Справа № 2-2079/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2007 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Васіної Л.А.

при секретарі Снаговській М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Особа-1 до Особа-2, третя особа П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Особа-1 до Особа-2 в якій позивачка просить суд визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру Адреса-1 в м. Дніпропетровську в розмірі по 1/2 частини квартири за Особа-1 та Особа-3.

В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1996 р. квартира Адреса-1 у м. Дніпропетровську. належала на праві спільної сумісної власності Особа-1 та її чоловіку Особа-3.

У квартирі проживали та були зареєстровані позивачка та її чоловік, Особа-3

28.12.2006 року помер Особа-3 і після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири Адреса-1 у м. Дніпропетровську, а позивачка відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Крім того, вона постійно проживала разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини і відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається .такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка.

Відповідач являється донькою спадкодавця, Особа-3, і спадкоємцем першої черги за законом, однак вона не звернулася до державної нотаріальної контори у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини і спадщину не прийняла.

У травні 2007 року позивачка звернулася до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак у видачі такого свідоцтва було відмовлено у зв'язку з тим, що не визначена частка померлого у праві спільної сумісної власності на квартиру, а відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, «нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні», а тому позивачка вимушена звернутись з позовом до суду.

Вона з чоловіком, як співвласники квартири, проживали і користувалися квартирою спільно, ніяких інших домовленостей між ними або рішення суду з цього приводу не було. Тому, при визначенні наших часток у праві спільної сумісної власності на квартиру слід виходити з їх рівності і визначити частки кожного із співвласників у розмірі 1/2 частини квартири Адреса-їв м. Дніпропетровську.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивачки не

заперечувала. ,

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

2

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом по справі встановлено факт, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1996 року квартира Адреса-1 в м. Дніпропетровську належить на праві спільної сумісної власності Особа-3 та Особа-1, що підтверджується копією свідоцтва.

Відповідно до ст. ст. 368, 370 ЦК України спільна власність двох осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.-Частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні між Особа-1 та Особа-3 не було домовленості про поділ квартири, а також не приймалось рішення про її поділ, оскільки Особа-1 та Особа-3 проживали в цій квартирі спільно, користувались нею, сплачували комунальні послуги та підтримували в належному стані.

Таким чином 1/2 частина квартири Адреса-1 в м. Дніпропетровську належить на праві приватної власності позивачці Особа-1, а інша 1/2 частина вказаної квартири належить на праві приватної власності Особа-3, який помер 28.12.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті Особа-3 відкрилась спадщина у вигляді його частки квартири, яку позивачка, як спадкоємець першої черги, не може прийняти, оскільки частки в праві спільної сумісної власності не визначені.

Водночас, відповідачка Особа-2 являється донькою померлого, а отже, спадкоємицею першої черги, однак вона у встановлений законом шестимісячний строк не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 1226 ЦК України, ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Особа-1 до Особа-2, третя особа П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру задовольнити повністю.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності і встановити, що Особа-1 належить на праві приватної власності 1/2 частина квартири Адреса-1 в м. Дніпропетровську, а померлому 28.12.2006 року Особа-3 належала на праві приватної власності інша 1/2 частина квартири Адреса-1 в м. Дніпропетровську.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, та протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження - апеляційної скарги.