Справа № 2-0-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

23 квітня 2007 р.                                                                      м.
Харків

Московський
районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого
- судді:                                     Русановой В.Б.

при
секретарі:                                                Тимощук
М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного Управління міністерства
внутрішніх справ в Харківській області, про встановлення факту постійного
проживання, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявник
звернувся до суду із заявою в якої просить встановити факт його постійного
проживання на території України з липня 1999
року по теперішній час. Встановлення факту необхідно для оформлення
громадянства України, бажає узаконити своє проживання в Україні.

В обґрунтування
заяви зазначив, що в 1999р. приїхав в м. Харків на постійне проживання, де
проживав у ОСОБА_2. З 2001р. займається підприємницькою діяльністю, з липня
2000р. постійно мешкає в м. Харкові.

В
судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3пояснив, що заявник є
громадянином Азербайджану. В 1999
р. він приїхав до м. Харкова, мешкав по АДРЕСА_1. З 2001р. займається
підприємницькою діяльністю, постійно мешкає в м. Харкові.

Представник
відділу імміграційної  служби УМВСУ в
Харківській області Грінько Ю.М., проти задоволення вимог заявника
заперечувала, оскільки заявником не надано доказів про законність перебування
заявника на території України протягом року.

Суд,
вислухав представника заявника, представника зацікавленої особи, дослідив
надані суду докази, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом
встановлено, що заявник є громадянином Азербайджану.

Відповідно до ст. 1
Закону України „Про громадянство України" від 18.01.2001р. та Указу
Президента України від 27.03.2001
р. № 215/2001 „Питання
організації виконання Закону

2

України
„Про громадянство України" чітко визначено поняття „безперервного
проживання на території України" та „проживання на території України на
законних підставах":

безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за
кордон у приватних справах не перевищував 90
днів, а в сумі за рік 180
днів.

проживання на території України на законних
підставах-проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у
паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 197 4 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на
території України, або зареєстрували на території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території
України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Заявник доказів про те, що він безперервно на законних підставах проживав
на території України в період з липня 1999р. по теперішній час суду не надав.

Надані заявником документи про підприємницьку діяльність, а саме свідоцтво
про державну реєстрацію від 28.07.2003р.(а.с.6)
та патент, виданий ДПІ у Фрунзенському районі м.Харкова 10.01.2006р. (а.с.7) не
підтверджуються факт проживання заявника в м. Харкові та не свідчать про
проживання заявника на території України безперервно або на законних підставах,
а є доказом його реєстрації як підприємця.

Договір найму жилого приміщення, укладений між ОСОБА_2. та ОСОБА_1. , згідно якого
заявник проживає в м. АДРЕСА_1не містить дату його укладення, а тому суд не
приймає даний документ в якості доказу проживання заявника в м.Харкові з
1999р.(а.с.8)

Інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені
заявником суду не надано.

У відповідності зі ст.256 ЦПК України судовим порядком
установлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

В зв'язку з прийняттям Закону України „Про громадянство
України" з 1991р. встановлено порядок реєстрації та перебування іноземців
в Україні, згідно якого провадиться підтвердження факту безперервного
проживання або проживання на території України на законних підставах.

Заявником не зазначив причини неможливості одержання
документів, що посвідчують факт його постійного проживання в Україні  в період з липня 1999 р. по теперішній
час.

Оцінюючи надані суду докази, суд вважає що вимоги заявника задоволенню не
підлягають.

Керуючись
ст. ст. 10,
11,61,256,259 ЦПК України, ст.1,9 Закону України „Про громадянство
України" суд,

ВИРІШИВ:

3

Заяву
ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України в
період з липня 1999р. по теперішній час -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Харківської області через районний суд протягом двадцяти днів з дня подання
заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України. Заява
про апеляційне оскарження може бути подана протягом десятинні в з дня
проголошення рішення.