Справа № 22 - 2337/07 Головуючий у 1 інстанції: Шумська Н.Л.
Категорія: 26 Доповідач: Гриновець Б.М.
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шандри М.М.,

при секретарі: Щербатій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного

суду м.Львова від 11 липня 2007 року, -

встановила:

оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Першої Львівської держнотконтори про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності та визнання недійсним заповіту.

Позивачка в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду, а справу направити на новий розгляд, оскільки суд неповно встановив обставини справи і неправильно оцінив докази, так судом не було враховано, що вона з 1996 по жовтень 2001 року проживала разом із своїм дідусем ОСОБА_3 та перебувала виключно на його утриманні, а також судом безпідставно не було призначено по справі посмертної судово-психіатричної експертизи стосовно ОСОБА_4, яка, на думку позивачки уклала заповіт перебуваючи в стані коли вона нерозуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Крім того, не погоджується з висновком суду про те, що вона не може оскаржувати заповіт ОСОБА_4, оскільки не є її спадкоємцем.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Статтею 535 ЦК України (в ред. 1963 року) передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (втому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Згідно із п.7 ППВСУ „Про практику розгляду судами справ про спадкування" право на обов'язкову частку в спадщині може бути визнано за неповнолітніми або непрацездатними дітьми спадкодавця (втому числі усиновленими), а також непрацездатними дружиною, батьками (усиновителями) і утриманцями лише в разі, коли вони будучи непрацездатними, перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Місцевим судом вірно встановлено, що позивачка, закінчила навчання у Львівському державному технічному економічному коледжі 28.01.2000 року, отримала спеціальність, тобто була працездатною. ОСОБА_3, дід позивачки, про визнання права на обов'язкову частку в спадщині якого вона просить, помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи наведене, а також покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_4 жили бідно, не мали коштів

для оплати комунальних вигод, створили борг та постійно отримували матеріальну допомогу від ОСОБА_2 та її родини, місцевим судом вірно зроблено висновок про те, що позивачка не була утриманкою померлого ОСОБА_3, а тому не має права на обов'язкову частку в його спадщині.

Крім того, судом вірно зроблено висновок про те, що законом не передбачено право позивачки на оскарження заповіту ОСОБА_4, оскільки позивачка не є її спадкоємцем.

Враховуючи наведене, місцевим судом вірно відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Першої Львівської держнотконтори про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності та визнання недійсним заповіту.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ч.1 ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 11 липня 2007 року -залишити без зміни.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути

оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею

законної сили.