Справа №22ц-45
85/07         Категорія    -33
першій інстанції-Рева С.В. Доповідач - Михайлов
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
листопада  2007 року       м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Михайлова В.О.,

суддів -
Гончаренко В.М.,  Короткова В.Д.,

при
секретарі - Куриленко О.М.,  розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора
Київського району м. Одеси в інтересахОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3Одеської
міської ради,  Управління земельних
ресурсів Одеської міської ради про визнання державного акту про право власності
на земельну ділянку недійсним та визнання права власності,  зустрічним позовом ОСОБА_2 доОСОБА_1 про
повернення самовільно зайнятої земельної ділянки за апеляційними скаргами
Одеського міського управління земельних ресурсів,ОСОБА_2  Одеської міської ради на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 21 червня 2007 року,

встановила:

Заступник прокурора Київського району м. Одеси,  діючи в інтересах ОСОБА_1.,  звернувся до суду з позовом про визнання недійсним
державного акту від 2 квітня 2001 року про право власності ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0, 0805га,  на якій
розташовано домоволодіння АДРЕСА_1  та
визнання за ОСОБА_1 права власності на частину вищезазначеної земельної ділянки
відповідно до розміру належної їй частини цього домоволодіння. Свої вимоги
мотивував тим,  що на підставі
нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1999 року
ОСОБА_1 належить 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1,  але ОСОБА_2 безпідставно приватизувала усю
земельну ділянку,  на якій розташовані
належні сторонам частини домоволодіння.

ОСОБА_2 позов не визнала і звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
вимоги якого обґрунтовувала тим,
що 29 жовтня 1999 року вона продала,
а ОСОБА_1 купила
13/50 частин вказаного домоволодіння. У той час вона не могла укласти договір
купівлі-продажу частини земельної ділянки,  необхідної для обслуговування проданої ОСОБА_1 частини
домоволодіння,  оскільки тільки
оформлювала своє право на землю. Сторони домовились,  що ОСОБА_1 купить
частину земельної ділянки після отримання

ОСОБА_2 державного акту на землю. Проте ОСОБА_1 відмовилась
купувати необхідну їй земельну ділянку та намагається самовільно захопити її.

Представники Одеської міської ради та Управління земельних ресурсів
Одеської міської ради позов прокурора не визнали,  посилаючись на те,  що державний акт про право власності на
земельну ділянку був виданий ОСОБА_2 з дотриманням вимог діючого законодавства.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2007 року позовні
вимоги заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_1 задоволені
частково і державний акт про право приватної власності ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0, 0805га,  що розташована
поАДРЕСА_1визнаний недійсним,  у
задоволенні решти позовних вимог - відмовлено,
в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі на зазначене рішення ОСОБА_2 просить про його
скасування та направлення справи на новий розгляд,  посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неповне дослідження обставин справи.

В апеляційній скарзі на вказане рішення Одеське міське
управління земельних ресурсів Одеської міської ради ставить питання про його
скасування та постановления
нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог заступника
прокурора Київського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_1,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі на зазначення рішення суду Одеська міська рада просить
про його скасування та направлення справи на новий розгляд до суду першої
інстанції,  посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та неповне дослідження обставин справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухав доповідь судді-доповідача, доводи
апеляційних скарг та пояснення на них, колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.:

Як вбачається з матеріалів справиОСОБА_1 є власником 13/50 частин
домоволодіння АДРЕСА_1які вона придбала у ОСОБА_2 згідно з договором
купівлі-продажу від 29.10.1999р., зареєстрованим 2.11.1999р. в Одеському
МБТІтаРОН(а.с.4).

Частково задовольняючи позовні вимоги заступника
прокурора Київського району м.Одеси в інтересах ОСОБА_1, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідно до ст.30
Земельного Кодексу України 1990р. з переходом права власності на 13/50 частин
домоволодіння до ОСОБА_1 також
перейшло й право користування відповідною земельною ділянкою, розмір якої
визначається відповідно до вимог ст.42 Земельного Кодексу України 1990р.
пропорційно частці у праві власності на будинок.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_2 з заявою від 20.11.1999р. (а.с.80)
про передачу у приватну власність земельної ділянки їй належало на праві
власності 12/50 частин домоволодіння і вона не мала права на приватизацію 1А
частини земельної ділянки,  яка їй вже не
належала.

Висновок
Одеського управління земельних ресурсів про можливість передати у приватну
власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 0805 га є таким, що не відповідає
дійсності і свідчить про те, що ОСОБА_2 навмисно не вказала ОСОБА_1 , як
сумісного землекористувача,  і тим самим
надала неправдиві відомості про належність їй Уг частини будинку (а.с.78), що
потягло за собою в подальшому прийняття Одеською міською радою рішення №
1472-ХХ111 від 10.08.2000р. про передачу їй у приватну власність земельної
ділянки,  яка їй не належала.Тому суд
обгрунтовано визнав недійсним державний акт від 2.04.2001р.на право приватної
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 0805 га , виданий на підставі
рішення Одеської міської ради від 10.08.2000р. за №1472-ХХШ.

Наведені у скаргах доводи не дають підстав вважати, що судом були допущені
порушення вимог норм матеріального та процесуального закону, що можуть бути
підставою для зміни або скасування постановленого рішення.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається порушення судом норм
матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційних
скарг необхідно відмовити.

Керуючись
ст.ст.218, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційні скарги Одеського міського управління земельних ресурсів,
Одеської міської ради та ОСОБА_2 відхилити, рішення Київського районного суду
м.Одеси від 21.06.2007р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.