Справа  № 2- 4103
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
року                                                                   Ялтинський
міський суд Криму
у складі судді  :
розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі  Ялтинського міського суду
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Закритого акціонерного товариства «Ілвіа» Масандрівський пляж про
стягнення моральної шкоди,
звернулася до суду з позовом, в якому просить
витрати по справі.
мотивує тим, що з 1997 року вона проживає, у зв'язку з навчанням, в Празі. У
серпні 2006 року вона з сестрою приїхала на один місяць, в період літніх
канікул, на відпочинок по місцю свого постійного проживання в місто Ялта.  В неї порушена функція щитовидної залози, у
зв'язку з чим їй рекомендовано дихати морським повітрям, проте вона не змогла
реалізувати своє право на користування морем і морським повітрям на Масандрівському
пляжі, оскільки більшість його секторів є платними, а безкоштовні сектори
переповнені платними лежаками і парасольками, оренда яких, у зв'язку з
обмеженими фінансовими можливостями, була для неї неприйнятною. У зв'язку з
тим, що вона була позбавлена можливості користуватися Масандрівським пляжем,
який розташований найближче до місця її проживання, вона вимушена  була витрачати гроші і час для відвідування
віддаленіших пляжів Південного берегу Криму, на яких не має перешкод для
відпочинку. Більш того, в наступному, 2007 року вона також мала намір приїхати
на відпочинок в місто Ялта, але дізнавшись, що ситуація на Масандрівському
пляжі не змінилася, а ціни на послуги зросли, вимушена була вибрати для
відпочинку іншу, західноєвропейську країну, що позбавило її можливості
спілкування з рідними і друзями, заподіяло душевні страждання і переживання.
відповідача позовні вимоги не визнав з тих підстав, що вхід на Масандрівський
пляж є безкоштовним. Територія пляжу розбита на 7 секторів, відвідування
чотирьох з яких також не вимагає додаткових витрат. Що стосується послуг з
надання платних шезлонгів і парасольок від сонця, то вони займають не більше
половини території сектора, що передбачене Правилами по устаткуванню пляжів на
водних об'єктах в АРК, а перешкоди для відпочинку можуть бути пов'язані тільки
з великою кількістю відвідувачів, обмежити число яких вони не мають права. Крім
того, вважає, що позивачкою не доведена наявність в неї моральної шкоди,
заподіяної працівниками Масандрівського пляжу, оскільки ні з якими претензіями
з приводу відвідування пляжу ОСОБА_1до них ні в 2006, ні в 2007 році не
зверталася і доказів того, що вона взагалі знаходилася  в ці роки на території Масандрівського пляжу
Суд,
вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
задоволенню не підлягає.
Судом
встановлено, що ЗАТ «Ілвіа» є суборендарем об'єктів зовнішнього впорядкування і
майна Масандрівського пляжу, на підставі договору суборенди від 10 листопаду
1994 року, а також додаткової угоди № 1 від 05 липня 2002 року, укладених між
ними і орендним підприємством «Комбінат впорядкування» (а.с. 45-47, 54-56).
з угодою № 16 від 29 квітня 2005 року, укладеною з ДП
«Кримське республіканське протизсувне управління» ЗАТ «Ілвіа» також є
користувачем берегоукріплюваних споруд від морпорту до Масандрівських готелів, ділянка буни № 4 до буни № 10,
протяжністю 415,5 м (а.с. 42-43).
об'єктів  - будови, нежилі приміщення і
споруди, які є об'єктами  інфраструктури
пляжу, - є власністю ЗАТ «Ілвіа» на підставі договору купівлі - продажу від 04
жовтня 2005 року (а.с. 35-41).
територія Масандрівського пляжу, що знаходиться в експлуатації ЗАТ «Ілвіа»,
розбита на 7 секторів, відвідування чотирьох з яких є безкоштовним.
на територію самого Масандрівського пляжу, у виконання п. 5.1.16 договору
суборенди, укладеного між ЗАТ «Ілвіа» і орендним підприємством «Комбінат
впорядкування», також є безкоштовним.
п. 2.8. Правил по устрою і устаткуванню пляжів на водних об'єктах в АРК,
затверджених Постановою ВР АРК від 21 травня 2003 року, всі розміщені на пляжі
споруди, включаючи сезонні, не можуть займати більше половини території пляжу.
Вони повинні розміщуватися рівномірно уздовж берегової лінії пляжу.
позивача стверджує, що ОСОБА_1не змогла отримати на Масандрівському пляжі
повноцінний відпочинок, оскільки практично вся територія його секторів була
заставлена платними лежаками і парасольками.
з тим, представник відповідача дану обставину заперечує, стверджуючи, що
розміщення платних послуг здійснюється відповідно до Правил, і вони не займають
більше половини території секторів, за винятком випадків, коли на наданні
додаткових послуг наполягає клієнт.
позивача, в свою чергу, доказів зворотного суду не представив.
ст. 23 ЦК України, моральна шкода, окрім іншого, полягає в душевних стражданнях, які
фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно неї самої,
членів її сім'ї або близьких родичів.
п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування
моральної шкоди суд визначає в залежності від характеру і обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних), які зазнав позивач (їх тривалість, можливість
відновлення) і з урахуванням інших обставин. Крім того, враховується стан
здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих зв'язках, час і зусилля,
необхідні для відновлення попереднього стану і т.ін.
України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

За змістом даної статті, для покладання відповідальності
на особу, яка завдала шкоду, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме:
наявність шкоди; протиправність дій особи, що завдала шкоду; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою особи, що завдала шкоду і шкодою; вини в
спричиненні шкоди. Відсутність хоча б однієї з умов виключає можливість для
покладання відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди.

Представник
позивача стверджує, що неможливість користуватися Масандрівським пляжем
заподіяла позивачці моральні переживання, оскільки вона страждає від порушення
функцій щитовидної залози і потребує морського повітря, в чому їй через
неправомірні дії відповідача, фактично було відмовлено.

Разом з
тим, суд вважає, що представником позивача не представлено суду ніяких доказів
дійсної наявності у ОСОБА_1 моральної шкоди (в чому він виразився),
протиправності дій  працівників
Масандрівського пляжу (що позивачка відвідувала Масандрівський пляж, бажала
скористатися його послугами, але їй в цьому було відмовлено, наявність
яких-небудь конфліктів з адміністрацією пляжу з даного приводу). Відповідно суд
також не вбачає і вини Масандрівського пляжу в спричиненні шкоди, оскільки сама
його наявність судом не встановлена.

Таким
чином, суд вважає позовні вимоги Чередник не обґрунтованими і  такими, що не підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року, ст.ст.  10, 60, 212, 213, 215, 217,
218 ЦПК  України, суд

В И Р І
Ш И В :

В
позові ОСОБА_1до Закритого акціонерного товариства «Ілвіа» Масандрівський пляж
про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд АРК через
Ялтинський міський суд в строки та порядку, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК
України.

Суддя: