприємност
і в сім"ї в зв"язку з чим він нам
агався закінчити життя самог
убством.
Свідок ОСОБА_8 показа
ла суду, що позивачка є її плем
інницею, в 11.08.2002 року вона позич
ила їй кошти в сумі 3300 доларів С
ІНА для ОСОБА_4., з яким вона
перебувала у фактичних шлюб
них стосунках, з вказаної сум
и 22.12.2002 року позивачка повернул
а 1000 доларів США. 10.02.2005 року вона п
овторно позичила позивачці 1
654 долари США для відповідача,
а тому на сьогоднішній день б
орг складає 3954 долари США. Кошт
и вона позичала позивачці бе
з написання розписок.
Свідок ОСОБА_9. показа
в суду, що також на початку січ
ня 2004 року він позичав позивач
ці кошти в сумі 2500 доларів СІЛА
для її чоловіка - ОСОБА_4., д
ля оформлення відповідачеві
втрачених документів та укл
адення контракту на роботу. К
ошти передавались ним позива
чці.
Згідно наданих суду пи
сьмових доказів вбачається,
що відповідачем на ім"я позив
ачки надавалась довіреність
на отримання коштів з його ба
нківського рахунку та позива
чка в 1999 - 2003 роках користувалась
банківським рахунком ОСОБ
А_4. та отримувала з нього кош
ти.
При отриманні коштів п
озивачкою у свої родичів та з
найомих нею розписки не писа
лись.
Таким чином судом досто
вірно встановлено, що кошти, я
кі отримувались позивачкою,
брались для спільних потреб
сторін (забезпечення сім'ї, ук
ладення контрактів на роботу
та ін.), 10.10.2005 року кошти в сумі 120 036
,00 грн. відповідачем не отриму
вались, а тому підстави для за
доволення основного позову в
ідсутні.
Відповідно до ст.229 ЦК Украї
ни якщо особа, яка вчинила пра
вочин, помилялася щодо обста
вин, які мають істотне значен
ня, такий правочин може бути в
изнаний судом недійсним. Іст
отне значення має помилка що
до

природи правочину
, прав та обов'язків
сторін, таких

властивостей і якостей ре
чі, які значно знижують її цін
ність або можливість викорис
тання за цільовим призначенн
ям. Помилка щодо мотивів прав
очину не має істотного значе
ння, крім випадків, встановле
них законом.
Під помилкою у даному випад
ку відповідач розуміє те, що п
риблизно у 2002 році він та ОСО
БА_3. отримали консультацію
юриста з приводу того, що розп
иска, яка не посвідчена нотар
іально, немає юридичної сили
.
Однак на думку суду, сторони
були проконсультовані з пит
ання форми укладення договор
у позики і вказані обставини
не можуть бути віднесені до п
омилки, яка має істотне значе
ння.
Згідно зі ст.225 ЦК України пра
вочин, який дієздатна фізичн
а особа вчинила у момент, коли
вона не усвідомлювала значе
ння своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визн
аний судом недійсним за позо
вом цієї особи.
Відповідачем та його предс
тавником не представлено суд
у доказів з приводу того, що в
момент написання розписок ві
дповідач не усвідомлював зна
чення своїх дій та не міг керу
вати ними, знаходився у психо
логічній залежності від пози
вачки, зазначене грунтується
лише на їх припущеннях.
Таким чином у суду немає під
став для задоволення вимог з
устрічного позову.
На підставі вищенаведеног
о та керуючись ст.ст.203, 225, 229, 1046, 1047 Ц
К України, ст.ст. 57-60, 209, 212, 213, 215, 223 ЦПК У
країни, суд,-
ВИРІШИВ:
ОСОБА_3 в задоволенні вим
ог основного позову до ОСОБ
А_4 про стягнення боргу за до
говором позики, сум індексу і
нфляції, трьох процентів річ
них та відсотків, відмовити.

ОСОБА_4 в задоволенні вимо
г зустрічного позову до ОСО
БА_3 про визнання боргових р
озписок недійсними відмовит
и.
Рішення може бути оска
ржене до Апеляційного суду м
.Києва через районний суд шля
хом подання заяви про апеляц
ійне оскарження протягом дес
яти днів з дня проголошення р
ішення та подання апеляційно
ї скарги протягом двадцяти д
нів після^недання заяви про а
пеляційне оскарження.