Справа №2-1624 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29 травня 2007
року
М.Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді               -Скользнєвої
Н. Г.,

при секретарі                          - Комліченко В.С.,

з участю представників:

позивача                                - ОСОБА_1,

відтювідача                           -Яцкова
П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, діючого на підставі довіренностей, в інтересах ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Запорізького Обласного
Військового комісаріату про стягнення грошової компенсації за продовольче
забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2007 р. ОСОБА_1, діючий на
підставі довіренностей, в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до Запорізького
Обласного Військового комісаріату про стягнення грошової компенсації за
продовольче забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачів
ОСОБА_1 зазначив, що припинення дії ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в частині отримання
військовослужбовцями продовольчих пайків або по їх бажанню грошової компенсації
замість них, у зв'язку з економією бюджетних коштів, з 11.03.2000 року Законом
України № 1459-Ш від 17.02.2000 року, суперечить вимогам Конституції України.

Майор ОСОБА_2 зазначив, що він проходив військову службу
у Головному представництві замовника МО України № 621, яке стоїть на продовольчому забезпеченні у Запорізькому обласному
військовому комісаріаті. 22
січня 2006 року за наказом № 2і6 він був звільнений в запас відповідно до п. 67 пп. «в» (за скороченням штатів). При цьому відповідач в період з березня 2000 року по січень 2006
року не виплатив йому грошову компенсацію замість
продовольчого лайка на загальну суму 16101 грн.

Зокрема, майор ОСОБА_3 проходить військову службу у
Головному представництві замовника МО України № 621, яке стоїть на продовольчому забезпеченні у Запорізькому обласному
військовому комісаріаті. При цьому відповідач в період з березня 2000 року по лютий 2007
року не виплатив йому грошову компенсацію замість
продовольчого пайка на загальну суму 17154грн. 81коп.

Майор ОСОБА_4, зазначив, що він проходив військову службу
у Головному представництві замовника МО України № 621, яке стоїть на продовольчому забезпеченні у Запорізькому обласному
військовому комісаріаті. 03
листопада 2006 року за наказом № 34 він був звільнений в запас відповідно до п. 67 гп. «о» (за станом здоров'я). При цьому відповідач в період з березня 2000 року по листопад 2006
року не виплатів йому грошову  компенсацію замість продовольчого пайка на
загальну суму 15940грн. 06коп.

Старший лейтенант ОСОБА_1, проходить військову службу у
Запорізькому обласному військовому комісаріаті. При цьому відповідач в період з
березня 2000року по лютий 2007
року не виплатив йому грошову компенсацію замість
продовольчого пайка на загальну суму 17І54грн.

Прапорщик ОСОБА_6 проходить військову службу у Головному
представництві замовника МО
України № 621, яке стоїть на
продовольчому забезпеченні у Запорізькому обласному військовому комісаріаті.
При цьому відповідач в період з березня 2000 року по лютий 2007 року не виплатив їй грошову компенсацію замість продовольчого пайка на
загальну суму 17154 грн. 81коп.

майор ОСОБА_7, проходить військову службу у Головному
представництві замовника МО
України № 621, яке стоїть на
продовольчому забезпеченні у Запорізькому обласному

2

військовому комісаріаті. При цьому відповідач в період з березня 2000 року по лютий 2007
року не виплатив йому грошову компенсацію заметь продовольчого пайка на загальну суму 17154 грн.,  81коп.

Майор ОСОБА_8, зазначив, що він проходив військову службу у Головному
представництві замовника МО
України № 621, яке стоїть на
продовольчому забезпеченні у Запорізькому обласному військовому комісаріаті. 31 грудня 2005
року за наказом № 243 він був
звільнений в запас відповідно до п. 67 пп. «б» (за
станом здоров я). При цьому відповідач в період з березня 2000 року по грудень 2005
року не виплатив йому грошову компенсацію замість
продовольчого пайка на загальну суму
13326гр. 07 коп..

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 підтримав позовні
вимоги.

Представник відповідача Яцков П.С. у судовому засіданні заперечув проти
позовних вимог, оскільки дія частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» в
частині отримання за рахунок Держави продовольчих пайків або за бажанням
військовослужбовця грошової компенсації замість них, була призупинена Законом
України №
1459-Ш/1459-14 від 17.02.00. «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів».

Стаття 16
Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.91. із змінами від 05.10.00.
№ 2019- Ш гарантує отримання військовослужбовців за рахунок
Держави продовольчого та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України, який постановою від 29.03.02. № 426 затвердив норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших
військових формувань. Загальновійськова норма № 1, в примітках до якої ніде не
вказано, що військовослужбовці офіцерського складу, прапорщики,
військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які
проходять військову службу за контрактом забезпечуються цією нормою за рахунок
Держави, а тим більше грошовою компенсацією замість неї. Розрахунок розміру
грошової заборгованості судом не повинен прийматися до уваги  засвідчений так як данний розрахунок не
засвідченій підписом та печаткою посадової особи уповноваженій  на здійснення такого порахунку, що дозволяє
зробити  висновок про помилковість у
визначенні суми.

До того ж ЗОВК з 2000
року не отримувала від головного розпорядника,
Міністерства оборони України коштів на виплату даної компенсації.

Згідно зі ст. 257
ЦК України, загальна позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. А ст. 261 ЦК України, вказує, що
перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його, порушила.
Позивачі могли довідатися про порушення своїх прав в той час, копи їм не видали
продовольчий пайок вперше, тому строк повної давності починає перебігати від
дні коли вперше не був виданий продовольчий пайок. Відповідно, якщо суд
задовольнить позов, то враховуючи позовну давність, він повинен задовольнити
його за останні три роки.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, а також дослідивши
інші докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Оцінивши докази в їх окупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 року ніхто не має права обмежувати військовослужбовців і членів їх сімей в
правах і свободах, визначених законодавством України. Ч. 2 ст. 9
Закону визначила, що військовослужбовці одержують за
рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі паяння
або по їх бажанню грошову компенсацію замість них.. Дія даної норми Закону в
даній частині у зв'язку з економією бюджетних коштів з 11.03.2000 року було припинено Законом України № 1459-Ш від 17.02.2000 року.

Стаття 1?
Конституції України виділяє військовослужбовців, як осіб,
що вимагають додаткових гарантій держави, зокрема, гарантій соціального
захисту. Дані гарантії визначені Законом України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей» і передбачають таке гідне забезпечення
професійної дальності військовослужбовців, щоб останні могли надійно захистити
суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечити її економічну і
інформаційну безпеку.

Пунктом 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002
року відмічено, що багато з таких «пільг», встановлених законодавством України
для вищеназваних категорій громадян, що знаходяться на службі у держави, є не
пільгами, а гарантіями і іншими способами забезпечення професійної діяльності
даної категорії громадян, ефективного функціонування відповідних органів.

Стаття 22 Конституції України визначає, що звуження змісту і об'єму
існуючих прав і свобод при ухваленні нових законів або зміні в діючі закони не
допускається. Припинення дії ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний захист
військовослужбовців і членів їх сімей», в частині отримання
військовослужбовцями продовольчих пайків або по їх бажанню грошової компенсації
замість них - Законом України №1459-111 від 17.02.2000 року суперечить не
тільки ст. 22, але і ст. 48 Конституції України, що гарантує, зокрема, і
військовослужбовцем достатній життєвий рівень, який забезпечується також
продовольчими пайком або грошовою компенсацію замість нього.

Крім того, в п. 6
вищезгаданого Рішення Конституційного Суду України
підкреслено, що оскільки для значного числа громадян пільги, компенсації і
гарантії, право на яке передбачене чинним законодавством, є

3

доповненням до основних джерел існування, необхідної складової
конституційного права на забезпечення життєвого рівня (ст. 48 Конституції
України).... те звуження змісту об'єму цього права шляхом внесення змін в чинне
законодавство відповідно до ст. 22 Конституції
не допускається, враховуючи дані обставини, суд вважає, що припинення
вищезгаданим нормативним актом права позивачів одержувати продовольчі паш або
за їх бажанням грошову компенсацію замість них, суперечить вимогам Конституції
України.

Згідно ст. 16 Закону України «Про Озброєні Сипи України»
від 05.10.2000 року військовослужбовцям гарантується отримання за рахунок
держави, зокрема продовольчого забезпечення, куди входить: безкоштовне живлення
у вигляді гарячої М; продовольчі пайки або грошова компенсація замість них;
виплата путніх грошових коштів.

6. Більш того, ст.ст. 18,19 Статуту внутрішньої служби Збройних
Сип України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ, військовослужбовці
перебувають під захистом держави і мають всю повноту прав і свобод, закріплених
Конституцією України, а держава гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей
соціальний і правовий захист.

Відповідно до роз'яснень п. Постановления Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №
9 «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосудця» суди при розгляді конкретних справ мають право оцінювати зміст будь
якого закону або іншого нормативно-правового акту з погляду їх відповідності
Конституції України і у всіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої
дії. Враховуючи дані обставини справи, а також те, що Закон України №1459-111 від 17.02.2000
року, прийнятий після введення Конституції України,
суперечить їй, суд безпосередньо застосовує Конституцію України.

Зважаючи на вимоги ст.ст. 8,17,22,48 Конституції України,
ст.ст.2,9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
і членів к сімей», ст. 16 Закону України «Про Озброєні Сипи України», ст.ст.
18,19 Статуту внутрішньої службу Збройних Сил України, суд вважає доводи
позивачів обґрунтованими і кладе їх в основу рішення, а позов ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 15,30,62,80,203 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути грошову компенсацію з Запорізького Обласного Військового
комісаріату на користь ОСОБА_2 в сумі 16101 грн. 84 кол.; ОСОБА_3 в сумі 17154
грн. 81 коп.; ОСОБА_4 в сумі 17154 грн. 81
коп.; ОСОБА_5 в сумі 17154 грн. 81 коп.; ОСОБА_6 в сумі 17154
грн. 81 коп.; ОСОБА_7 в сумі 17154 грн., 81
коп.; ОСОБА_8 в сумі 13326 грн. 07 коп.

Стягнути з Запорізького Обласного Військового комісаріату
на користь держави державне мито в сумі 1149 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання, протягом 10 днів з дня його проголошення, заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього, протягом 20
днів, апеляційної скарги, з подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.