РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23
серпня 2007 року                                                                                                 м. Вінниця

Колегія судців судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Нікушина В.П. Суддів: Гуцола П.П., Цюри Т.В. При секретарі: Шевчук Л.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства
"Вінницькі теплові мережі" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за апеляційною
скаргою Державного підприємства "Вінницькі теплові мережі" на рішення
Староміського районного суду м. Вінниці від 15 червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2007
року ДП "Вінницькі теплові мережі" в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5про стягнення з них
заборгованості за спожиту ними теплову енергію в сумі 1950,51 грн., а також
187,44 грн. інфляційних та 59,31 грн. річних. Державне підприємство "Вінницькі теплові мережі", обґрунтовуючи
свої вимоги, посилалось на такі обставини.
Відповідачам, які мешкають в квартиріАДРЕСА_1згідно договору від 1.10. 2001 року Державним підприємством поставлялась теплова енергія, однак відповідачі не
систематично і

Справа
№22-1729                                                          Категорія: 16

Головуючий у І інстанції: Татаурова
І.М. Суддя-доповідач: Нікушин В.П.

2

несвоєчасно сплачували за спожиту
енергію. В результаті виникла заборгованість, яку відповідачі
відмовилися добровільно погасити.

Суд першої
інстанції позовні вимоги ДП "Вінницькі теплові мережі" задовольнив
частково при цьому його висновки ґрунтувались на тому, що відповідачі споживали теплову енергію ДП
"Вінницькі теплові мережі" до вересня 2005 року, а подальшому
стали користуватись засобами індивідуального обігрівання. В зв'язку з цим з
відповідачів була стягнута заборгованість, що існувала на вересень 2005 року в
сумі 314 грн.96 коп.

Непогоджуючись з
таким рішенням ДП "Вінницькі теплові мережі" оскаржило його в апеляційному порядку. При цьому у своїй апеляційній
скарзі ставить питання про його скасування та винесення нового рішення
про задоволення позовних вимог в повному
об'ємі. ДП підприємство вважає рішення суду
першої інстанції незаконним і необгрунтованим з таких підстав.

Постачання теплової енергії відповідачам здійснювалось і здійснюється на
підставі договору від 1. 10. 2001 року №051822 дія якого продовжується тому, що
він сторонами достроково не розривається на, що
вказує п. 23 цього Договору. Самовільне відключення від систем
централізованого постачання теплової енергії згідно п. 25 "Правил надання
послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої
води і водовідведення" взагалі заборонено.

Колегія суддів заслухавши доповідача, представника ДП "Вінницькі
теплові мережі", яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_1, який заперечує вимоги апеляційної скарги, дослідивши
підставність цих вимог , перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення прийшла до такого висновку.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з послідуючим скасуванням рішення суду першої інстанції та винесенням нового рішення.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення, прийняв до уваги наступні докази, які свідчать про установку в квартирі відповідачів
приладів автономного обігріву а саме акт приймання газового обладнання від 9.09. 2005
року, акт здачі -прийомки від 27. 08 2005 року та акт №2727 від 26. 09. 2005
року управління газового господарства м. Вінниці.

Однак вказані докази не доводять
того факту, що відповідачі з вересня 2005 року припинили
використовувати теплову енергію ДП "Вінницькі теплові мережі". ,(
Жоден з вказаних актів не складений за участі ДП "Вінницькі теплові
мережі" і не дає підстав для визнання
договору про постачання теплової енергії від 1. 10. 2001 року таким, що
припинив свою дію з вересня 2005 року. В ході апеляційного розгляду
відповідач ОСОБА_1також підтвердив, що він як квартиронаймач
не звертався до ДП "Вінницькі теплові мережі" про розірвання договору
постачання теплової енергії та припинення постачання теплової енергії. Крім
цього він пояснив, що сподівався на компетентність організацій, що виконували роботи по обладнанню його квартири
індивідуальною системою обігрівання і які мали вирішити всі питання,
пов'язані з розірванням договору з ДП "Вінницькі теплові мережі".

3

Представник позивача також підтвердив той факт, що договір на постачання теплової
енергії в квартиру АДРЕСА_1 не припинив свою
дію і в дану квартиру продовжує постачатись теплова енергія. За розірванням
цього договору відповідачі не звертались і факт від'єднання від централізованих
систем теплової енергії їхньої квартири ДП "Вінницькі теплові мережі"
не перевірявся і не засвідчувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України розірвання договору
допускається лише за згодою сторін, отже відповідачі
могли припинити дію договору від 1.10. 2001 року на постачання теплової енергії за погодженням з ДП "Вінницькі
теплові мережі". Така ж умова
передбачається і п.п. 23, 25 зазначеного Договору.

П.25 Правил
надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води
і водовідведення взагалі забороняє самовільне відключення
від мереж централізованого опалення. В даному випадку відповідачі до
позивача з питань відключення від централізованої системи опалення не
звертались.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення використання відповідачами теплової енергії ДП
"Вінницькі теплові мережі" починаючи з вересня 2005 року.

Позовні вимоги
ДП "Вінницькі теплові мережі" в частині, що стосуються плати за використання теплової* енергії
підлягають задоволенню станом на 1. 03. 2007 року, тобто в сумі 1950
грн. 51 коп.

Що стосується
стягнення 187 грн.44 коп. інфляційних та 59 грн. 31 коп. річних то в цій частині позовні вимоги не
підлягають задоволенню тому, що Договором, укладеним між сторонами по
справі передбачені інші умови відповідальності за порушення грошового
зобов'язання і відповідно до ч. 2 ст. 625
ЦК України позивач , заявляючи позовні вимоги щодо штрафних санкцій мав би керуватись умовами договору в даному випадку п.
15 Договору від 1 10. 2001 року, який не передбачає стягнення
інфляційних та річних.

А тому за наведених обставин на підставі ст.ст. 625, 651
ЦК України та керуючись ст.ст. 309, 313, 316
ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Вінницькі
теплові мережі"

задовольнити частково.

Рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 15 червня 2007 року скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь Державного підприємства

4

"Вінницькі
теплові мережі" 21100 м. Вінниця вул. 1-го Травня - 2 п/р 1 ВФ АБ "Енергобанк" МФО 302731 ЄРДПОУ 50 грн. 51 коп.(одну тисячу дев'ятсот п'ятдесят) заборгованості за спожиту
теплову енергію та 30 грн.(триддять) витрат на
інформаційно - технічне забезпечення.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 51 грн. (п'ятдесят одну) судового збору на користь держави.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 187грн. 44 коп.(ста вісімдесяти семи) інфляційних та 59 грн. 31 коп.(п'ятдесяти дев'яти)
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня набрання ним законної сили.