Дело №22-ц-706/07
р.                                        Головуюча
по 1 інстанції   Павлова Ж. П.
Категория 30                                                      Доповідач
апеляційного суду  Довжук Т. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого        -
Козаченка В. І.,

суддів:
Лівійського І. В., Довжук Т. С,

при секретарі
судового засідання                             Гапєєвій
Т. В.,

за участю
представника позивача                       Горпинича
В. М.,

відповідачки                                                       ОСОБА_1,

представника
відповідачки                                             ОСОБА_2,

представника 3
особи з самостійними вимогами ОСОБА_3,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою представника закритого акціонерного товариства «Миколаївській
суднобудівний завод «Наваль» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва
від 22 січня 2007 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю
«Чорноморсоцсфера» (далі - ТОВ ««Чорноморсоцсфера»), закритого акціонерного
товариства «Миколаївській суднобудівний завод «Наваль» (далі - ЗАТ МСЗ «Наваль»)
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку і виселення
з нього,

ВСТАНОВИЛА:

15 серпня 2006
року ТОВ «Чорноморсоцсфера» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3178
грн. 44 коп. заборгованості за проживання в гуртожитку АДРЕСА_1 за період з 01
вересня 2002 року по 01 липня 2006 року. В подальшому позивач заявив додаткову
вимогу про виселення відповідачки з гуртожитку без надання іншого житла.

Позивач в
обґрунтування своїх вимог вказував, що він є орендарем зазначеного гуртожитку
на підставі договору оренди від 01 вересня 2002 року. З відповідачкою 01
березня 2004 року був укладений договір найму трьох ліжко-місць строком на один
рік. В зв'язку з тим, що строк дії договору найму закінчився, відповідачка в
трудових відносинах з власником та орендарем гуртожитку не перебуває, позивач
просив суд виселити

2

відповідачку зі
спірної кімнати гуртожитку без надання іншого жилого приміщення та стягнути
заборгованість за проживання.

Ухвалою
Заводського районного суду м. Миколаєва до участі у справі в якості третьої
особи з самостійними вимогами залучено З AT MC3 «Наваль».

В листопаді 2006
року ЗАТ МСЗ «Наваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення її
з неповнолітніми дітьми з кімнати АДРЕСА_2 вказаного гуртожитку.

В обґрунтування
позовних вимог третя особа вказувала, що їх товариство є власником вказаного
гуртожитку. Відповідачка не знаходиться з ними в трудових відносинах, рішення
про надання їй жилого приміщення в гуртожитку не приймалося та ордер на
вселення не видавався.

Посилаючись на
незаконність проживання відповідачки з неповнолітніми дітьми у гуртожитку, ЗАТ
МСЗ «Наваль» просило позов задовольнити.

Рішенням
Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2007 року в задоволенні
первісного позову та позову третьої особи з самостійними позовними вимогами
відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник ЗАТ МСЗ «Наваль» просить вказане рішення суду скасувати та
постановити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення
суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої
інстанції, в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав належну оцінку наданим сторонами доказам і на підставі ст. ст. 125, 132 ЖК
України та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року (далі - Положення), дійшов правильного
висновку, що працівники, які були вселені до гуртожитку в зв'язку з роботою, та
звільнені з роботи з інших підстав, ніж передбачено ч. 2 ст. 132 ЖК України, і
які пропрацювали на підприємстві не менш як 10 років, можуть бути виселені з
гуртожитку лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Правильний висновок
суду і щодо відсутності у відповідачки заборгованості за проживання в
гуртожитку. Тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1 відпрацювала на Чорноморському суднобудівному
заводі, правонаступником якого став ДАХК «Чорноморській суднобудівний завод», з
25 січня 1988 року по 22 серпня 2006 року, тобто більше 17 років. Звільнена з
роботи була за власним бажанням (а. с. 73).

Кімната в
гуртожитку була надана відповідачці в 1988 році, а 01 березня 2004 року договір
найму був лише переукладений з новим власником житла (а. с. 5, 110).

Відповідно
свідоцтва НОМЕР_1, виданого ОСОБА_1 27 лютого 1991 року, вона є одинокою
матір'ю (ах. 34).

Крім того,
відповідачка з неповнолітніми сином та дочкою займають відокремлену кімнату в
гуртожитку і за період з 01 вересня 2002 року по 01 липня 2006 року вона внесла
плату за проживання в гуртожитку 4787 грн. 84 коп., що відповідає тарифам,
встановленим п. 38 Положення для населення (осіб, які займають відокремлені
приміщення) розпорядженням голови Миколаївської обласної державної
адміністрації від 11 квітня 2002 року «Про встановлення граничних розмірів
квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій» та
рішенням Миколаївського міськвиконкому від 28 жовтня 2005 року «Про
встановлення граничного розміру за послуги з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій».

2

Доводи апеляційної скарги, про те що рішення суду постановлено з
порушенням норм матеріального і процесуального права є помилковими, так як
ґрунтуються на неправильному тлумаченні закону.

Таким чином,
рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313,
315 ЦПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну     скаргу             представника     закритого     акціонерного     товариства

«Миколаївський
суднобудівний завод «Наваль» відхилити, а рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 22 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.