УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
жовтня 2007 року                                                                                           м.  Київ

Колегія
суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого:
Чернушенка А.В.

судців:
Євтушенко О.І.,  Білич І.М. ,  Мороз Л.Л.,
Антоненко И.О.

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом Донецько-Ясинуватського
транспортного прокурора в інтересах ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  приватного нотаріуса Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калінінського районного суду м. Донецька
від 12 квітня 2006 р. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 10
липня 2006 року , -

встановила:

У червні
2004 року Донецько-Ясинуватський транспортний прокурор в інтересах
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  приватного нотаріуса Донецького
міськЬгочНотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,  який
укладено 19 червня 2003 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Посилається на
невідповідність оспорюваної угоди вимогам законам,  оскільки на момент її укладення,  у зв'язку з притягненням до кримінальної
відповідальності ОСОБА_6 з метою забезпечення цивільного позову потерпілих
ОСОБА_1 і ОСОБА_2,  постановою слідчого
Донецької-Ясинуватської прокуратури від 16 травня 2003 року був накладений
арешт на нерухоме майно,  вклади,  цінності,
автомототранспорт та інше майно ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_3

Справа №
22-к-2896/07                           Категорія
ЦП:

Головуючий
в 1 інстанції      -        Токарева
Н.М. ,    AПП

Доповідач             -        Чернушенка А. В.

Рішенням
Калінінського районного суду м. Донецька від 12 квітня 2006 p.,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 10 липня 2006 року,  у задоволенні
позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про
задоволення позову,  посилаючись на
порушення норм процесуального права.

Касаційна
скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суди
встановили,  що 19 червня 2003 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Вказана угода посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5

На час
укладення договору купівлі-продажу в Єдиному реєстрі заборон відчужень
нерухомого майна (далі - Реєстр) була відсутня інформація про заборону
відчуження об'єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. Згідно даних Реєстру
арешт вказаної квартири,  накладений
ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 07 серпня 2000 р. був знятий
згідно ухвали Київського районного суду м. Донецька від 13 червня 2003 року.

Разом з
цим,  була в наявності інформація про
заборону відчуження майна ОСОБА_3 на підставі постанови старшого слідчого
Донецько-Ясинуватської транспортної прокуратури від 16 травня 2003 року.
Розділі Реєстру «тип майна» інформації не містив.

Як встановлено судами,  постановою
старшого слідчого Донецько-

Ясинуватської транспортної прокуратури від 16 травня 2003 року був
накладений

арешт на нерухоме майно,
вклади,  цінності,  автомототранспорт та інше майно

ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_3 3 метою забезпечення

цивільного позову потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в кримінальній справі

по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів,  передбачених ч.3  ст. 166,

ч.2  ст.  220-1 КК України.

Як
вбачається з матеріалів справи відповідно до постанови старшого слідчого
Донецько-Ясинуватської транспортної прокуратури від 16 травня 2003 року арешт
на нерухоме майно,  яке належить ОСОБА_6
і ОСОБА_3 накладений Першою донецькою державною нотаріальною конторою 19 травня
2003 р. (а.с.  10,  т.1).

Відмовляючи
у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу на
підставі  ст.  48 ЦК України 1963 р.,  суд першої інстанції виходив з правомірності
дій нотаріуса при посвідченні угоди,
оскільки станом на 19 червня 2003 року інформаційний банк Реєстру не
містив відомостей про наявність арешту на спірну квартиру як об'єкт відчуження.

Також,  суд виходив з того,  що ухвалою Київського районногб суду м.
Донецька від 16 травня 2003 року квартира АДРЕСА_1 була визнана власністю
ОСОБА_3 і

накладений
арешт на цю квартиру у зв'язку з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 було знято.

З висновками
суду першої та апеляційної інстанції погодитись не можна.

Як
вбачається з матеріалів справи,  ухвалою
Київського районного суду м. Донецька від 16 травня 2003 року вирішувалось лише
питання про зняття арешту з спірної квартири,
а не визнання права власності на спірну квартиру за відповідачкою
ОСОБА_3

Спірна
квартира відчужувалась відповідачкою ОСОБА_3 як спільне майно подружжя. При
посвідченні договору купівлі-продажу від 19 червня 2003 р. чоловік відповідачки
ОСОБА_3 ОСОБА_6 дав письмову згоду на відчуження спірної квартири,  яка придбана ним та ОСОБА_3 в період
зареєстрованого шлюбу.

Не
зважаючи на те,  що предметом спору було
майно,  яке належить на праві власності
ОСОБА_3 і ОСОБА_6,  суд не притягнув
останнього до участі в справі.

Є
передчасним висновок суду першої інстанції про правомірність дій приватного
нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 при посвідченні
оспорюваної угоди.

Як
встановлено судами,  на час посвідчення
договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в
Реєстрі було встановлена інформація про заборону відчуження майна ОСОБА_3 на
підставі постанови старшого слідчого Донецько-Ясинуватської транспортної
прокуратури від 16 травня 2003 року.

Відповідно до ч.2 і ч.3  ст. 55
Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня

1993 року при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого

будинку,  квартири,  дачі,
садового будинку,  гаража,  земельної

ділянки,       іншого      нерухомого      майна        перевіряється                       відсутність

заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони угода про
відчуження майна,  обтяженого
боргом,  посвідчується лишену разі згоди
кредитора набувача на переведення боргу на набувача.

Згідно
п.9 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,  затвердженої наказом Міністерства юстиції
України № 18/5 від 14.06.1994 р. та яка діяла на момент укладення оспорюваної
угоди,  нотаріус мав право відкласти
вчинення нотаріальної дії для витребування додаткових відомостей щодо об'єкту
відчуження та з'ясування відсутності заперечень проти вчинення договору
купівлі-продажу у заінтересованих осіб.

Додержання
вказаних вимог  ст. .55 Закону України «Про нотаріат» та
п.9 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,  затвердженої наказом Міністерства юстиції
України № 18/5 від 14.06.1994 р.,  не були предметом дослідження суду
першої інстанції.

Оскільки
допущені судом порушення норм матеріального та процесуального    права
призвели    до    неправильного    вирішення
справи,

постановлені    судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  335,  336,
338 ЦПК України,  та Закону
України "Про внесення змін до закону України "Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від
22 лютого 2007 року № 697-V та глави
2 розділу V ЦПК України Колегія суддів Судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Калінінського районного суду м. Донецька від 12 квітня 2006 р. та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 10 липня 2006 року скасувати,  а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.