Справа №2-3217/2005
№2-123/2006
№2-27/2007
РІШЕННЯ

Іменем       України

21 травня 2007
року.   Крюківський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в складі: судді Кобзія Б.І.,  при секретарі Сердюк Т.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Кременчуцького міського управління УМВС України в Полтавській області
про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,  заподіяної працівниками слідчого відділу
Автозаводського РВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до до Кременчуцького міського управління УМВС
України в Полтавській області про відшкодування моральної та матеріальної
шкоди,  заподіяної працівниками слідчого
відділу Автозаводського РВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській
області,  в якому просила суд постановити
рішення,  яким визнати дії працівників
слідчого відділу Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області по
проведенню обшуку незаконними,
відшкодувати їй за рахунок Кременчуцького міського управління УМВС
України в Полтавській області матеріальну шкоду,  заподіяну незаконним обшуком та виїмкою
речей,  в сумі 8650 грн. та моральну
шкоду в сумі 10 000 грн.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримала,
суду пояснила,  що 16.03.2005
року у її помешканні за адресою: АДРЕСА_1було проведено незаконний обшук
працівниками слідчого відділу Автозаводського РВ КМУ УМВС України у Полтавській
області під керівництвом старшої групи слідчого ОСОБА_4при слідуючих
обставинах.

16.03.2005 року вона
знаходилась у себе вдома,  відпочивала в
спальні. Десь о 16 год. 30 хв. до
помешкання проникло шість чоловік. Розбудивши її,  вони представились працівниками міліції і
пояснили,  що будуть проводити обшук. На
її запитання з яких підстав проводиться обшук і чи мають вони таке право,  працівник міліції ОСОБА_4,  відрекомендувавшись старшою групи,  пояснила,
що вона винесла постанову про обшук. Не пояснивши підстав для
обшуку,  показавши на двох людей,  пояснила,
що вони будуть понятими. Працівники міліції навмисно зробили безлад у
квартирі,  викинули особисті речі з шаф,  тумбочок,
шухлядок на середину кімнати,
після чого зібрали всі речі в сумки і пакети,  знайдені у будинку,  завантажили в машину і поїхали,  залишивши лише копію протоколу обшуку,  на якому було неможлимо щось розібрати,  і на перший погляд протокол являв собою майже
чисті папери. Обшук,  який проводився в
її будинку,  не мав жодної законної
підстави,  працівниками міліції не було
пред'явлено постанову судді,  на підставі
якої проводився обшук та виїмка її особистих речей.

Після
від'їзду працівників міліції вона виявила,
що працівники міліції вилучили її особисті речі - комп'ютерну
акустичну систему фірми „Sven" вартістю 350
грн.,  монітор фірми „BENQ»
вартістю 640 грн.,  клавіатуру фірми
"Senq" за 50 грн.,
мишу „А4 tech" за 40 грн.,
системний блок,  що складався із
материнської плати " АТТОНХР1700" вартістю 628 грн,  відеокарти „GEFORSE 4МХ
40064" вартістю 580 грн.,  мережевої
карти вартістю 95 грн.,  модему „Motorola 56KP"
за 170 грн.,  дисководу „ED-RW
пес" вартістю 350 грн.,  "LG CD-ROM"
за 180 грн.,  DDR-пам'ять
512 MB вартістю 304 грн.,
диск жорсткий -ЦВ 4066 вартістю 470
грн; SAMSUNG вартістю 409
грн.,  звукову карту „Кристал"
за 61 грн.,  дисковод
3, 5 FDD вартістю 84
грн.,  принтер „HP" чорнобілий з
блоком живлення за 180 грн.,  корпус з блоком живлення 300WT вартістю
154 грн.,  компакт-диски з програмами та іграми в
кількості 37 штук на
суму 550 грн,  шкіряний плащ 52 розміру іноземного виробництва вартістю 950 грн.,  тостер за 60 грн.,
електровафельницю вартістю 45
грн.,  запчастини „В0СН" на суму
386 грн.,  батарейки 7 упаковок на 14
грн.,  фарбу автомобільну
„садолін" вартістю 58 грн. В результаті вона залишилась без засобів до
існування.

Того ж
дня,  близько 21.00 години,  на її подвір'я заїхав легковий автомобіль і
один із співробітників міліції,  який
проводив обшук вдень,  пояснив,  що виставляє варту на охорону гаража. Вранці
вона помітила,  що на гаражі зламаний замок.
Спитавши у сусідів,  про те чи бачили
вони,  як виносили речі з гаража,  отримала відповідь,  що ніхто нічого не знає. З гаража

зникли вудочка телескопічна вартістю 43 грн.,  спінінг за 62 грн.,  набір
ключів-головок вартістю 80
грн.,  лампи галогенові 12В вартістю 30 грн.,  пакет з рибальським знаряддям: гачками,  блеснами
та іншим на загальну суму 240
грн.

Через півмісяця
із райвідділу міліції повідомили,  що
вона може отримати всі вилучені речі і гроші.
24 травня 2005 року,  з'явившись
за своїми речами в Атозаводський РВВС і увійшовши до кабінету слідчого,  вона побачила на підлозі замість вилучених
речей купу мотлоху,  а саме розірваний
новий шкіряний плащ,  розбитий
тостер,  електровафельницю,  сабвуфер,
розламану комп'ютерну техніку,
зламаний телефон „Еріксон",
свою пенсійну картку,  яка була
розірвана. Частина речей взагалі була відсутня,
в тому числі і 37
компакт-дисків. Слідчий райвідділу Іріміді Д.А. повідомив,  що на комп'ютер і на 237 доларів США
накладено арешт у зв'язку з порушенням кримінальної справи відносно її
сина,  і почав задавати некоректні
питання з приводу того,  звідки у жінки
похилого віку такі „великі" гроші та навіщо їй дорога оргтехніка. Вона
пояснила,  що майже все життя
пропрацювала на Крайній Півночі,   у 2002 році повернулася
в Україну,  і має повне право за
зароблені кошти придбати ці речі для своїх онуків,  а гроші відкладала на ліки.

В
результаті вищевикладених незаконних дій працівниками слідчого відділу
Автозаводського РВ КМУ УМВС України у Полтавській області їй заподіяно значної
матеріальної шкоди. Перевіривши в судовому засіданні проведені розрахунки,  вона уточнює суму завданої їй матеріальної
шкоди і просить стягнути з відповідача на її користь 7263 грн. Вона є людиною
похилого віку і через перенесені страждання внаслідок психічного впливу від
проведеного обшуку,  значно погіршився
стан її здоров»я,  змінилися її звички і
цим їй було нанесено моральну шкоду,  яку
вона оцінює в 10 000 грн. Просила позовну заяву задовільнити. Відшкодувати їй
за рахунок КМУ УМВС України в Полтавській області матеріальну шкоду,  заподіяну незаконним обшуком та виїмкою
речей,  в сумі 7 263 грн. (сім тисяч
двісті шістьдесят три гривень) та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. (десять
тисяч гривень).

Предстаник
відповідача по справі Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області
Бублик О.В. позов не визнав,  суду
пояснив,  що обшук у помешканні ОСОБА_1
було проведено на законних підставах з дотриманням вимог
кримінально-процесуального законодавства. Обшук проводився в ході розслідування
кримінальної справи по обвинуваченню сина позивачки ОСОБА_3 та інших осіб у
скоєнні злочинів,  передбачених  ст.
ст.  198,  185 ч.3,
263 ч.1,  396 ч.1 КК України. В
ході допиту ОСОБА_3 повідомив,  що
викрадене майно приховувалося та зберігалося в АДРЕСА_1,  де проживав він та його мати ОСОБА_1 Серед
викраденого майна була оргтехніка,
парфумерні вироби,  гроші та інше.
В подальшому при розслідуванні кримінальної справи було встановлено,  що велика кількість із вилучених при обшуці
речей виявилися краденими і були долучені до кримінальної справи у якості
речових доказів. Частина речей була повернута ОСОБА_1,  а від отримання деяких речей вона
безпідставно відмовилася,  хоча ці речі
знаходилися в такому стані,  в якому і
вилучалися. ОСОБА_1 подала даний позов з метою перешкодити розгляду
кримінальної справи відносно її сина судом.
По скаргах ОСОБА_1 службою внутрішньої безпеки УМВС України в
Полтавській області та прокуратурою м. Кременчука проводилася перевірка
законності дій працівників Автозаводського РВВС при проведенні обшуку у
помешканні ОСОБА_1 і ніяких порушень законодавства і незаконних дій з їх боку
виявлено не було. Вважає позов необгрунтованим і просить в його задовільненні
відмовити.

Третя
особа по справі ОСОБА_4 суду показала,
що 16.03.2005 року вона,  як
слідчий,  у зв»язку з розслідуванням
кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 та інших осіб у скоєнні крадіжок
проводила обшук у помешканні ОСОБА_1 Син останньої ОСОБА_3 в ніч на 15.03.2005
року був затриманий працівниками міліції на місці злочину в складі злочинної
групи,  яка займалася крадіжками із
квартир громадян. В ході проведення оперативно-слідчих міроприємств було
встановлено,  що викрадені злочинною
групою речі зберігалися за різними адресами,
в тому числі і в помешканні ОСОБА_1. Було намічене проведення термінових
обшуків на декількох об»єктах. Нею була винесена

постанова
про обшук в будинку ОСОБА_1. Коли слідчо-оперативна група прибула до
ОСОБА_1,  остання знаходилася дома,  була в нетверезому стані. їй було роз»яснено підстави
для проведення обшуку та запропоновано добровільно видати здобуте злочинним
шляхом майно. ОСОБА_1 відмовилася,  тоді
було

проведено
обшук. Все майно,  яке
вилучалося,  було занесене в протокол
обшуку. В ході обшуку ОСОБА_1 перешкоджала в його проведенні,  ображала її як слідчого,  накинулася на неї і вкусила за руку.
Відмовилася від підписання протоколу обшуку. Через копірувальний папір копія
протоколу обшуку,  яка була залишена
ОСОБА_1,  виявилася неякісною,  тому їй було запропоновано прийти у райвідділ
для отримання ксерокопії протоколу,
однак ОСОБА_1 в райвідділ не з»явилася. Обшук у гаражі в помешканні
ОСОБА_1 в той день не проводився і ніякі речі із гаража не вилучалися. Про
проведення невідкладного обшуку було повідомлено прокурора М. Кременчука.
Вилучене майно було доставлене до Автозаводського райвідділу міліції,  де зберігалося на протязі розслідування та
розголяду кримінальної справи. Частина майна була приєднана до кримінальної
справи в якості речових доказів,  як
викрадене майно,  а частина була
повернута ОСОБА_1 Те майно,  від
отримання якого ОСОБА_1 відмовилася знаходиться на зберіганні у райвідділі в
такому ж стані,  в якому воно і
вилучалося. Позовні вимоги є надуманими,
викладені в ньому факти незаконності дій працівників міліції не
відповідають дійсності,  тому просила
позов ОСОБА_1 залишити без задовільнення.

Предстаник
третьої особи по справі Державного казначейства України наказом від 12.07.2006 року за № 343-К Управління
Державного казначейства у Полтавській області реорганізованого шляхом його
перетворення у Головне управління Державного казначейства України у Полтавській
області,  в судове засідання повторно не
з»явився,  про час та місце розгляду справи
належним чином увідомлявся. Письмово суду повідомив,  що згідно
ст.  170,  176 ЦК України,  Держава не відповідає за зобов'язаннями
створених нею юридичних осіб,  а ці
юридичні особи не відповідають за зобов'язаннями Держави.

Відповідно
до  ст. 61 Конституції України,  юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер. Вважає за необхідне,
прийняти до уваги,  що згідно  ст.
1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,  а
також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи,  відшкодовується в повному обсязі,  особою яка її завдала.

Відповідно
до  ст.
1167 ЦК України,  моральна
шкода,  завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

Згідно
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд
визначає розмір моральної шкоди в залежності від характеру та обсягу страждань
(фізичних,  душевних,  психічних),
які зазнав позивач,  характеру
немайнових витрат. Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого,  тяжкість вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках,  ступінь зниження
престижу,  час та зусилля,  необхідні для відновлення попереднього
стану.Позивач повинен був обґрунтувати ,
чим підтверджуються факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань
або втрат немайнового характеру,  за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,  в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому
виходить,  а також інші обставини,  що мають значення для вирішення спору.
Позивач не надав обгрунтований розрахунок суми моральної шкоди,  який повинен був надати. Крім того,  в зв'язку з накладкою розгляду інших судових
справ в різних судових інстанціях і неможливістю прибуття в судове засідання
представника Головного Управління Державного казначейства України у Полтавській
області до Крюківського районного суду м.
Кременчука для участі в справі за позовом ОСОБА_1,  представник третьої особи просив розглянути
дану справу без його участі та рішення по даній справі направити на адресу
Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області.

Свідок
ОСОБА_5 в судовому засіданні показав,  що
є оперуповноваженим відділу карного розшуку і приймав участь у проведенні
обшуку у помешканні ОСОБА_1 в її присутності. Останній було надано для
ознайомлення постанову про проведення обшуку і запропоновано видати речі,  які належать її сину ОСОБА_3 Вона
відмовилася. Обшук проводився у зв»язку з тим,
що син позивачки ОСОБА_3 у злочинноій групі з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скоїли
ряд квартирних крадіжок,  були затримані
на місці злочину і відносно них було порушено кримінальну справі. Затримані
вказували,  що викрадені речі зберігалися
у матері ОСОБА_3 у АДРЕСА_1Запросивши двох
понятих,   слідча  група
прибула  на місце  проведення
обшуку.   ОСОБА_1   було

пред»явлено
постанову про обшук. Всі речі,
які вилучалися,  заносилися до
протоколу обшуку,  який вела слідчий
ОСОБА_4. ОСОБА_1 була в нетверезому стані,
прешкоджала проводити обшук,
погрожувала та ображала праццівників міліції,  накинулася на ОСОБА_4 і вкусила її за руку.
Всі речі,  які вилучалися,  були раніше у використанні,  документи на них були відсутні,  нових речей серед них не було. Ніяких
суттєвих зауважень та претензій до проведення обшуку ОСОБА_1 не виказувала,  заяв про те,
що якісь із вилучених речей належать особисто їй не робила,  від ознайомлення з протоколом обшуку та його
підписання взагалі відмовилася. Вилучене майно було запаковане,  доставлене до райвідділу і передане
слідчому,  який вів кримінальну справу.
Ніякі із вилучених речей не псувалися,
були передані слідчому у такому ж стані як і вилучалися,  пізніше частина із них була повернута ОСОБА_1
Обшук у гаражі у помешканні ОСОБА_1 в той день не проводили. Обшук гаража був
проведений пізніше. В його проведенні ОСОБА_5 участі не приймав,  але знає,
що у гаражі було знайдено та вилучено велику кількість упаковок з
керамічною плиткою,  яка була викрадена
вищевказаною злочинною групою у автокооперативі «Автолюбитель».

Допитаний
в якості свідка по справі оперуповноважений відділу карного розшуку
ОСОБА_8  суду пояснив,  що приймав участь у проведені обшуку у
квартирі ОСОБА_1 Обшук проводився на підставі постанови слідчого по
кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 та інших. Син позивачки ОСОБА_3
був затриманий при скоєнні квартирної крадіжки. При допиті в якості
підозрюваного поясняв,  що частина майна,  яке викрадалося,  знаходиться на зберіганні в будинку його
матері. Обшук проводився невідкладно. В ході обшуку було виявлено
оргтехніку,  парфюмерні вироби та інше.
Вилучені речі були занесені в протокол,
упаковані та доставлені в Автозаводський райвідділ,  де передані слідчому. Ніякого псування
вилученого майна не допускалося.Частина вилучених речей була долучена до справи
в якості речових доказів,  а частину було
повернуто ОСОБА_1 Обшук проводився у відповідності до діючого
законодавства,  з участю понятих,  у присутності ОСОБА_1 Остання відмовлялася
добровільно видавати речі,  які належали
її сину,  була в нетверезому стані,  перешкоджала проведенню обшуку,  образливо висловлювалася на адресу
працівників міліції,  накинулася на
слідчого ОСОБА_4 та вкусила її за руку. В ході обшуку ніяких заяв по суті
проведення обшуку не заявляла,
конкретних зауважень не виказувала,
протокол обшуку підписувати відмовилася. Працівники міліції вели себе
відносно ОСОБА_1 коректно,  своїх
повноважень не перевищували і ніяких незаконних дій не допускали.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  третьої особи,  свідків,
дослідивши матеріали даної справи,
вивчивши матеріали кримінальної справи №1-505 по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочину,  передбаченого
ст. 396 ч.1 КК України,  ОСОБА_6 в
скоєнні злочину,  передбаченого  ст.
ст. 396 КК України та ОСОБА_7 у скоєнні злочину,  передбаченого
ст.  ст.  15 ч.1-185 4.3, 198, 263 КК України,  приймає до уваги слідуюче.

15.03.2005
року працівниками Автозаводського районного відділу внутрішнік справ при
скоєнні крадіжки були затримані ОСОБА_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Слідчим відділом
Автозаводського РВ по фактам скоєння крадіжок вказаними особами було порушено
13 кримінальних справ,  які були об»єднані
в одне провадження. Після затримання вказані особи пояснили,  що здобуте злочинним шляхом майно
зберігається в АДРЕСА_1у приватному будинку,
де проживають ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_1 У зв»язку з необхідністю проведення
невідкладного обшуку 16.03.2005 року слідчим СВ Автозаводського РВ КМУ УМВС
України в Полтавській області ОСОБА_4було винесено постанову про проведення
обшуку.

Відповідно
до ч.1  ст. 117 КПК України обшук
проводиться у тих випадках,  коли є
достатні підстави вважати,  що знаряддя
злочину,  речі і цінності,  здобуті злочинним шляхом,  а також інші предмати і документи,  які мають значення для встановлення істини у
справі чи забезпечення цивільного позову,
знаходяться у певному приміщенні або місці чи в якої-небудь особи.

Отже у
даному випадку у слідчого ОСОБА_4 були всі передбачені КПК України підстави для
проведення обшуку. Винесена нею

постанова
про проведення обшуку (т.2 а. 22
кримінальної справи) відповідає вимогам КПК України.

постанова
була пред»явлена для ознайомлення ОСОБА_1,
про що свідчить відмітка про її відмову від підпису про ознайомлення з
постановою.

Відповідно
до ч.6  ст.  117
КПК України у невідкладних випадках,
пов»язаних із врятуванням життя та майна чи з безпосереднім
переслідуванням осіб,  які підозрюються у
вчинення злочину,  обшук житла чи іншого
володіння особи може бути проведено без постанови судді. Протягом доби з
моменту проведення такого обшуку слідчий повинен направити прокурору копію
протоколу обшуку.

Як
вбачається із матеріалів справи у даному випадку виникла необхідність у
негайному проведенні обшуку з метою врятування та вилучення майна,  здобутого злочинним шляхом,  для послідуючого повернення його
потерпілим.  В ході обшуку дійсно було
вилучено таке майно. На протязі доби після проведення обшуку слідчий ОСОБА_4
направила прокурору копію постанови про проведення обшуку та копію протоколу
обшуку,  що підтверджується супровідним
листом (т.2 а. 25 кримінальної
справи),  у якому приведені мотиви
необхіності невідкладного проведення обшуку. Суд приходить до висновку,  що при призначенні та проведенні обшуку у
ОСОБА_1 працівниками Автозаводського Р.В. не було допущено порушень вимог
кримінально-процесуального законодавства,
оскільки обшук проводився на законних підставах з участю понятих,  з дотриманням порядку проведення обшуку,  передбаченого
ст.  183 КПК України.

Вилучені
предмети були відображені у протоколі. Протокол обшуку (т.2 а. 23-24 кримінальної
справи) був складений з дотриманням передбачених до нього вимог. ОСОБА_1 була
надана можливість ознайомитися та підписати протокол обшуку,  про що свідчить відмітка про те,  що остання у категоричній формі відмовилася
від підпису в протоколі. Що стосується вручення ОСОБА_1 неякісної копії
протоколу обшуку,  то факт вручення такої
копії мав місце,  але слідчим в той же
день було запропоновано ОСОБА_1 з»явитися до райвідділу і отримати ксерокопію
протоколу обшуку,  що остання не зробила.

Постановою  ст. помічника прокурора М. Кременчука від 08.07.2005 року після
проведення перевірки по зверненню голови правління КМВ МТПЛ-УС Лазарєва С.
в інтересах ОСОБА_1 щодо неправомірних дій слідчого СВ
Автозаводського РВ КМУ УМВС України в Полтавській області в порушенні
кримінальної справи було відмовлено на підставі
ст. б п.2 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину,  передбаченого
ст.  ст.  162 і 365 КК України.

Вироком
Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2006 року ОСОБА_3,  ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були визнані винними в
скоєнні вказаних злочинів та засуджені до різних мір покарання.

Дослідивши
викладені у позовній заяві доводи про незаконність дій працівників
Автозаводського РВ при проведенні обшуку у помешканні ОСОБА_1,  суд приходить до висновку,  що в судовому засіданні позивачем у
підтвердження незаконності дій працівників міліції ніяких доказів не приведено.

Заявляючи
позовні вимоги про стягнення спричиненої матеріальної шкоди,  позивач в позовній заяві привела перелік
предметів оргтехніки,  електропобутових
пристроїв та інших речей,  які у неї були
вилучені,  вказавши ряд предметів,  які у протоколі обшуку не значаться,  або які значаться як речові докази по
кримінальній справі. Разом з тим позивач не надала суду ніяких доказів про
належність цих речей саме їй,  не довела
того,  що вони були пошкоджені
працівниками міліції,  не підтвердила
належним чином вартість цих предметів,
не визначилася із остаточним розміром завданої їй матеріальної шкоди та
не змогла надати суду розрахунку суми завданої їй матеріальної шкоди. Разом з
тим,  як вбачається із матеріалів
кримінальної справи і встановлено в судовому засіданні - частина вилученого
майна була долучена до матеріалів кримінальної справи як речові докази,  оскільки це майно було викрадене у інших
осіб. Частина майна на підставі заяви ОСОБА_1 від 25.05.2005 року (т.2 а. 27 кримінальної
справи) була їй повернута слідчим Автозаводського райвідділу Еріміді Д.А. На
той час їй не було повернуто компактдиски в кількості 37 шт.,  телефон «Еріксон»,
комп»ютер (монітор,
клавіатура,  принтер) та гроші в
сумі 237 доларів
США,  оскільки,  на той час продовжквалося розслідування
кримінальної справи. Крім того,  ОСОБА_1
відмовилася від отримання шкіряного плаща,
тостера,  електровафельниці та
сабвуфера,  мотивуючи тим,  що вони були пошкоджені.

В
подальшому,  як вбачається із розписки
ОСОБА_3 від 09.03.2006 року
(т.4 а. 17 кримінальної
справи) телефон «Еріксон» та гроші в сумі 237
доларів США були повернуті останньому і він ніяких претензій до стану телефона не мав. На даний
час залишилися не

повернутими компакт-диски в кількості 37
шт.,  комп»ютер,  шкіряний плащ,  тостер,
електровафельниця і сабвуфер,  які
знаходяться в камері зберігання речових доказів СВ Автозаводського РВ і
позивача повідомлено про те,  що вона
може їх отримати. Посилання позивача на те,
що ці речі пошкоджені і пошкоджені саме працівниками міліції,  в судовому засіданні нічим не
підтверджені,  покази працівників
міліції,  що приймали участь у проведенні
обшуку,  про те,  що ці речі у такому стані і були вилучені у
ОСОБА_1 нічим не спростовані.

Вирішуючи
питання про наявність підстав для для відшкодування позивачеві моральної шкоди
суд враховує вимоги  ст.  1167 ЦК України,  відповідно до якої моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

Згідно
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд
визначає розмір моральної шкоди в залежності від характеру та обсягу страждань
(фізичних,  душевних,  психічних),
які зазнав позивач,  характеру
немайнових витрат. Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого,  тяжкість вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках,  ступінь зниження
престижу,  час та зусилля,  необхідні для відновлення попереднього стану
.Позивач повинен був обґрунтувати ,  чим
підтверджуються факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру,  за яких обставин
чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,
в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить,  а також інші обставини,  що мають значення для вирішення спору.

Дослідженими
в судовому засіданні доказами вина працівників Автозаводського РВ
Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області в спричиненні ОСОБА_1
матеріальної та моральної шкоди не доведена. Позивач не надала суду ніяких
доказів у підтвердження приведених в позовній заяві тверджень про причинения їй моральної
шкоди та не надала обгрунтованого розрахунку суми моральної шкоди,  який повинна була надати.

При
таких обставинах суд приходить до переконання,
що вимоги позивача є необгрунтованими і не можуть підлягати
задовільненню.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України,   ст. 56 Конституції України,  ст.
ст.  1166, 1167 ЦК України,  Постанови Пленуму Верховного Суду України
„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди",  суд -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1до
Кременчуцького міського управління УМВС України в Полтавській області про
відшкодування моральної та матеріальної шкоди,
заподіяної працівниками слідчого відділу Автозаводського РВ
Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області залишити без
задовільнення.

Рішення
може бути оскаржене в апеляцйному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4  ст.
295 ЦПК України.