УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„06" вересня 2007р.                                                                              м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого               Бойчука
І.В.,

суддів                         Горблянського Я.Д., Пнівчук О.В.,

секретаря                    Самуляк О.М.,

адвокатів                    ОСОБА_1 ОСОБА_2,

з участю:      сторін                               ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського
суду від 14 червня 2007 року,-

встановила:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2007 року частково
задоволено позовні вимоги ОСОБА_4. Поділено між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як спільне майно подружжя
будинковолодіння АДРЕСА_1 та автомобілі МАЗ 504 вартістю
22947грн., МАЗ 5432 вартістю 33495грн., напівпричіп
ОДАЗ 9786 вартістю 12523грн.

Присуджено ОСОБА_4 частину будинковолодіння площею 93,47кв.м. загальною вартістю 133 317грн., що становить у вартісному
відношенні 64/100 частин від усього житлового будинку.

ОСОБА_3 присуджено приміщення другого поверху загальною площею 89,05кв.м. вартістю 76450грн., що становить у вартісному відношенні
на 36/100 частин від усього житлового будинку.

Присуджено ОСОБА_3 два автомобілі МАЗ та напівпричіп на загальну суму 68965грн.

А всього йому виділено майна
подружжя на загальну суму 145 415грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_4, грошову компенсацію за неотриману
частку у спільному майні в сумі 6049грн.

Зобов"язано сторін вчинити певні дії по переобладнанню приміщень у
будинку у зв"язку з таким розподілом.

Поділено між сторонами земельну ділянку, що знаходиться біля будинку
АДРЕСА_1 відповідно до висновку експерта.

У задоволенні вимог ОСОБА_4 про визнання частково недійсним державного акту
на право власності на землю та інших вимог - відмовлено.

Справа № 22-ц-958/2007р.                                                Головуючий у І інстанції Попович С.С.

Категорія 34                                                                      Доповідач Бойчук І.В.

2

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_3 вказав, що згідно висновку експертизи грошова компенсація першого власника на
користь другого за перевищення реальної частки над ідеальною
становить 28433грн. 50коп. Тому, якщо суд першим власником визнав позивачку, то вона повинна була б виплатити дану суму
йому, але суд цій обставині оцінки не дав.

Суд встановив, що доньку виховує позивачка, тому їй належить виділити
придатний для проживання перший поверх.
Проте, доньку виховує він, оскільки позивачка виїхала за кордон на
роботу.

Цій обставині суд у рішенні оцінки не дав і не звернув уваги на той факт,
що дитина бажає проживати з ним.

Тому перший поверх слід було
виділити йому, а другий позивачці.

Просить рішення суду скасувати в частині вирішення питання розподілу
будинку та виплати грошової компенсації в сумі
6049грн., направивши заяву на новий розгляд в цій частині в суд
першої інстанції.

В засіданні апеляційного суду апелянт підтримав доводи скарги з мотивів
наведених у ній.

ОСОБА_4 доводів апеляційної скарги не визнала і пояснила, що рішення суду є
законним і обґрунтованим. Апелянт не наводить
підстав для його скасування.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 06
лютого 1991 року. Від шлюбу мають
неповнолітню доньку 1991 року народження.

З рішення Івано-Франківського міського суду від 03 лютого 2005 року
вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

У шлюбі сторони
побудували спірний житловий будинок АДРЕСА_1,
приватизували земельну ділянку біля будинку та придбали інше рухоме
майно, яке було предметом поділу між сторонами.

При присудженні частин будинку в натурі, суд прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що позивачці слід виділити
житлові кімнати на першому поверсі, а відповідачу - на другому поверсі. Такий варіант розподілу майна подружжя є найбільш
оптимальним на думку суду.

Посилання апелянта у скарзі на те, що під час провадження у даній справі їх
неповнолітня донька виявила бажання проживати з
ним, не заслуговують на увагу.

У відповідності до вимог ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо,
то місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти
років, визначаються нею самою. У даному випадку розглядався спір
щодо поділу майна подружжя, яке має право на рівні частки, тому інтереси дитини порушено не було. Вибір дитиною місця
проживання у даному випадку з батьком не впливає на поділ майна, проведений
судом.

На підставі правильних розрахунків проведено поділ майна подружжя і з
урахуванням вартості майна згідно експертних оцінок. Тому доводи
апелянта про те, що ОСОБА_4 має виплатити
апелянту 22384,50грн. є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права,
тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити, а рішення Івано-Франківського міського
суду від 14 червня 2007 року залишити без зміни.

3

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців у касаційному порядку з часу вступу в законну силу.