overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
РІШЕННЯ

№
2-825/07

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«26» березня 2007 року
Іллічівський районний суд М.Маріуполя під головуванням судді Гімон М.М. при
секретарі Гірман І.Г., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М.Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, вказавши, що 04.01.2000 року між нею та
відповідачами був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що був
оформлений на Азовській універсальній товарній біржі. У зв'язку з тим, що дана
угода була оформлена в письмовій формі без нотаріального посвідчення, біржовий
контракт як правовстановлюючий документ не приймається й вона не має змоги
розпорядитися даною квартирою, у зв'язку із чим просить суд визнати угоду
купівлі-продажу спірної квартири, укладену 04.01.2000 р. між нею й відповідачами, дійсною.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та в
обґрунтування своїх вимог пояснила, що по укладеній на АзУТБі угоді
купівлі-продажу квартири вона в повному обсязі виконала свої зобов'язання,
сплатила продавцеві вартість квартири, зареєструвала в Маріупольському БТІ
право власності на неї, користується даною квартирою.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися без поважних причин, про
розгляд справи повідомлені.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1
з одного боку та ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 з другого боку, які були співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1995 p., була письмово
укладена угода купівлі-продажу зазначеної квартири, дана угода вимагала
нотаріального посвідчення, однак нотаріальна форма при її укладенні дотримана
не була. У той же час ОСОБА_1 як покупцем квартири були виконані всі умови
угоди в повному обсязі, фактично вона одержала дану квартиру у власність,
сплатила продавцеві її вартість, зареєструвала у БТІ своє право власності, що
підтверджено біржовим контрактом і підписами сторін у ньому, однак нотаріально
засвідчити її в цей час не представляється можливим, у зв'язку із чим зазначена
угода може бути визнана дійсною.

Керуючись ст.ст.
10, 60, 212 213, 215 ЦПК
України, ст. 205, 220 ЦК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладену між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за біржовим контрактом № ПР-2 від 04.01.2000 року на
Азовській універсальній товарній біржі -
дійсною.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд
Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя. Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути подано потягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а апеляційна скарга повинна бути подана протягом двадцяти
днів після подання заяви по апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання такої заяви.
Справа 2-527/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12
лютого 2007   року                                                                               м.
Запоріжжя

Запорізький
районний суд Запорізької області

у складі:
головуючого судді -       Гончаренко П.П.

при секретарі               -                Волчковій Є.О.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м.
Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сонячної сільської ради
Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на
земельну ділянку, суд

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на земельну ділянку, вказавши, що позивач 27.12.2006 р. за договором
купівлі-продажу № 4830 здійсненим приватним нотаріусом ОСОБА_2 та
зареєстрованим ЗМБТІ за № 17175552 від 31.01.2007 р. придбав житловий будинок у
ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 при
оформленні спадщини за рішенням Запорізького районного суду Запорізької області
від 24.10.2005 р. одрержала право власності на земельну ділянку площею 0,15 га
за адресою АДРЕСА_1.

Позивач прохає
суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву , в якій
позовні вимоги позивач визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх
задоволення.

Позивач позовні
вимоги підтримав і прохає суд їх задовольнити.

Судом, на підставі наданих позивачем документів,
встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2006 р. ОСОБА_3
продала, а ОСОБА_1 придбав житловий АДРЕСА_1. Згідно витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно № 13401693 від 31.01.2007 р. власником
АДРЕСА_1. Згідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області від
24.10.2005 р. за ОСОБА_3 визнано право власності на недобудований житловий
АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,15 га за цією ж адресою. В заяві
виконкома Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області
вказано, що дійсно ОСОБА_1 придбав житловий будинок в АДРЕСА_1 у ОСОБА_3

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивач, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 220 ЦК
України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним.

Керуючи ст.ст. 7, 10, 1 1, 60, 212, 213, 215  ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 657 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану по
АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі заяви про
його апеляційне оскарження, а протягом 20 днів з дня подання такої заяви може
бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції.
Справа № 2-298 / 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ             УКРАЇНИ

26 січня 2007
року                                         Запорізький        районний суд Запорізької

області

у складі: головуючого - судді :                           Гончаренко П.П.

при
секретарі                            Чубуковій
Н.М.

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні
у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про припинення та стягнення аліментів, суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить
припинити стягнення з нього аліментів, які стягуються згідно рішення суду від
03.12.2001 р. на користь ОСОБА_2
в розмірі Ч частини від усіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_3 та
стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, оскільки з
листопада 2006 р. неповнолітня донька проживає з позивачем та знаходиться на
його утриманні. У добровільному порядку відповідачка матеріальної допомоги
доньці не надає.

Позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та прохає суд їх задовольнити.

Відповідачка не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення
сторін, суд вважає,  що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2, відповідачки
по справі, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Позивач мешкає з
донькою,  яка знаходиться на його
утриманні.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати
неповнолітніх  дітей до досягнення ними
повноліття.

На
підставі  викладеного,  суд вважає,
що позовні  вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 7, 10,  11,   60, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст.   180, 181, 182, 183 Сімейного Кодекса України,  суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Припинити стягнення
аліментів з ОСОБА_1, які стягуються згідно постанови Запорізького районного
суду Запорізької області від 03.12.2001 р. на користь ОСОБА_2 в розмірі Ч
частини від усіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_3,
22.08.1993 р.н.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, 22.08.1993 року

народження
у розмірі 1/4 частини 'з усіх видів її доходів (заробітку) щомісячно, починаючи
з 18 грудня 2006 року до її повноліття.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в
межах суми платежа за один
місяць.

Стягнути
з ОСОБА_1  судовий збір в дохід держави в
сумі 51 гривні.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом
подачі заяви про його апеляційне оскарження, а протягом 20 днів з дня подання
такої заяви може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції.
Справа № 2-552 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 травня 2007
року Татарбунарський районний суд Оде­ської області у складі:

головуючого-
судді                                                                                 Семенюк
Л.А.

при
секретарі                                                                                           Унгурян
Т.В.

розглянувши у
судовому засіданні у залі суду цивільну спра­ву за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу,  вказуючи на те,  що 10 квітня 2003 року він зареєстрував шлюб
з ОСОБА_2. у відділі РАГСу Татарбунарського районного управління юстиції Одесь­кої
області,  про що було зроблено актовий
запис за № 19. Данний шлюб для них обох первинний. Від даного шлюбу мають двох
неповнолітніх дітей. Причиною розпаду сім'ї стало те,  що вони одружились не пізнавши належним чином
один одного,  перестали поважати один
одного як подружжя. Відповідачка як вказує позивач не займається вихованням
дітей,  діти фактич­но знаходяться на
вихованні у матері позивача.

Позивач у
судовому засіданні  підтримав позовні
вимо­ги.

Відповідачка
позовні вимоги визнала,  згодна на розі­рвання
шлюбу.

Заслухавши
пояснення та доводи сторін,  дослідивши
ма­теріали справи,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню.

Зі
свідоцтва про одруження видно,  що 10
квітня 2 003 року був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  який був зареєстрова­ний відділом 'РАГСу-
Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області,  про що було зроблено актовий за­пис за № 19 (
а.с. 4).

У судовому
засіданні встановлено,  що сторони стали
не­терпимими один до одного,  а тому
подальше спільне життя по­дружжя і збереження- шлюбу суперечить інтересам обох
сторін,  у зв'язку з чим,  суд вважає,
що шлюб має бути розірваний.

2

Керуючись  ст.  112
Сімейного Кодексу України,   ст.  58,
59,  60,  208-210,
213-215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву
ОСОБА_1до ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати
шлюб,  зареєстрований 10 квітня 2003 року
відділом РАГСу Татарбунарського районного управління юсти­ції Одеської
області,  актовий запис №19,  між ОСОБА_1,
1975 року народження,  та ОСОБА_2,  1985 року народження.

Стягнути
з ОСОБА_1при реєстрації ро­зірвання шлюбу на користь держави державне мито у
розмірі 17 грн.,  а ОСОБА_2 від судових
витрат зві­льнити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рі­шення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цьо­го протягом 20 днів апеляційної
скарги,  з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4
ст.  2 95 ЦПК Ук­раїни.
Справа №2- 208815. 2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем
України

16 квітня 2007
року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого:        судді  Плахотнюк
К.Г.

секретарі   Мащенко СП. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,

встановив:

сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.01.1998 року. Від шлюбу дітей не
мають.

Позивач
звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на
те, що одруження виявилося невдалим, сімейне життя не склалося, і було
припинено практично з самого початку подружнього життя. Вони не ведуть
спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Де зараз
знаходиться відповідач їй не відомо, оскільки останній перебуває у розшуку
тому, як уникає від виконання вироку суду, яким його засуджено до позбавлення
волі строком на п»ять років. Просила шлюб розірвати, витрати, пов'язані з
розірванням шлюбу покласти на відповідача.

Відповідач у
судове засідання не з»явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, однак судові повістки не отримував. З огляду на викладене та з
урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний справи за відсутності
відповідача, на підставі даних матеріалів справи.

Суд вислухавши
позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню,
оскільки судом встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейні стосунки,
проживають кожний окремо, їх шлюб існує формально. Подальше перебування у шлюбі
позивача та відповідача у справі буде суперечити їхнім інтересам.

Відповідно до
вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З огляду на
викладене, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб
сторін існує формально і може бути розірваний.

Суд вважає
можливим, покласти витрати по сплаті судового збору на відповідача, а позивача
від таких витрат звільнити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 104,110,112 СК України, ст.ст. 27, 31, 208,213
ЦПК України, -

вирішив:

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, зареєстрований 24.01.1998 року відділом РАГСу Московського району
м. Києва, актовий запис № 48 - розірвати.

При реєстрації
розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2. 17 грн. 00 коп. державного мита,
звільнивши ОСОБА_1 від сплати державного мита при реєстрації розірвання шлюбу.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Справа №2-243115. 2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2007
року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді             Плахотнюк К.Г.

при секретарі                      Мащенко СП.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,

встановив:

сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.03.2002 року. Від шлюбу мають сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач
звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на
те, що їх спільне з відповідачем сімейне життя не склалося, через суперечки та
непорозуміння в їх сім"ї, що призвели до втрати почуттів один до одного.
Тривалий період часу вони не підтримують подружніх стосунків, спільного
господарства не ведуть, на утримання сина матеріальну допомогу відповідач не
надає. Просила розірвати їх шлюб.

У судовому
засіданні позивач підтримала заявлений нею позов, просила шлюб розірвати.

Відповідач у
судовому засіданні не заперечував з приводу розірвання шлюбу. Вважає, що однією
з причин розірвання шлюбу є те, що непорозуміння між ними виникають з любого
приводу, за таких обставин їх спільне проживання є неможливим.

Суд вислухавши
позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає
задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх
стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету.
Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам та
інтересам неповнолітньої дитини.

Відповідно до
вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне
значення.

З огляду на
викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження
сім'ї буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Шлюб сторін існує
формально і може бути розірваний.

Суд вважає
можливим, покласти витрати по сплаті державного мита на відповідача, а позивача
від таких витрат звільнити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 104,110,112 СК України, ст.ст. 27, 31, 208,213
ЦПК України, -

вирішив:

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, зареєстрований 02.03.2002 року в Центральному відділі реєстрації
шлюбів м. Києва, актовий запис № 345, розірвати.

2

При реєстрації
розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2. 17 грн. 00 коп. державного мита,
звільнивши ОСОБА_1. від сплати державного мита.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції необхідно подати до цього ж суду
протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до. суду
апеляційної інстанції.
Справа № 22-25107                                        Головуючий
5                                                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007
року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького
апеляційного суду у складі:

Головуючого
Баркової Л. Л.

Суддів Кучерявої
В. Ф. Трушкова М. М.

При секретарі
Стрілецькій О. В. Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу судді Волноваського районного суду Донецької області від 16 грудня 2005 року

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді
Волноваського районного суду Донецької області від 16 грудня 2005 року знято арешт
з автомобіля ВАЗ - 2106,
дн НОМЕР_1,
зареєстрованого у Волноваському МРЄО УДАІ УМВД
України в Донецькій області на ім'я ОСОБА_2

ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу і справу направити на новий
розгляд, посилаючись на те, що по даній справі арешт на майно сторін не
накладався і таких заяв не надходило. Арешт накладено на автомобіль по заяві ОСОБА_1 по іншій справі
за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП. Суддя порушив норми ЦПК , зняв арешт з
автомобіля по справі, по якій ОСОБА_3 участі не приймав і рішення по якій не
набрало законної чинності.

Заслухавши суддю
- доповідача, пояснення апелянта та його представника, які просили задовольнити
апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та справи № 2-1142 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності
із ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову.

Згідно ст. 154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Питання про
скасування заходів забезпечення вирішується у судовому засіданні з
повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з
матеріалів справи, по справі заяви про забезпечення позову сторонами не
надавались і ухвала про забезпечення позову не виносилася.

16.12.2005 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про зняття арешту з
автомобіля   ВАЗ 2106 дн НОМЕР_1, накладеного
ухвалою Волноваського районного

2

суду  Донецької області від 17.05.2005 року, без
вказівки, по якій справі було накладено арешт

В цей же день
суддя одноособово, в порушення вимог ст. 151,
154 ЦПК України, без повідомлення сторін ,
знімає арешт з вищеназваного автомобілю, хоча арешт на цей автомобіль було
накладено по іншій справі за заявою ОСОБА_1
для забезпечення його позову і рішення по цій справі не набрало законної
чинності.

При таких
порушеннях норм процесуального права ухвала суду підлягає скасуванню, а   заява
ОСОБА_3   про зняття арешту з
автомобіля задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст.303, 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу судді
Волноваського районного суду Донецької області від 16 грудня 2005 року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_3 в задоволенні заяви про зняття арешту з автомобіля ВАЗ 2106 дн НОМЕР_1
Справа№2-1176/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року Ленінський
районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого                                                  - Кропліс Л.В.

при секретарі                                                 - Грушовій К.В.

з участю позивача                                         - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 и до ОСОБА_2

- про
розірвання шлюбу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.09.2001 року в
Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Кіровограда, актовий
запис № 670, на тій
підставі, що шлюбне життя між ними не склалося через відсутність
взаєморозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейні стосунки.
Шлюбні стосунки припинили, проживають окремо з березня 2007 року. Збереження
сім'ї вважає недоцільним, тому просить шлюб розірвати. Від спільного проживання
сторони мають неповнолітню дитину -
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, яка проживає з позивачкою.

В судовому
засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить розірвати шлюб, на
примирення не згодна, оскільки відповідач застосовує до неї фізичне насильство,
з приводу чого вона неодноразово зверталася до міліції.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив. Суд вважає неявку
без поважних причин, розглядає справу без участі відповідача на підставі
наявних матеріалів.

Заслухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Судом
встановлено, що сторони уклали шлюб 15.09.2001
року в Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану м.
Кіровограда, актовий запис №
670, шлюбні стосунки припинили, проживають окремо, намірів відновлювати сімейні
стосунки позивач не має. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто
формальний характер, подальше спільне життя і збереження його суперечить
інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, тому
позов підлягає задоволенню.

Витрати,
пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, суд покладає на сторони.

2.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 105,112
Сімейного Кодексу України, ст.ст. 214-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1и задовольнити.

Розірвати шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15.09.2001
року в Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану м.
Кіровограда, актовий запис №
670.

При реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 державне мито на
корись держави в розмірі 5
грн. з кожного.

На рішення може
бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційну скаргу протягом 20 днів після
подання заяви на апеляційне оскарження.

Суддя              Кропліс Л.В.