Справа №22-1816 від 2007 року                                            Головуючий у їй інстанції - Бабаніна В.А.
Категорія - 44                                                                      Доповідач - Дерев'янко О.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 квітня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -Гайдук В.І.

суддів                - Дерев'янко О.Г., Красвітної Т.П.

при секретарі - Конковій А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2006
року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2. про стягнення боргу, вказуючи на те, що відповідач у лютому 1996 року
взяв у нього в борг 7000 доларів США, зобов'язавшись повернутії гроші по першій вимозі.
Оскільки відповідач гроші не повертає позивач просив суд
стягнути з відповідача суму боргу 37138 грн. та 3% річних в якості пені. В судовому засіданні позивач зменшив вимоги та просив
суд стягнути з відповідача тільки суму боргу, відмовившись від стягнення
пені.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
25 грудня 2006 року позовні вимоги задоволені, на
користь ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_2. борг 37138 грн., судові витрати 371 грн. та на користь держави 30
грн. на інформаційно-технічне забезпечення.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що судом невірно застосовані
норми матеріального права, рішення не відповідає
обставинам справи, тому просив скасувати рішення суду
та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду і заявлених позовних
вимог у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним задовольнити скаргу частково,
рішення суду в частині суми стягнутої з відповідача змінити.

Розглядаючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному
об'ємі встановив права і обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін і дав їм правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам
закону. Висновки суду достатньо
обґрунтовані і підтверджені матеріалами справи, а також поясненнями
сторін.

Встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2. 01 лютого 1996
року взяв у ОСОБА_1 7000 доларів США, про що була складена письмова розписка (а.с.11).

Оскільки відповідач гроші не повернув, то колегія суддів вважає, що
районний суд правильно дійшов висновку про
необхідність виконання відповідачем своїх боргових зобов'язань та
стягнув з відповідача суму боргу.

Проте, колегія суддів вважає, що правовідносини між сторонами виникли у
лютому 1996 року, тому даний спір
необхідно вирішувати відповідно до вимог діючого на той час законодавства, а
саме на підставі вимог ст.. 374 ЦК України (1963 року).

2

Згідно вимог ст.. 374 ЦК України(1963 року) за договором позики одна сторона передає другій стороні у власність гроші або речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент
передачі грошей або речей.

Відповідно до вимог ст.. 165 ЦК України (1963 року) якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом витребування, кредитор
вправі вимагати виконання, а боржник
вправі провести виконання в будь який час. Боржник повинен виконати таке
зобов'язання в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором.

З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що позивач неодноразово
пропонував відповідачу повернути борг, проте відповідач гроші відповідно до
розписки, які він отримав у позивача для придбання квартири не повернув,
вважаючи, що розрахувався іншим шляхом, що також підтвердив у
судовому засіданні. Таким чином, доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є безпідставними.

Крім того, розрахунок відповідного до курсу долара США до національної валюти (гривні) необхідно прийняти на момент вирішення спору, тобто станом на 1
грудня 2006 року. Оскільки згідно курсу валют
НБУ офіційний курс 100 доларів США на цей період часу дорівнює 505 грн., тому необхідно було стягнути на
користь позивача 35350 грн. (7000 х 5,05 = 35350 грн.)
З урахуванням викладеного, необхідно рішення суду в цій частині змінити, зменшивши стягнуту суму боргу. У зв'язку з викладеним
зменшенню підлягає розмір стягнутих з ОСОБА_2. на користь
позивача судових витрат до 353 грн.50 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач відробив суму боргу,
проводячи ремонт автомобілів позивача, не
можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідачем щодо цих обставин докази надані не були. Інші доводи
відповідача правильність рішення суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись ст. 307, 309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25
грудня 2006 року в частині суми стягнутої з
відповідача змінити, зменшивши розмір стягнутої з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу до 35350 грн., а також судові витрати до 353 грн. 50 коп. В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області
набирає законної сили з

моменту проголошення і може бути оскаржено до Верховного
Суду України протягом двох

місяців.