Справа №22-7996/07
інстанції - Волков С.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22   жовтня 2007 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва
в складі:

головуючого   Матвєєвої О.А.

суддів  Українець Л.Д. Слободянюк С.В.

при секретарі  Фроловій І.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, та за апеляційною скаргою
Акціонерного товариства закритого типу «ДВК» далі АТЗТ «ДВК» на рішення
Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2007 року в справі за позовом
ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 до Кредитної спілки «Кредитна спілка
військовослужбовців України», АТЗТ «ДВК» про розірвання договору на участь у
пайовому будівництві, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді Матвєєвої О.А., пояснення осіб, які з»явились в судове
засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2006 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про розірвання
договорів на участь у пайовому будівництві з підстав істотного порушення
відповідачами договірних зобов'язань, посилаючись на те, що будівництво вчасно
не розпочато.

Зазначили,
що належно виконали свої зобов'язання щодо фінансування позивачами будівництва,
однак отримати житлову площу не можуть. Розірвати договори за взаємною згодою
та повернути гроши відповідачі відмовляються.

Оскільки
оплата фінансування будівництва здійснювалась ними по розрахунковій вартості
вимірної одиниці площі за 1 м2 по їх ринковим цінам на момент укладення
договорів, просять на підставі ч.3 ст. 625 ЦК України стягнути солідарно з відповідачів із розрахунку
8.000 гривень за 1 кв.м. завдані порушенням зобов"язання збитки, а саме :
на користь ОСОБА_3 - 704.078 гривень, на користь ОСОБА_4 - 560.960 гривень, на
користь ОСОБА_1 , як на підставі договору на участь у пайовому будівництві, так
і на підставі додаткової угоди до нього - 372.800 гривень, на користь ОСОБА_5 -
389.880 гривень із розрахунку 9.000 гривень за 1 м2.

Внаслідок
неправомірних дій відповідачів також просять стягнути з них по 50.000 гривень
на відшкодування моральної шкоди.

При
цьому ОСОБА_1 просив додатково стягнути з відповідачив 22.500 гривень
матеріальної шкоди, оскільки щомісячно зазнає збитки у сумі 2500 гривень, так
як змушений орендувати житло.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 задоволенні частково.

Постановлено розірвати
інвестиційний договір №35-03/С-1. укладений між КС «Кредитна спілка військовослужбовців України", АТЗТ
„ДВК" та ОСОБА_3 від 15.06.2005 року та стягнути з АТЗТ „ДВК" на
користь ОСОБА_3 558.800 гривень матеріальної шкоди, 5.000 моральної шкоди,
судові витрати в розмірі 1.700 гривень судового збору. 30 гривень оплати витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Розірвано
інвестиційний договір №25-02/С-4. укладений між КС „Кредитна спілка
військовослужбовців України", АТЗТ „ДВК" та ОСОБА_4 18.05.2005 року
та стягнуто з АТЗТ ..ДВК" на користь ОСОБА_4 560.960 гривень матеріальної
шкоди, 5.000 моральної шкоди, судові витрати в розмірі 1.700 гривень судового
збору. 30 гривень оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Розірвано
інвестиційний договір №93/МК-1. укладений між КС „Кредитна спілка
військовослужбовців України", Акціонерним товариством закритого типу
"ДВК" та ОСОБА_5 03.09.2004 року та стягнуто з АТЗТ „ДВК" на
користь ОСОБА_5 353 960 гривень матеріальної шкоди, 5000 моральної шкоди,
судові витрати в розмірі 1 700 гривень судового збору, 30 гривень оплати витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1 000 гривень витрат на
правову допомогу.

Стягнуто
з АТЗТ „ДВК" на користь ОСОБА_1 195.720 гривень матеріальної шкоди. 5.000
моральної шкоди, судові витрати в розмірі 1.700 гривень судового збору. 30
гривень оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представником
АТЗТ "ДВК" та представником ОСОБА_1 були поданні апелляційні скарги
на рішення   Печерського районного суду
м. Києва від 16 липня 2007 року.

В своїй
апеляційній скарзі АТЗТ "ДВК" , посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нове рішення згідно якого стягнути з АТЗТ
"ДВК"   :

-           на корсить  ОСОБА_3
140.861 (сто сорок тисяч вісімсот шістдесят одну) гривню 16
копійок.   В   іншій частині позовних вимог відмовити.

на
користь ОСОБА_4   272.625 (двісті
сімдесят дві тисячі шістсот двадцять п'ять) гривень 48 копійок. В іншій частині
позовних вимог відмовити.

-           на
користь   ОСОБА_5   135.540 (сто тридцять п'ять тисяч п'ятсот
сорок) гривень 00 копійок.     В   іншій частині позовних вимог відмовити.

В
частині стягнення з АТЗТ "ДВК" на корсить ОСОБА_1 195.720 (сто
дев'яносто п'ять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок, що було встановлено
Рішенням Печерського районного суду м. Києва залишити без змін. В іншій частині
позовних вимог відмовити.

Представник
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду частково скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
відшкодування збитків завданних просроченням повернення боргу у сумі  177 080, 00 гривень.

Розглянувши
справу у межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність та
обгрунтованість рішення у цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга представника АТЗТ "ДВК" підлягає частковому
задоволенню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права та його висновки
не відповідають обставинам справи.

Як
встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, позивачі      ОСОБА_3. ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_1   уклали інвестиційні договори з АТЗТ
„ДВК"   на  участь у       пайовому
будівництві,  відповідно,    №35-03/С-1
від   15.03.2005р..  № 25-02/С-4 від 18.05.2005р.,   № 93/МК-1     від
03.09.2004р.. №18- 03/С-1  від
30.04.2005р.

Частково
задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договори,
укладені з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не розірвані та що відповідач АТЗТ «ДВК»
повинен відшкодувати усім позивачам збитки з урахуванням ринкових цін на
підставі ст.623 ЦК України.

Проте з
такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Сторони
перебували в договірних відносинах.

17.04.2006
року на засіданні зборів акціонерів АТЗТ "ДВК" , у зв"язку з
тим, що ОСОБА_3. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неодноразово письмово направляли на адресу
АТЗТ "ДВК" вимоги про повернення грошей та розірвання інвестеційних
Договорів, зверталися до засобів масової інформації, державних та
правоохоронних органів, у зв»язку з порушенням та закриттям кримінальних справ,
було прийнято рішення про розірвання договорів з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
односторонньому порядку на підставі п. 6.5. Договору на участь у пайовому
будівництві та з ОСОБА_5 на підставі п.5.5. Договору на участь у пайовому
будівництві ( протокол № 5 ).

06
квітня 2006року  між  ОСОБА_1 та  АТЗТ "ДВК"    була
підписана додаткова угода  №1   до Договору
на участь у пайовому
будівництві  №   18-03/С-1
від  30 квітня 2005р.,  згідно якої договір №   18- 03/С-1
від  30 квітня 2005р.   був
розірваний   і  АТЗТ "ДВК"       зобов"язалося   перерахувати ОСОБА_1 195720 гривень.

Висновки
суду першої інстанції про те. що договори на участь у пайовому будівництві
діють, оскільки ні з ОСОБА_3,
ні з ОСОБА_4. ні з ОСОБА_5 додаткової угоди не заключались хоча п.7.1. в
спірних договорах передбачено, що договір за взаємною згодою вважається
розірванним з моменту укладання про це додаткової угоди, не заслуговують на
увагу, так як можливість одностороннього розірвання договору передбачена
пунктом 6.5. договорів на участь у пайовому будівництві №35-03/С-1 від
15.03.2005р., № 25-02/С-4 від 18.05.2005р. та пунктом 5.5. договору на участь у
пайовому будівництві № 93/МК-1 від 03.09.2004р.

Відповідно
до ч.3 ст. 651 ЦК України
у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо
право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Таким
чином колегія суддів вважає, що договори №35-03/С-1 від 15.03.2005р.. №
25-02/С-4 від 18.05.2005р., № 93/МК-1 від 03.09.2004р. розірванні 17.04.2006
року на підставі рішення зборів акціонерів АТЗТ «ДВК», а тому позовні вимоги
ОСОБА_3. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно
п. 6.5. Договорів на участь у пайовому будівництві : № 35-03/С-1 від 15.03.2005
року. № 25-02/С-4 від 18.05.2005 року, (у Договорі №93/МК-1 від 03.09.2004р. п.
5.5. відповідно) за односторонню необгрунтовану відмову від виконання своїх
обов'язків Стороною-1 (тобто АТЗТ „ДВК"). які передбачені Договором,
Сторона-1 повертає Стороні-2 (тобто інвестору) в місячний термін суму фактично
внесених коштів та сплачує Стороні-2 неустойку у розмірі 5% відсотків від суми,
отриманої на момент розірвання даного Договору, без права Сторони-2 на
відшкодування збитків, відповідно до частини 3 ст. 624 ЦК України.

В даних
конкретних випадках визначення збитків за правилами ч.3 ст.623 ЦК України не може
бути застосовано, оскільки вони застосовуються у разі, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Договорами,
які є предметом спору, передбачено повернення фактично внесених коштів та
неустойки у розмірі 5%, які підлягають стягненню на користь позивачів.

Окрім
того, боржник прострочив виконання зобов»язання. а тому повинен сплатити три
проценти річних від простроченої суми, як це передбачено ст.625 ЦК України.
Встановлене даною нормою закону урахування індексу інфляції не може бути
застосовано, оскільки суду не надано докази про те. що внесені позивачами кошти
зазнали інфляції.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів вважає, що вимоги позивачів в частині стягнення
коштів підлягають задоволенню з АТЗТ «ДВК»
в розмірі фактично внесених коштів, штрафу в розмірі  5%   та
3% річних пені, а

саме : ОСОБА_3 -
130.427грн. проінвестованих коштів. 6.521грн.35 коп. штрафу. 3.912грн. 81 коп.
пені, а всього : 140.861 грн. 16 коп.; ОСОБА_4 - 252.431 грн. 60 коп.
проінвестованих коштів, 12.621грн. 58 коп. штрафу, 7.572 грн. 95коп. пені, а
всього : 272.626грн. 13коп.; ОСОБА_5 - 125.500грн. проінвестованих коштів.
6.275грн. штрафу, 3.765грн. пені, а всього : 135.540грн.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування йому збитків завданних просроченням
повернення боргу також необгрунтовані, оскільки АТЗТ "ДВК" перед
ОСОБА_1 по додатковій угоді договорних відносин не має.

Розмір
відшкодованої позивачам моральної шкоди суд першої інстанції визначив з
урахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних страждань, з
урахуванням ступеню вини відповідача АТЗТ «ДВК», характеру та тривалості
страждань тощо.

На
підставі викладенного, керуючись ст.ст. 623, 624, 625, 651 ЦК України, ст.218,
307, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2,    відхилити.

Апеляційну
скаргу Акціонерного товариства закритого типу «ДВК»   задовольнити частково.

Скасувати
рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2007 року в частині
задоволених вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5 про розірвання договорів на участь
у пайовому будівництві, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди і
ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути
з АТЗТ „ДВК" на користь ОСОБА_3 140.861 гривень 16 копійок, витрати на
судовий збір у розмірі 1.440 гривень та витрати на оплату витрат на
інформаційно-технічне забеспечення розгляду справи у розмірі 30 гривень, а
всього 142.331 гривню 16 копійок.

Стягнути
з АТЗТ „ДВК" на користь ОСОБА_4 272.626 гривень 13 копійок, витрати на
сплату судового збору в розмірі 1700 гривень, витрати на оплату витрат на
інформаційно-технічне забеспечення розгляду справи у розмірі 30 гривень, а
всього : 274.356 гривень 13 копійок.

Стягнути
з АТЗТ „ДВК" на користь ОСОБА_5 135.540 гривень, витрати на сплату
судового збору у розмірі 1.390 гривень, витрати на оплату витрат на
інформаційно-технічне забеспечення розгляду справи у розмірі 30 гривень, а
всьог.о 136.960гривень.

В
частині стягнення з АТЗТ „ДВК" на користь ОСОБА_1 195.720 (сто дев'яносто
п'ять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок рішення залишити без змін.

Рішення в
частині відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

В іншій частині
вимог - відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.