Справа № 2-1736/2007 рік
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
суд Автономної Республіки Крим   у
судді  - Романенка
при секретарі - Кириловій К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ялта цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1до Лівадійської селищної Ради, 3-я особа:
ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування
Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення
Лівадійської селищної Ради №10 від 23.05.2006 року «Про розгляд протесту
прокурора м.Ялта від 15.05.2006 року на рішення Лівадійської селищної ради №78
від 19.04.2005 року», рішення  №63 від
18.07.2006 року «Про дачу дозволу ОСОБА_2
на складання проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки для
будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та
споруджень за адресою: АДРЕСА_1, район котельної «Заря» на землях Лівадійської
селищної Ради» 03.10.2006 року та рішення №64 від 03.10.2006 року «Про внесення
змін до рішення 3-ї сесії 5-го скликання №63 від 18.07.2006 року.  Позовні вимоги мотивовані тим, що прийняті
відповідачем рішення порушують вимоги земельного законодавства, а також
позбавляє її права власності на земельну ділянку.
Представник позивачки у
судовому засіданні позов підтримав.
Представник відповідача та
3-я особа у судовому засіданні проти позову заперечували.
Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши матеріали справи, оглянув матеріали цивільної
справи №2-726/2007 року,  суд вважає, що
позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
У відповідності зі ст.6
Конвенції про захист прав людини й основних свобод від 04 листопада 1950 року
ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997 року кожний при рішенні
питання про його цивільні права й обов'язки має право на відкритий і
справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, установленим
Складовою частиною справедливого
судочинства, зокрема, є доступ до процедури з усіма атрибутами контролю, тобто
право на судовий контроль органів державної влади.
Частини друга й третя ст.55
Конституції України визначають, що  права
та свободи громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження
в суд рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб.
У відповідності до ст. 14
Конституції України кожному громадянинові України, гарантується право  на землю.
Згідно ст. 12 ЗК України,
розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до
повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на
території сіл, селищ, міст.
У відповідності зі ст. 116 ЗК
України громадяни і юридичні особи
здобувають право власності й права користування земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їхніх повноважень.
Відповідно до п. 6 ст. 118
ЗК України, - громадяни, зацікавлені в одержанні безкоштовно у власність
земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для
обслуговування житлового будинку й госспоруджень подають заяви у відповідну
до п. 7 ст. 118 ЗК України, - Міська Рада у випадку згоди на передачу земельної
ділянки у власність дає дозвіл на розробку проекту його відводу.
Потім, відповідно до п. 10
ст. 118 ЗК України, - Міська Рада в місячний строк розглядає проект відводу й
ухвалює рішення щодо передачі земельної ділянки у власність.
Судом встановлено, що
ОСОБА_1відповідно до ст.118 ЗК України звернулася з заявою до Лівадійської
селищної Ради про надання земельної ділянки у власність, виконав всі необхідні
дії по узгодженню відводу земельної ділянки та рішенням 27-ї сесії 4-го скликання Лівадійської селищної
ради №78 від 19.04.2005 року ОСОБА_1 був затверджений проект відведення земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та
споруджень, передана у власність земельна ділянка, площею 0,10 га.
підставі зазначеного рішення  ОСОБА_1
отримано державний  акт на право
власності на земельну ділянку серії КМ № 107927 від 25.05.2005
липня 2006 року Лівадійська селищна рада прийняла рішення № 63 від "Про
дачу дозволу ОСОБА_2. на складання проекту землеустрою
по відведенню земельної ділянки, орієнтованою площею 0,05 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарських споруд та
споруджень за адресою: АРК, АДРЕСА_1, у районі котельної
"Заря", на землях Лівадійської селищної ради".
Рішенням Лівадійської
селищної ради №64 від 03.10.2006 року
«Про внесення змін до рішення №63 від 18.07.2006 року»  було збільшена площа запитаної земельної
ділянки до 0,06 га.

Разом з тим, 23 травня 2006 року
2-ою сесією 5-го скликання Лівадійської селищної ради було прийнято рішення №
10, яким було задоволено протест прокурора м. Ялти вихід. № 3866 від 15 травня
2006 року та скасоване раніше Лівадійської селищної ради № 78 від 19 квітня
2005 року „Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських
будівель і споруд”.

У силу ч. 1 ст. 125
Земельного кодексу України, - право власності на земельну ділянку виникає після
одержання її власником документа, що посвідчує право власності, тай його
державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126
Земельного кодексу України, - право власності на земельну ділянку посвідчується
державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно зі ст. 140
Земельного кодексу України, - підставами припинення права власності на земельну
ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть
власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної
ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу
кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та
для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної
ділянки іноземними особами без громадянства у встановлений строк у випадках,
визначених цим Кодексом.

Як вбачається з ч. 1 ст.
153 Земельного кодексу України, - власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Суд вважає, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, при винесенні оскаржуваного рішення про скасування
рішення Лівадійської селищної ради № 78 від 19 квітня 2005 року „Про передачу
земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд”,
перевищив свої повноваження та протиправно позбавив позивача права
власності на земельну ділянку, оскільки статтею 143 Земельного кодексу України
передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється
тільки судовими органами у передбаченому Законом порядку та ст.144 Конституції
України, встановлено, що органи місцевого самоврядування діють в рамках  повноважень, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 152
Земельного кодексу України, - захист права на земельну ділянку здійснюється
шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Згідно п.10 ст.59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів і посадових осіб місцевого
самоврядування при їхній невідповідності Конституції України або Законам України
визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином вимоги позивача про
визнання незаконним та скасування рішення Лівадійської селищної Ради №10 від
23.05.2006 року «Про розгляд протесту прокурора м.Ялта від 15.05.2006 року на
рішення Лівадійської селищної ради №78 від 19.04.2005 року» є обґрунтованими та
підлягаючими задоволенню.

Однак,  суд вважає, що не підлягають задоволенню
вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення  № 63 від 18.07.2006 року «Про дачу дозволу
ОСОБА_2  на складення проекту землеустрою
по відведенню земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарських споруд та споруджень за адресою: АДРЕСА_1, район
котельної «Заря» на землях Лівадійської селищної Ради» 03.10.2006 року та рішення
№64 від 03.10.2006 року «Про внесення змін до рішення 3-ї сесії 5-го скликання
№63 від 18.07.2006 року.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК
України суд здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не
інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.  Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач посилається на незаконність
зазначених рішень з тих підстав, що надана їй у власність земельна ділянка
частково співпадає з земельною ділянкою, на складання проекту відводу  якої наданий дозвіл Лівадійською селищною
радою ОСОБА_2

Доказів, які б підтвердили
викладенні позивачем обставини про спів падання земельної ділянки ОСОБА_1 та
запитаною земельною ділянкою  ОСОБА_2,
суду не представлено. Навпаки зазначені обставини заперечуються поясненнями
представника відповідача та свідка ОСОБА_3, землевпорядника Лівадійської
селищної  Ради, які пояснили, що земельні
ділянки різні, не співпадають.

Таким чином, вимоги позивача
знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні і підлягають
задоволенню тільки в частині  визнання
незаконним та скасування рішення Лівадійської селищної Ради №10 від 23.05.2006
року «Про розгляд протесту прокурора м.Ялта від 15.05.2006 року на рішення
Лівадійської селищної ради №78 від 19.04.2005 року», в іншій частині суд вважає
необхідним відмовити.

На підставі  викладеного
та  керуючись ст.6 Конвенції про
захист прав людини й основних свобод від 04 листопада 1950 року ратифікованою
Верховною Радою України 17 липня 1997 року, ст.14, 144 Конституції України,
ст.ст.12, 116, 118, 140, 152, 153  ЗК
України, ст.ст.26, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»,  ст. ст. 8, 10, 11, 59, 60, 205, 208, 209,
212-215  ЦПК України,

В И
Р І  Ш  И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Лівадійської селищної Ради №10 від 23.05.2006 року «Про розгляд
протесту прокурора м.Ялта від 15.05.2006 року на рішення Лівадійської селищної
ради №78 від 19.04.2005 року».

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

На рішення суду може бути подана заява  про апеляційне оскарження до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд у строк 10 днів з дня проголошення рішення, або
апеляційна скарга до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через  Ялтинський міський суд у строк 20 днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набуває чинності після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заява про
апеляційне оскарження не була представлена.

Суддя: