Справа № 2-3513
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

08
листопада  2007 року                 Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі головуючого судді :     Бондаренко Г. М.

при секретарі:    Григор'євській
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ялта
в приміщенні Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання недійсним
договору купівлі-продажу   житлового
будинку, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2у якому просить суд
визнати недійсним договір купівлі-продажу 9/20 часток житлового будинку
АДРЕСА_1, укладений  між нею і ОСОБА_2
засвідчений 09 липня 2004 року державним нотаріусом Першої Ялтинської державної
нотаріальної контори, реєстровий № 3-2526 і повернути сторони в первинне
положення.

Вимоги
мотивовані тим, що належну їй на праві власності частку житлового будинку вона
продала відповідачу на вкрай невигідних для неї умовах через важке матеріальне
становище  у зв'язку з великим грошовим
боргом.

Представник
позивачки підтримав в судовому засіданні позовні вимоги.

Відповідач
позовні вимоги  не визнав і пояснив суду,
що між позивачкою і ним була досягнута згода
по всіх суттєвих  умовах договору.
Ніяких претензій протягом 3-х років позивачка ОСОБА_1до нього не пред'являла,
оскільки всі зобов'язання між сторонами були виконані. В даний час 9/20 часток
будинку реконструйовані відповідно до вимог чинного законодавства і він є
власником окремо стоячого  житлового
будинку із земельною ділянкою.

Представник відповідача з позовом не згодна і
пояснила суду, що позивачка не представила доказів  важкого матеріального становища, в зв'язку з
чим, вона була вимушена продати житло на вкрай невигідних для себе умовах. Її
доводи про утворення  великого грошового
боргу, у зв'язку з похоронами матері і сестри в 1999 -2000 роках нічим не
підтверджені.  В період знаходження
ОСОБА_3. в  місцях позбавлення волі з
15.02.1998 року, вона перебувала в шлюбі
з  ОСОБА_4.  Знаходження чоловіка і брата в місцях
позбавлення волі не доводить факт важкого матеріального становища і при цьому
вкрай невигідних  умов укладення
договору. Доказів надання  брату
матеріальної допомоги  позивачка також не
надала.

Вислухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги  ОСОБА_1.  задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 233 Цивільного
Кодексу України правочин, який вчинено
особою під впливом  тяжкої  для неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, може бути визнаний судом
недійсним  незалежно від того, хто
був ініціатором такого правочину.

Закон під тяжкими обставинами
розуміє  важке матеріальне становище
особи, що виражається у  відсутності засобів,
необхідних  для нормального  існування людини, наприклад, для  придбання
предметів першої необхідності: продуктів харчування, ліків, хворобою
близьких.

У судовому
засіданні встановлено, що позивачка була власницею 9/20 часток житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 17 липня 1998
року державним нотаріусом Першої Ялтинської державної нотаріальної контори,
реєстровий № 3-1890.

Судом також
встановлено, що ОСОБА_5., матір позивачки,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1( ар.с.8).  19
серпня 2003 року між позивачкою і ОСОБА_4. було розірвано шлюб  ( ар.с. 14), а  22 квітня 2004 року вона зареєструвала шлюб з
ОСОБА_3. ( ар.с. 9), який розірвала 05 вересня 2006 року (ар.с. 15). ОСОБА_3.,
ще до реєстрації шлюбу,  з 15 лютого 1998
року знаходився в місцях позбавлення волі ( ар.с. 10), а брат позивачки
ОСОБА_5. відбував  покарання  в місцях позбавлення волі  з 16 квітнем 2004 року ( ар. с. 11).

Тільки 09 липня
2004 року між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу 9/20
часток житлового будинку АДРЕСА_1. Сторони підтвердили, що умови договору  повністю відповідають їх волевиявленню,
продавець не має ніяких претензій до покупця ( л.д.7).

Суд вважає, що
зазначена угода купівлі-продажу  частини
житлового будинку між ОСОБА_1. іОСОБА_2. відповідає вимогам закону за формою і
змістом, відповідає моральним принципам суспільства.  Особи, що здійснили угоду, мали повний обсяг
цивільної дієздатності, їхнє волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній
волі.

Таким
чином, суд, дослідивши всі доводи  сторін
і представлені суду докази, прийшов до висновку, що ніяких доказів того, що
ОСОБА_1на момент укладення угоди перебувала у вкрай важких матеріальних умовах
і що вона була вимушена продати житло на вкрай невигідних для себе умовах, суду
не представлено. Суд вважає, що ОСОБА_1обдумано
розпорядилася своєю власністю.

Ніяких тяжких подій, які могли б
вплинути  на її моральний і щиросердечний
стан, у цей період не відбувалося.

Що
стосується доводів представника позивачки
про те, що спірна частина будинку
у теперішній час коштує  значно
більше, то суд не може прийняти їх до уваги, оскільки сторони досягли згоди про
ціну продажу, а в силу  п. 1 ст. 632 ЦК
України  ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін.

При
таких обставинах, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1повинно  бути відмовлено.

На
підставі викладеного і керуючись ст. ст. 233, 632, 655 ЦК  України,
ст. ст.10,  59, 60, 213, 215, 216,
233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору купівлі-продажу 9/20 часток житлового
будинкуАДРЕСА_1від 09 липня 2004 кору, укладеного між нею та ОСОБА_2( р. №  3-2526) в Першій Ялтинській державній
нотаріальній конторі - відмовити.

На
рішення суду може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд АРК через
Ялтинський міський суд в порядку та строки, передбачені ст. ст. 294-296  ЦПК України.

СУДДЯ: