РІШЕННЯ                           справа №ц2-314/07

ІМЕНЕМ                УКРАЇНИ

18 квітня 2007року                                                              м.
Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у.складі,
головуючого - судді - Ямкової О.О.,
при секретарі - Петровської
О.С.  за участю представника позивачів - ОСОБА_4., відповідача - ОСОБА_3.,
експерта - ОСОБА_5., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3про припинення та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2. звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3., в якому просили
припинити право власності відповідача на частину квартири АДРЕСА_1і визнати за
ними право власності на квартиру АДРЕСА_1по 1/2
частині за кожним з виплатою грошової компенсації відповідачу.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та
пояснила, що сумісне проживання сторін в спірній квартирі є неможливим через
неприязні стосунки та у зв'язку із створенням відповідачем нової сім'ї, тому
відповідач перешкоджає позивачам користуватися належною їм власністю й вони
змушені проживати в житлі за договорами найму, оскільки іншого житла не мають.
Враховуючи те, що частка відповідача в спірній квартирі є незначною, позивачами
внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України грошову суму у розмірі вартості частки
відповідача у спірній квартирі -
у розмірі 81246грн.53коп..

Відповідач вимоги позову не визнав та пояснив, що
заперечує проти припинення його права власності й не бажає також виплатити
позивачам грошову компенсацію вартості їх часток у квартирі у зв'язку з
відсутністю в нього коштів.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності позивачів, оскільки у справі
приймав участь їх представник.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача,
показання експерта, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні
факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1. та ОСОБА_3. перебували в
зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10.08.2000року. Позивач ОСОБА_2. є
донькою позивача ОСОБА_1. від іншого шлюбу.

Згідно до договору міни від 26.06.1996року,
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. на праві спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_1без
визначення часток кожного співвласника. Даний договір укладено сторонами на ПТБ
й право спільної сумісної власності сторін зареєстровано в КП ММБТІ 16.07.1996року, яке до
теперішнього часу ніким не оспорено.

Як пояснили сторони, що підтверджено наданими письмовими доказами, з
2000року позивачі ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
в спірній квартирі АДРЕСА_1не
проживають у зв'язку з неприязними стосунками з відповідачем та припиненням
подружніх стосунків. Позивачі вимушені проживати на квартирах, які знімають. В
спірній квартирі мешкає відповідач з іншою жінкою, з якої зареєстрував шлюб. У
зв'язку з чим, позивачі неодноразово зверталися до суду з позовними заявами про
виділ часток і сплату компенсації, які були залишені судом без розгляду.

Як вбачається із технічного паспорту, спірна квартира АДРЕСА_1має загальну
площу 50,60кв. м., житлову площу 30,70кв.м. і складається із двох суміжних
житлових кімнат, площею відповідно: 16,10кв.м. та 14,60кв.м., коридору,
туалету, ванної, кухні, двох вбудованих шаф, лоджії. Відповідно до висновку
експерта №258-2004 від
7.09.2004року реальний поділ спірній квартири між сторонами не можливий,
вартість квартири без її внутрішнього огляду на момент 2004 року складала 43 562грн. 00коп..
Виходячи із технічного плану і взаємовідносин сторін, суд також вважає не
можливим і визначити порядок користування квартирою між сторонами.

Згідно до висновку експерта MB Одеського
НПСЕ №3115 від 1.02.2007року
дійсна (реальна) вартість квартири АДРЕСА_1на
момент

2

проведення
оцінки у 2007року становить
243739грн.58коп., а вартість її 1/3
частини   -81246грн.53коп.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 358, 364, 365 370 ЦК України,
ст. 17 Закону
України «Про власність», суд дійшов висновку, що право власності на квартиру АДРЕСА_1було придбано
сторонами, як членами сім'ї у процесі спільної праці, тому суд вважає, що
частки сторін у сумісно придбаній спірній квартирі є рівними, й враховуючи і
той факт, що право власності сторін, яке зареєстровано в КП ММБТІ з 1996року і
до теперішнього часу ніким не оспорено. З урахуванням того, що спільне
володіння й користування спірною квартирою між сторонами є неможливим, у
зв'язку з неприязними відносинами та створенням нової сім'ї відповідачем, а
також не можливий є і реальний її поділ та враховуючи, що частка відповідача у
спірній квартирі є незначною порівняно з часткою позивачів, суд дійшов
висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки
кожний з учасників спільної власності вправі вимагати виділу своєї частки зі
спільного майна, якщо виділити частку в натурі не представляється можливим, то
власник частки має право одержати грошову компенсацію, яка внесена позивачами
на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області. При цьому, суд
вважає, що не має підстав для зазначення про стягнення в рівних частках з
кожного позивача суми у розмірі 81246грн.
53коп., оскільки вона внесена сумісно позивачами на депозитний рахунок у
загальному розмірі.

Згідно зі ст. 81, 88
ЩІК України з урахуванням раніш сплаченого позивачами судового збору, з
відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 711грн.46коп.
Витрати на інформаційно-технічне забезпечення сплачені при подачі позову.

Керуючись ст.
ст. 14, 209,212-215   ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовільнити.

Припинити право власності ОСОБА_3на частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Уг частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2на користь ОСОБА_3грошову компенсацію у
розмірі 81246грн.53коп. шляхом перерахування коштів на його ім'я з депозитного
рахунку ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Стягнути з ОСОБА_3судовий збір на користь держави у розмірі 711грн.46коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до
апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви з надісланням
особою, яка її подає, копії апеляції до апеляційної інстанції.