Справа № 22-7976                                             Головуючий
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007 року
листопада місяця  14 дня                       Колегія суддів судової палати в цивільних

справах Апеляційного суду міста
Києва в складі:

головуючого: Лесько А.О., суддів: Усика Г.1., Кравець В.А.,
при секретарі: Шаховніній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи - Печерської районної у м.
Києві державної адміністрації про вселення та усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2007 року позовну заяву
ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано
ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4  у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати або змінити рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення . Вказує на те, що в Печерському районному суді
розглядається справи за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту ,
складеного 19 травня 2006 року ОСОБА_5 на його ім'я та в цій позовній заяві
ОСОБА_2 не зазначала про наявність перешкод для проживання в спірній квартирі.

Оскільки шлюб між ним і ОСОБА_2 розірваний , склалися дуже неприязні
стосунки, не має можливості проживати в одній квартирі.

Заслухавши
пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної власності
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.10). Зазначена
квартира має загальну площу 56,5 кв.м та складається з трьох кімнат житловою площею
40,1 кв.м. (а.с.11).

19 травня 2006 року ОСОБА_5 був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального округу Березовською О.О. , яким ОСОБА_5
заповіла все своє майно ОСОБА_1 (а.с.71).

06 липня 2006 року ОСОБА_5 померла.

Таким чином,
спірна квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

2

В зазначеній
квартирі зареєстрований ОСОБА_1 - власник , ОСОБА_2- колишня дружина,
та їх діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

З матеріалів
справи також вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована в спірній квартирі 08
квітня 2003 року як дружина ОСОБА_1 за спільною заявою власників (а.с. 70).

Рішенням
Печерського районного суду м.Києва від 12 квітня 2006 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано (а.с. 13).

Відповідно до
ст. 383 ЦК України
власник житлової квартири має право використовувати помешкання для власного
проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 386 ЦК власник, який
має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які
можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування
цим житлом відповідно до закону.

Житлове
приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї
власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності
члена сім'ї без поважних причин один рік, якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Оскільки ОСОБА_1
жодних позовних вимог щодо неправомірного користування ОСОБА_2 спірною
квартирою або про втрату нею права на користування цим житлом не заявляв,
остання та неповнолітні діти вселилися в цю квартиру з додержанням вимог
закону, їх право на користування спірною квартирою не оспорено , вони мають
право проживати в спірній квартирі ,та підстав чинити їм перешкоди в
користуванні такою немає.

За таких обставин суду першої
інстанції правомірно вселив ОСОБА_2, неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4   в спірне житло та зобов'язав   ОСОБА_1
не  чинити їм перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду
першої інстанції законне і обґрунтоване, доводами апеляційної скарги не
спростовується, тому підстав для його зміни чи скасування не має.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м. Києва від 11 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.