Справа № 22-6600/                Головуючий у 1 інстанції -
2007 рік                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

03 жовтня 2007
року     Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного
суду м.  Києва

в
складі: головуючого - Ратнікової В.М.

суддів                       - Панченка М. М.

-Семенюк
Т.А.

при
секретарі           - Погас О.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з
обмеженою відповідальністю « Автомобільний центр таксі» ОСОБА_1 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2007 року по цивільній
справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр
Таксі» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,  завданої працівником при виконанні трудових
обов»язків.

Заслухавши   доповідь судді,  пояснення осіб,  які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
14 червня 2007 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний центр Таксі» до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди,  завданої працівником
при виконанні трудових обов»язків,
відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «
Автомобільний центр таксі» ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 14 червня 2007 року та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Зазначав,  що суд 1-ї інстанції неповно з»ясував дійсні
обставини справи,  висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи,
рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права..

Заслухавши
доповідь судді Ратнікової В.М. ,  пояснення
осіб,  які з»явились в судове
засідання,  вивчивши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що скарга
не підлягає  задоволенню з
наступних підстав.

Як
встановлено судом,  згідно наказу №1-к
від 04.08.2003 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду заступника директора ТОВ
«Автомобільний центр Таксі» з іспитовим строком два місяці з 04.08.2003 року.

Відповідно
до наказу №82-к від 25.09.2006 року ОСОБА_2 був звільнений з займаної посади за
згодою сторін,  згідно вимог п.1  ст. 36 КЗпП України.

-
Відповідно до Акту позапланової інвентаризації основних засобів підприємства
станом на 26.09.2006 року від 28.09.2006 року було встановлено,  що бухгалтерський облік по підприємству
ведеться не в повному обсязі,  відсутній
інвентарний облік автомобілів та їх обладнання,
відсутня документація внутрішнього переміщення «Основних засобів»,  що приводить до втрати контролю над ними,  відсутня інвентарна нумерація на більшості
Основних засобів,  що приводить до
труднощів при підрахунках. Внаслідок вказаних недоліків обліку основних засобів
підприємства було виявлено недостачу основних засобів на суму 100.547 грн. 42
коп. Було встановлено недостачу автомобільних радіостанцій,  лайт-боксів,
таксометрів та інших товаро-матеріальних цінностей.

Відмовляючи
в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний
центр Таксі» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,  завданої працівником при виконанні трудових
обов»язків,  суд 1-ї інстанції посилався
на те,  що суду не надано доказів,  які б підтверджували ту обставину,  що в товаристві недостає саме тих
товаро-матеріальних цінностей,  які
отримував за разовою довіренністю ОСОБА_2,
та ,  що саме він повинен нести
повну матеріальну відповідальність за відсутні товарно-матеріальні цінності на
ТОВ «Автомобільний центр Таксі».

Колегія
суддів вважає,  що такий висновок суду
1.-Ї інстанції зроблений на підставі повного та всебічного дослідження наданих
сторонами доказів та в повній мірі відпоЕідає вимогам закону з наступних
підстав.

Так,  згідно п.2
ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди,  заподіяної з їх
вини підприємству,  установі,  організації,
у випадках,  коли майно та інші
цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за
іншими разовими документами.

Як
вбачається з видаткової накладної НОМЕР_1 від 30.09.2003 року,  ОСОБА_2 отримав радіостанції у кількості 22
комплекти на загальну суму 34 235 грн. 00 коп.

Відповідно
до прибуткової накладної НОМЕР_2 від 30.09.2003 року ОСОБА_2 отримав
радіостанції у кількості 20 шт. на загальну суму 41 082 грн.,  первісна вартість яких становила 34 235 грн.

Згідно
акту НОМЕР_3 про введення в експлуатацію основних засобів від 30.09.2003
року,  зазначені матеріальні цінності
були введені позивачем в експлуатацію 30.09.2003 року,  акт було затверджено керівником підприємства
ОСОБА_3

Як
вбачається з копій видаткових накладних НОМЕР_4 та НОМЕР_5 від 16.02.2004 року
ОСОБА_2 було отримано радіостанції KENWOOD TK - 7060
1 шт. вартістю 1556 грн. та KENWOOD TK - 7020
4 шт. у комплектації,  загальною вартістю
6 332 грн.00 коп.,  а відповідно до актів
приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів радіостанції KENWOOD TK - 7060
та KENWOOD TK - 7020 у комплектації,
затверджених ОСОБА_3,  зазначені
матеріальні цінності комісією товариства були введеш в експлуатацію 16.02.2004
року.

Таким
чином,  отримані позивачем комплекти
радіостанцій були передані ним в експлуатацію на автомобілі таксі і тому саме
водії,  які експлуатували автомобілі та з
якими укладались акти закріплення укомплектованих автомобілів,  а не позивач,
несли відповідальність за збереження автомобіля та його повної
комплектації. Позивач не ніс відповідальність за їх збереження.

З
досліджених судом видаткових накладних,
за якими ОСОБА_2 отримував товарно-матеріальні цінності для ТОВ
«Автомобільний центр Таксі»,  не
вбачається,  які саме товарно-матеріальні
цінності були отримані відповідачем,
оскільки у даних документах відсутні заводські номери радіостанцій,  лайт-боксів,
таксометрів. Суду не надано доказів,
щодо інвентарезаційних номерів відсутніх товарно-матеріальних цінностей,  що обліковуються на балансі підприємства.

Аудиторським
висновком незалежної аудиторської фірми ТОВ «ЮВМ- аудит» встановлено  у
позивача  недостачу  основних
засобів   станом  на
26.09.2006  року,

аудиторським
звітом ТОВ Аудиторська фірма «Інсайт» від 14.07.2006 року також встановлено
недостачу основних засобів,  але
зазначені висновок,  та звіт не містять
посилання на докази,  які
підтверджують,  що не вистачає саме тих
товарно-матеріальних цінностей,  які
отримував за разовою довіреністю ОСОБА_2

Тому
колегія суддів вважає,  що суд 1-ї
інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те,  що позивачем не надано доказів того,  що внаслідок перевірки було виявлено
недостачу саме тих матеріальних цінностей,
які отримував за разовою довіреністю ОСОБА_2 та що саме на останнього
покладено відповідальність за відсутні товарно-матеріальні цінності на ТОВ «
Автомобільний центр Таксі».

Доводи
апеляційної скарги представника позивача про те,  що відповідно до наказу № 18/3 від 01.04.2004
року на відповідача,  як на заступника
директора,  були покладені обов»язки
ведення внутрішнього обліку основних засобів та контроль виконання вимог
покладених на трудовий коллектив,  а тому він повинен нести повну матеріальну
відповідальність за виявлену недостачу матеріальних цінностей на підприємстві
на підставі п.2  ст. 134 КЗпП України не
грунтуються на вимогах закону,  оскільки
в даному випадку відповідач мав би нести відповідальність лише у випадку
виявлення недостачі,  пошкодження чи
псування саме тих матеріальних цінностей,
які були отримані ним,  як
працівником підприємства під звіт за разовою довіреністю або за іншим разовим
документом,  а не за виявлення будь-якої
недостачі матеріальних цінностей на підприємстві,  проте,
таких доказів матеріали справи не містять.

Рішення
суду відповідає вимогам закону,  зібраним
доказам,  обставинам справи і підстав для
його скасування з мотивів,  викладених в
апеляційній скарзі,  немає.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну  скаргу
представника Товариства з обмеженою відповідальністю  « Автомобільний центр Таксі» ОСОБА_1
відхилити.

Рішення      Деснянського районного суду м.  Києва від
14 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.