Справа № 22ц-2298/07
Головуючий у першій інстанції - Целух А.П.
Доповідач - Плавич Н.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
вересня 2007 року                                                                                                  м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого -
Плавич Н.Д.

суддів -
Кварталової A.M.,
Галушко Л.А.

при секретарі -
Котової Д.Г.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління ДАІ ГУ МВС України в
Одеській області на рішення Малиновського районного суду м.  Одеси від 14.12.2006 р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання права власності на
автомобіль

встановила:

В жовтні 2006р. позивач звернувся в суд із
позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання
права власності на автомобіль,
посилаючись на те,  що згідно
довіреності ОСОБА_2,  діючого від імені
ОСОБА_3 позивач отримав право на керування та розпорядження автомобілем марки
„Тойота-Кемри",  1984 року
випуску,  двигун НОМЕР_1,  кузов НОМЕР_2,  реєстраційний номер НОМЕР_3.

Позивач
посилався на те,  що фактично автомобіль
ним був придбаний за 1900 доларів США.

Після
закінчення строку дії довіреності,
позивач звернувся до органів ДАІ для переоформлення автомобілю,  однак автомобіль був затриманий і поставлений
на АП №6 УДАІ УМВС України в Одеській області. Проведеною експертизою було
виявлено,  що у свідоцтві про реєстрацію
транспортних засобів серії НОМЕР_4 на зазначений автомобіль,  яке було заповнене на прізвище ОСОБА_3,  лицева частина бланку виготовлена з
використанням копіювальної техніки,  а
обігова частина бланку також виготовлена з порушенням.

Постановою
Київського РВ ОДУ УМВС України в Одеській області від 25.03.2006 р. у порушені
кримінальної справи відносно позивача ОСОБА_1
відмовлено.

Позивач
вважає себе добросовісним набувачем спірного автомобілю,  просив визнати за ним права власності на
вказаний автомобіль.

У судовому
засіданні позивач вимоги позову підтримав,
просив позов задовольнити.

Відповідачі
у судове засідання не з'явилися,  про час
та місце слухання справи були повідомлені через оголошення в пресі
„Чорноморські новини".

Рішенням суду
від 14.12.2006 р. позов ОСОБА_1
задоволено у повному обсягу.

В
апеляційній скарзі Управління ДАІ ГУ
МВС України в Одеській області просить скасувати рішення суду та направити
справу на новий розгляд,  посилаючись на
те,  що судом були порушенні норми
матеріального і процесуального права.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  доводи скарги,  заперечення на неї,  перевірив матеріали справи,  вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи
позов,  суд виходив з того,  що позивач придбав автомобіль марки
„Тойота-Кемри",  1984 року випуску,  двигун НОМЕР_1,  кузов НОМЕР_2,  реєстраційний номер НОМЕР_3 за 1900
дол.США,  тому є добросовісним набувачем
зазначеного автомобілю.

З таким
висновком суду 1-ої інстанції судова колегія не погоджується.

Апелянт в
апеляційній скарзі посилається на те,  що
за обліковими даними спірний

2

автомобіль було ввезено на митну територію
України "тимчасово під зобов'язання зворотного   вивозу "(митне посвідчення серія
НОМЕР_5 від 12.11.1997 р.).

13.11.1997р.
автомобіль поставлений на тимчасовий облік в Белградському МРЕВ ДАІ Одеської
області,  на ім'я ОСОБА_3,  видано тимчасовий реєстраційний талон.
Спірний автомобіль мав покинути митну територію України 12.11.1998 р. Між
тим,  апелянт посилається на те,  що спірний автомобіль до теперішнього часу
знаходився на митній території України в порушення  ст.
ст.  336, 348 МК України,  внаслідок вказаного порушення автомобіль було
затримано і поміщено на штрафний майданчик.

Оскільки
спірний автомобіль було ввезено в Україну тимчасово під зобов'язання зворотного
вивозу ОСОБА_3 за нього не було сплачено ввізне мито,  акцизний збір,  та інші митні платежі.

Згідно  ст.  11
Закону України" Про порядок ввезення( пересилання) в Україну ,  митного оформлення й спадкування особистих
речей,  товарів та транспортних
засобів,  що ввозяться пересилаються)
громадянами на митну територію " від 13.09.2001р. №2681-111,  транспортні засоби за кодами 87.01,  87.02,
87.03,  87.04,  87.05 Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
тимчасово ввезені під письмове зобов'язання про зворотне вивезення не
можуть бути передані у володіння або користування іншим особам.  Такі транспортні засоби можуть бути оформлені
для постійного користування після сплати відповідних податків та зборів,  передбачених законодавством при ввезенні
транспортних засобів для вільного користування.

В
матеріалах справи відсутні докази тому,
що за спірний автомобіль були сплачені відповідні митні платежі.

Автомобіль
є джерелом підвищеної небезпеки,
регулювання всіх операцій,
пов'язаних з експлуатацією автомобілів,
і,  як наслідок,  з їх реєстрацією діючим законодавством
віднесено до ведення МВС,  зокрема до
Управління ДАІ УМВС України . Таким чином,
даний спір безпосередньо торкається інтересів Управління ДАІ ГУ МВС України в
Одеській області. Між тим,  вказаний
орган до участі у справі не був залучений.

ст. 311 ч.1 п.4 ЦПК України передбачено,  що рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд,
якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,  які не брали участь у справі.

Суд,  вирішуючи справу,  не з'ясував коло осіб,  яки повинні брати участь у справі,  що призвело до неповноти судового розгляду,  судом не дослідженні докази та обставин,  які мають значення для справи.

На
підставі наведеного,  рішення суду
підлягає скасуванню,  справа поверненню
на новий розгляд до того ж суду 1-ої інстанції.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч. 1 п.5,  311 ч.1 п.4,  314 ч.1 п.2,
315,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Управління ДАІ ГУ
МВС України в Одеській області задовольнити,
рішення Малиновського районного суду м.
Одеси від 14.12.2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання права власності на
автомобіль - скасувати,  справу направити
на новий розгляд у той же суд іншим складом суду .

Ухвала набирає
чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в
Верховний Суд України на протязі 2 місяців через суд касаційної інстанції.