Справа №2-3-11/07
РІШЕННЯ

Іменем            України

27 грудня 2007 року  Центральний районний суд міста Миколаєва у
складі

головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Кривцовій
А.О. з участю позивача ОСОБА_1., її представника ОСОБА_2представника відповідачів - Миколаївської міської ради, виконкому
Миколаївської міської ради - Полевої І.С., представника відповідача -
Управління з використання та розвитку комунальної власності - Кіріченко В.М.,
відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, його представника
ОСОБА_6, представника третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю
„Центральний-1" - ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради,
виконкому Миколаївської міської ради, Управління з питань використання та
розвитку комунальної власності виконкому Миколаївської міської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача - товариство з обмеженою
відповідальністю „Центральний - 1" про визнання права користування жилим
приміщенням, визнання відмови у приватизації незаконною, покладення обов'язку,
визнання частково незаконним рішення та про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до виконкому
Миколаївської міської ради, просили визнати неправомірною відмову відповідача у
приватизації житлового приміщення АДРЕСА_1

03 листопада 2004 року позивачі збільшили розмір позовних
вимог, пред'явивши їх також до Миколаївської міської ради, Фонду комунальної
власності, просила також визнати неправомірним п. 1 рішення Миколаївської
міської ради № 20/37 від 21 травня 2004 року „Про відчуження житлових приміщень
(квартирІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_2, які знаходяться в комунальній власності м.
Миколаєва" в частині дачі дозволу на відчуження шляхом викупу ОСОБА_7
квартири НОМЕР_1 та 1/8 частини коридору загального користування в АДРЕСА_2

У зв'язку із скасуванням Миколаївською міською радою
рішення № 20/37 від 21 травня 2004 року позивачі 07 листопада 2006 року
відмовились від своїх вимог у цій частині і відмова прийнята судом.

30 серпня 2006 року позивачі знов пред'явили вимоги до
Миколаївської міської ради, а також ОСОБА_5 і просили про визнання за ними
права користування спірним житловим приміщенням - квартироюНОМЕР_2в теперішній
час фактично об'єднаною з квартирою НОМЕР_1 в АДРЕСА_2, а також визнати
незаконним п. 1 рішення Миколаївської міської радиНОМЕР_3/31 від 01 квітня 2005
року „Про відчуження житлових приміщень (квартирІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_2, які
знаходяться в комунальній власності м. Миколаєва" в частині дачі дозволу
на відчуження

шляхом викупу ОСОБА_5. квартири НОМЕР_1 та 1/8 частини коридору
загального користування в АДРЕСА_2

20 лютого 2007 року позивачі остаточно визначившись у
позовних вимогах, пред'явивши їх також до ОСОБА_3 просили про визнання
недійсним договору № 2024 від 22 грудня 2004 року купівлі-продажу
квартириНОМЕР_2АДРЕСА_2, укладеного між територіальною громадою та ОСОБА_3 як
такого, що суперечить вимогам закону.

Судом до участі в справі в якості третьої особи
притягнутий приватний нотаріус Криницький А.А., який посвідчував спірний
договір.

В судовому засіданні позивачі, представник позивачів
позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів виконкому Миколаївської міської
ради, Миколаївської міської ради в судовому засіданні вимоги позову не визнала
з тих підстав, що жодному з позивачів ордер на право проживання в квартирі не
давався, їй було лише дозволено тимчасово використовувати приміщення
квартириНОМЕР_2у якості підсобного. Рішення про об'єднання квартирНОМЕР_2та
НОМЕР_1 виконкомом Миколаївської міської ради не приймалось.

Представник Управління з використання та розвитку
комунальної власності виконкому Миколаївської міської ради позов не визнала,
вважаючи відмову у приватизації квартири НОМЕР_1, самочинно об'єднаної
позивачами з квартироюНОМЕР_2в м. Миколаєві обґрунтованою.

ВідповідачОСОБА_5 позов не визнав, суду пояснив, що
вважає рішення Миколаївської міської ради законним та таким, що не порушує прав
позивачів, оскільки носить рекомендаційних характер і ставить можливе виселення
позивача з квартири НОМЕР_1 АДРЕСА_2 лише за умови його згоди на надання
рівноцінного житла. Позивачам пропонувалась рівноцінне житло, але вони вимагали
надання рівноцінного житла двом квартирам -НОМЕР_2та НОМЕР_1 з чим він
(ОСОБА_5) не погодився.

Відповідач ОСОБА_3 вимоги позову також не визнала з тих
підстав, що вона є добросовісним набувачем, а Миколаївська міська рада
відчужила їй шляхом купівлі-продажу квартируНОМЕР_2по АДРЕСА_2 в м. Миколаєві
взамін подарованій територіальній громаді іншої двокімнатної квартири.

Представники відповідачів - фізичних осіб підтримали їх
довірителі.

Представник третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю
„Центральний - 1" при вирішенні справи покладалась на розсуд суду.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_8в судове
засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Враховуючи, що в
матеріалах достатньо даних про прива та взаємовідносини сторін, суд ухвалив
розглядати справу у відсутність нотаріуса.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши
докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

4 червня 1971 року за ордером № 708 ОСОБА_1. надана
однокімнатна квартира НОМЕР_1 АДРЕСА_2, загальною площею 19, 6 м (житлова площа
- 15, 0 м2, кухня (зараз камора) - 4, 6 м2) на склад сім'ї з двох осіб. На час
розгляду справу у цьому приміщенні зареєстровані позивачі.

КвартираНОМЕР_2в тому ж будинку складається з трьох
житлових кімнат, площею 8, 7 м2, 8, 3 м2 та 8, 5 м2, загальна площа - 25, 5 м2.

Рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 129 від
26 квітня 1988 року житлові споруди, розташовані в АДРЕСА_2 визнані вєтхими та
такими, що не підлягають капітальному ремонту з забороною прописки та
відселенням сімей, які в них проживають.

11 серпня 1998 року рішенням № 6 засідання громадської
комісії при виконкомі з житлових питань надано згоду на закріплення
квартириНОМЕР_2по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 під господарські потреби.

Рішення виконавчого органу місцевого самоврядування про
об'єднання квартир не приймалось, проте на підставі вищевказаного документу
громадської комісії житлово-експлуатаційною організацією, на балансі якої
перебував будинок № 40 по АДРЕСА_2 особові рахунки квартирНОМЕР_2та НОМЕР_1
об'єднані в один особовий рахунок (зараз № 1611) за яким ОСОБА_1. протягом
майже десяти років нараховується квартирна плата з загальної площі 44, 1 м2.
Даний факт підтверджується довідкою № 700/1 від 26 листопада 2007 року
товариства з обмеженою відповідальністю „Центральний - 1", поясненнями з
цього приводу позивача та сукупністю інших фактичних даних, зокрема таких
письмових доказів таких як технічний паспорт на квартиру НОМЕР_1, загальною
площею 45, 1 м2, виданий комунальним підприємством ММБТІ ММР ОСОБА_1 та довідки
цього ж підприємства № 4324 від 16 листопада 2004 року про відсутність на
обліку квартириНОМЕР_2АДРЕСА_2

Різницю у площах в 1 м2 суд вважає незначною, вона не
впливає на висновки суду по справі і може бути відкоригована на підставі
правовстановлюючого документу. За дійсну площу квартири суд вважає необхідно
прийняти дані технічної документації, а саме загальна площа квартири НОМЕР_1 -
45, 1 м2.

Права володіння та користування ОСОБА_1. та членами її
сім'ї фактично об'єднаною квартирою НОМЕР_1 протягом шести років ніким не
оспорювалось та не обмежувалось.

Зазначені обставини дають суду підстави вважати, що між
ОСОБА_1. та Миколаївською міською радою мають місце взаємовідносини з приводу
найму житлового приміщення, що підтверджує тривалість належним чином
виконуваних обома сторонами зобов'язань такого порядку.

З цього слідує, що позивачі не займали приміщення
квартириНОМЕР_2самочинно, постійно використовували їх в якості цілого житлового
приміщення - кв. НОМЕР_1, а територіальна громада погодилась з таким станом
речей, відкривши через житлово-експлуатаційну організацію особовий рахунок на
ОСОБА_1., тим самим підтвердивши факт укладення договору найму.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання
за ними права користування житловим приміщенням квартири НОМЕР_1 АДРЕСА_2,
загальною площею 45, 1 м2 підлягають задоволенню.

Згідно рішення № 893 від 29 грудня 2000 року
Миколаївської міської радиАДРЕСА_2було виключено з переліку приміщень, що не
підлягали згідно чинного на той час законодавства приватизації.

В період з 2001 року по час подачі позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово звертались до органу приватизації з питання
приватизації квартири НОМЕР_1, загальною площею 45, 1 м2, в АДРЕСА_2 Ними були
підготовлені та подані всі необхідні документи, проте в приватизації було
відмовлено.

Протягом цього часу Миколаївська міська рада спочатку
рішенням № 20/37 від 21 травня 2004 року - ОСОБА_7, а потім, скасувавши це,
рішеннямНОМЕР_3/31 від 1 квітня 2005 року - ОСОБА_5. надала дозвіл на
відчуження шляхом викупу квартири НОМЕР_1 та 1/8 частини коридору загального
користування в АДРЕСА_2 Викладене закріплено у п. 1 цього рішення.

Крім того, 21 травня 2004 року Миколаївська міська рада
прийняла рішення № 20/36, яким надала дозвіл ОСОБА_3 на відчуження шляхом
викупу квартир, що знаходяться в комунальній власності, а саме
квартириНОМЕР_2АДРЕСА_2 Зазначене рішення реалізовано шляхом укладення 22
грудня 2004 року договору № 2024 купівлі-продажу між ОСОБА_3 та територіальної
громади в особі Миколаївської міської ради.

Прийняті Миколаївською міською радою рішення, надана її
виконавчим органом відмова є неправомірними, а укладений 22 грудня 2004 року
договір купівлі-продажу квартириНОМЕР_2АДРЕСА_2- недійсним як такі, що
суперечить вимогам закону, оскільки порушують визнані судом житлові права
ОСОБА_1. та членів її родини на користування житловим приміщенням.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів: Миколаївської
міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь позивачів слід стягнути судові
витрати у розмірі 8 грн. 50 коп. з кожного.

Керуючись ст. 31, 51, 58, 61, 63, 65-1 , 110 ЖК України,
ст.3 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", ст.
203, 216 ЦК
України, ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2
ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ОСОБА_2 ОСОБА_3 право користування
житловим приміщенням квартири НОМЕР_1, загальною площею 45, 1 м2, АДРЕСА_2

Визнати незаконною відмову виконкому Миколаївської
міської ради ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в реалізації права на приватизацію
квартири НОМЕР_1, загальною площею 45, 1 м2, АДРЕСА_2

Визнати незаконним та скасувати п. 1 рішення
Миколаївської міської радиНОМЕР_3/31 від 01 квітня 2005 року „Про відчуження
житлових приміщень (квартирІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_2, які знаходяться в
комунальній власності м. Миколаєва" в частині дачі дозволу на відчуження
шляхом викупу ОСОБА_5 квартири НОМЕР_1 та 1/8 частини коридору загального
користування в АДРЕСА_2

Визнати договір № 2024 купівлі-продажу
квартириНОМЕР_2АДРЕСА_2, укладений 22 грудня 2004 року між Самойленко Тетяною
Іванівною та територіальною громадою м. Миколаєва - недійсним.

Зобов'язати Миколаївську міську раду передати у спільну
часткову власність ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (в рівних частках кожному)
квартиру НОМЕР_1, загальною площею 45, 1 м2 (житлова 40, 5 м2, комора - 4, 6
м2), безоплатно, а Управлінню з використання та розвитку комунальної власності
виконкому Миколаївської міської ради в місячний строк з дня отримання рішення
суду, що набрало законної сили, оформити необхідні документи і видати свідоцтво
про право власності.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається до Апеляційного суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.