Справа № 22ц-3031 від 2007
року      Головуючий в 1 інстанції
5                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 рік
квітень 16 дня                 Колегія
суддів судової палати з цивільних справ

апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого      - Бараннік О.П.,

суддів                   - Михайловської С.Ю.,
Присяжної Ж.І.,

при
секретарі      - Лещинській О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2007
року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору дарування недійсним, визнання фактично укладеним договору купівлі-продажу
та визнання права власності на 1Л частину земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним і визнання
фактично укладеним договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що 23 жовтня
1999 року між ним та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, від якого дітей не має.

В період шлюбно-сімейних відносин сторонами було прийнято
рішення про придбання за договором купівлі-продажу земельної ділянки за сумісні
кошти. Оскільки, за характером своєї роботи позивач вимушений був значну
частину часу знаходитись за межами України, питанням оформлення вказаної угоди
займалась на той час його дружина ОСОБА_1

19 серпня 2004 року між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_5,
який діяв за дорученням своєї дружини ОСОБА_4 з другого боку, був укладений
договір, згідно якого у власність ОСОБА_1 перейшла земельна ділянка площею
0,1415 га, розташована в с
Новоолександрівка, Дніпропетровського району, яка належала ОСОБА_4 на
підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1,
видний Новоолександрівською сільською радою 17.10.1997 року.

В серпні 2006 року зі слів ОСОБА_5 позивачеві стало
відомо, що в дійсності між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 19 серпня 2004 року був укладений
не договір купівлі-продажу, а договір дарування, що було викликано необхідністю
економії коштів при сплаті держмита, і що за фактичний продаж земельної ділянки
ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 грошову суму еквівалентну 4 000 дол. США, про що свідчить
відповідна розписка.

. В подальшому, в зв'язку з припиненням сімейних
відносин, ОСОБА_1 заявила позивачеві, що спірна земельна ділянка розподілу між
ними не підлягає, оскільки являється її особистою власністю, з чим позивач
погодитись не може і в зв'язку з чим вимушений був звернутись з даним позовом
до суду, який неодноразово уточнював та остаточно просив визнати договір
дарування недійсним, визнати фактично укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 договір
купівлі-продажу та визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної
земельної ділянки.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19
лютого 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

В апеляційній скарзі, представляючий інтереси ОСОБА_1 за довіреністю
ОСОБА_2 просив рішення суду, як постановлене по не доведеним обставинам та з
порушенням норм матеріального і процесуального права, скасувати і постановити
нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що
апеляційна скарга представника відповідачки Ведмєдєва В.Л. підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи,
дав їм належну правову оцінку і обґрунтовано, згідно з процесуальним і
матеріальним законом постановив рішення про задоволення позивних вимог ОСОБА_3.

Доводи представника відповідачки про недоведені обставини
спору не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як видно з матеріалів справи і
що підтвердив в судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_5 за оформлення
договору дарування земельної ділянки, на якій у нього також знаходились і
будматеріалами, від ОСОБА_1 ним була отримана грошова сума еквівалентна 4 000 дол. США..

Що стосується показань свідка ОСОБА_6, підтвердившого
факт передачі ОСОБА_1 грошей ОСОБА_5 в нотаріальній конторі нібито тільки за
будматеріали, то вони самі по собі не можуть служити підставою для скасування
рішення суду, оскільки спростовуються показаннями нотаріуса ОСОБА_7, яка
заперечувала цю обставину при оформленні вказаної угоди і водночас посилалась
на те, що внутрішня сторона дійсних відносин між сторонами по справі їй на
момент укладення договору відома не була.

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої
інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників
спору, обставин справи, перевірив доводи сторін та давши їм правову оцінку,
постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального
права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 304, 307, 308,
313 - 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19
лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.