Справа № 22-ц-1168                                       Головуючий
у 1 інстанції Малишенко Т.О.
Категорія 15                                                     Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі: головуючого - Яворського М.А., суддів -
ЛащенкаВ.Д., Приходька К.П., при секретарі - Левочко І.Я.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Славутицького міського суду Київської області від 7
грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, третя особа комунальне
підприємство „Житлово-комунальний центр", про зміну договору найму
житлового приміщення та вселення, зустрічним позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
виселення з жилого приміщення,

встановила:

У серпні 2006 року ОСОБА_2звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_1., третя особа комунальне підприємство „Житлово-комунальний центр"
про зміну договору найму житлового приміщення та вселення. Свої вимоги
мотивував тим, що відповідачка проживає з неповнолітньою дочкою в трикімнатній
квартирі в м. АДРЕСА_1. Починаючи з 2002 року з відповідачкою перебував у
фактичних шлюбних відносинах, за її згодою 19 квітня 2002 року був
зареєстрований в зазначеному жилому приміщенні і проживав. Разом з
відповідачкою ніс витрати по утриманню квартири, в тому числі оплатив значну
суму боргу по комунальних платежах. Відповідно до вимог ст. 65 ЖК України набув
право користування квартирою.

На даний час відносини з відповідачкою погіршились, вона змусила його
віддати ключі від дверей квартири і не допускає його в приміщення.

Просив змінити договір найму житлового приміщення, виділивши йому у
користування кімнату площею 12, 8 кв. м. з балконом, залишивши у користуванні
відповідачки та її доньки дві ізольовані кімнати площею 9, 4 кв.м., та 16,6
кв.м., з балконом. Зобов'язати комунальне підприємство „Житлово-комунальний
центр" укласти з ним окремий договір найму і вселити його у жиле
приміщення.

ОСОБА_1. звернулася із зустрічним позовом про виселення
ОСОБА_2. з квартири, посилаючись на те, що позивача зареєструвала за місцем
свого проживання, проте шлюбних відносин не підтримували і той ніколи в
квартирі не проживав та не був членом її сім'ї. Відповідно до вимог

2

ст. 98 ЖК України ОСОБА_2є
тимчасовим жильцем і зобов'язаний негайно звільнити жиле приміщення на вимогу
наймача або членів його сім'ї.

Рішенням Славутицького міського суду від 7 грудня 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_2. задоволені, в задоволені зустрічного позову ОСОБА_1. - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати, посилаючись
на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування
норм матеріального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2. суд виходив з того,
що оскільки позивач вселився і користувався спірною квартирою за згодою
відповідачки, проводив оплату комунальних послуг, він набув права користування
жилим приміщенням нарівні з іншими членами сім'ї.

Проте такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та судом
неправильно застосовані норми матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконкому
Славутицької міської ради від 21 лютого 1989 року ОСОБА_4. з сім"єю видано
ордер на зайняття жилого приміщення, трикімнатної квартири в м. АДРЕСА_1. В
указаній квартирі проживали чотири особи, а в 2001 році в квартирі залишилася
проживати ОСОБА_1., з якою укладено договір найму та її дочка - ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.
На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при
вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Позивачем не надано суду доказів про його вселення до жилого приміщення як
члена сім'ї відповідачки. Як пояснювала в судовому засіданні ОСОБА_1.,
відповідач ОСОБА_2ніколи не був членом її сім'ї, а вона надала згоду тільки на
його реєстрацію за місцем свого проживання. Відповідачка ніколи не визнавала за
позивачем право на користування жилим приміщенням в якому проживає з дочкою.

Відповідно до заяви ОСОБА_1. від 5 квітня 2002 року вона давала згоду на
реєстрацію свого знайомого ОСОБА_2. (а.с. 42). Вказане свідчить про те, що
позивач не вселявся в спірне жиле приміщення як член сім'ї ОСОБА_1., а отже
відповідно до вимог ст. 65 ЖК України у нього не виникло рівного з іншими
членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

Сама по собі реєстрація у спірній квартирі і оплата
житлово-комунальних послуг не свідчить, що позивач вселився як член сім'ї
наймача і фактично ним

3

був та
має право відповідно
до вимог ст. 104 ЖК
України вимагати укладення з ним окремого договору найму.

За таких обставин позивач відповідно до вимог ст. 98 ЖК України
зобов'язаний негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягає
виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції необхідно
скасувати і ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_2. відмовити в позові,
задовольнивши зустрічний позов.

Керуючись ст.ст.
307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задоволити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 7 грудня 2006
року скасувати і ухвалити нове рішення.

ОСОБА_2у позові до ОСОБА_1, третя особа комунальне
підприємство „Житлово-комунальний центр", про зміну договору найму
житлового приміщення та вселення відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2про виселення з жилого
приміщення задоволити. Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
та може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох   місяців.