Справа № 22-168407
р.                                                       Головуючий по 1 інстанції - Янчук Т.О.
Категорія - 23                                                                         Доповідач  -   ШамрилоЛ.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 березня 2007 p.                                               Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого:                                 Курило
В.П.

судців:                                                       Санікової
О.С.

Шамрило Л.Г.

при секретарі:                                                                   Степаненко
В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3на рішення
Будьоннівського районного суду м. Донецька від 06 грудня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_4до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Будьоннівського міського суду м. Донецька від 06
грудня 2006 р. позов ОСОБА_4. задоволено частково, стягнуто на користь
позивача: з ОСОБА_1. на відшкодування матеріальної шкоди - 2508,55 грн.,
моральної шкоди - 1500 грн. та судових витрат, пов'язаних з оплатою висновку
спеціаліста - 147 грн., судового збору - 41,65 грн., послуг адвоката - 700
грн.; з ОСОБА_2. - матеріальна шкода в сумі 1075,10 грн. та судові витрати,
пов'язані з оплатою висновку спеціаліста - 63 грн., судового збору - 17,85
грн., послуг адвоката - 300 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачі ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
представник останнього ОСОБА_3. принесли апеляційну скаргу, в якій просять
рішення скасувати і передати справу на новий розгляд, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), неправильну
правову оцінку наданим доказам, невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1. та представники відповідачів
ОСОБА_5. і ОСОБА_3. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її
задовольнити.

Позивач ОСОБА_4. вважав доводи скарги необґрунтованими і просив рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши
матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч.І ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом
першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1. 02.08.2005 р. о 12-00 год., керуючи
автомобілем ІЖ Москвич державний НОМЕР_2, рухався по вул. Январська в м.
Донецьку, виконуючи маневр правого повороту, не переконавшись в безпеці своїх
дій, на

2

нерегульованому
перехресті рівнозначних доріг не пропустив перешкоду справа, виїхав на смугу
зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем ВАЗ 21043 державний НОМЕР_1, яким
керував позивач ОСОБА_4. Внаслідок ДТП автомобіль
позивача отримав механічні пошкодження: деформація капоту переднього,
деформація передньої решітки, деформація нижньої панелі автомобіля, деформація
бампера, деформація правого крила, деформація лівого переднього крила. За
висновком авто-товарознавчого дослідження спеціаліста №82005-08 від 10.08.2005
р. власнику автомобіля ВАЗ 21043 державний НОМЕР_1 ОСОБА_4. заподіяно
матеріальну шкоду в розмірі 3583,65 грн. Володільцем джерела підвищеної
небезпеки автомобіля ГЖ Москвич державний НОМЕР_2 на момент ДТП згідно довіреності
від 12.05.2005 р. є ОСОБА_2., який знав, що його син ОСОБА_1. не мав права
керувати вищезазначеним автомобілем, але з відома і дозволу батька останній
опинився за кермом даного автомобіля 02.08.2005 р. Постановою Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 14.10.2005 р. провадження по адміністративній
справі про притягнення ОСОБА_1. до адміністративної відповідальності по факту
даного ДТП було закрито у зв'язку з тим, що сплинув строк притягнення до
адміністративної відповідальності. Вина останнього у скоєні ДТП 02.08.2005 p.
підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та
висновком судової авто-технічної і транспортно-трасологічної експертизи
№213918-№214019 від 09.062006 р.

Задовольняючи
частково вимоги позивача про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ДТП від 02.08.2005 р., суд першої інстанції виходив з
того, що відповідальність за матеріальну шкоду повинні нести обидва відповідача
відповідно до ступеня вини кожного, а саме ОСОБА_2- 30%, ОСОБА_1. - 70%,
останній, крім того, повинен відшкодувати і моральну шкоду, виходячи з його
вини у настанні ДТП.

Висновки суду відповідають матеріалам справи і вимогам
закону.

У відповідності
з ч.1 ст.1166
ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

З роз'яснень,
які містяться у абзаці 3 п.3
Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.031992 р №6 „Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" з подальшими
змінами і доповненнями, володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає
за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння
внаслідок противоправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили
ці противоправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності
володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка
володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за
шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу,
що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до
ступеня вини кожного з них.

Згідно ч.1
ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

З
матеріалів справи вбачається і це не оспорювалося сторонами, що ОСОБА_1. в
момент ДТП керував автомобілем ІЖ Москвич, не маючи на це право, але з відома і
дозволу батька - відповідача ОСОБА_2., який володів цим транспортним засобом на
підставі нотаріально посвідченої довіреності від 12.05.2005 р. (а.с.91). Згідно
протоколу серія АЕ №0399161 від 02.08.2005 р. про адміністративне
правопорушення та схеми пригоди, що знаходяться в матеріалах справи про
адміністративне правопорушення №3-6289, ОСОБА_1. здійснював маневр правого
повороту з вул. Январська на вул. Панфьорова в м. Донецьку та виїхав на смугу
зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем позивача. За висновком
авто-товарознавчого дослідження спеціаліста №82005-08 від 10.08.2005 р. (від
проведення судової авто-товарознавчої експертизи сторони відмовилися) загальна
вартість матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_4. внаслідок ДТП, складає 3583,65
грн. (а.с. 11-19). Відповідно до висновку судової авто-технічної і транспортно
- трасологічної експертизи №213918-№214019 від 09.06.2006 р. в умовах ДТП дії
водія ОСОБА_1. не відповідали вимогам п.16.12 Правил дорожнього руху України
(далі ПДРУ) і знаходились в причинному зв'язку з настанням даної події ДТП, в
діях водія ОСОБА_4. невідповідності вимогам ПДРУ, які б знаходилися у
причинному зв'язку з

3

настанням події ДТП,
не вбачається. Місце зіткнення автомобілів знаходиться в області осипі скла як
зазначено у схемі до протоколу огляду ДТП
(а.с.58-60).

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку, вірно визначивши
ступень вини відповідачів ОСОБА_1. і ОСОБА_2., а також розмір матеріальної та
моральної шкоди (з урахуванйям конкретних обставин справи, обсягу і характеру
моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок ДТП), правильно вирішив
справу.

Рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального та
процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. ЗОЗ, 307-308,
313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3відхилити.

Рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 06 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.