Справа № 21/07
Р І Ш Е Н Н Я

іменем  У к р а ї н и

28 листопада 2007 року                                     м. Ялта

Ялтинський
міській суд у складі головуючого судді    Берещанського
Ю.В.   при секретарі Мотва А.С., з участю
представників, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Лівадійської селищної ради, 3-ті особи Санаторій
«Прикордонник» Державної прикордонної служби України, Ялтинське міське
управління земельних ресурсів про визнання права на отримання у власність
земельної ділянки, за зустрічним позовом Санаторію «Прикордонник» Державної
прикордонної служби України  до
Лівадійської селищної ради, ОСОБА_2про визнання дій неправомірними, визнання
права постійного користування земельною ділянкою, за позовом Військового
прокурора Севастопольського гарнізону в інтересах Держави в особі Санаторію
«Прикордонник» військової частини 1487 Державної прикордонної служби України до
Лівадійської селищної ради, Ялтинського міського управління земельних ресурсів,
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. про визнання неправомірними дій,
визнання права постійного користування земельною ділянкою та усунення перешкод
у здійсненні права власності,

В с т а н о в и в:

Будинок
відпочинку «Лівадія»  Прикордонних військ
СРСР, наступником якого є позивач - Санаторій «Прикордонник» військової частини
1487 Державної прикордонної служби України розташований у АДРЕСА_1

Кечіна
Валентина Петрівна звернулась до суду з позовом до Лівадійської селищної ради
про визнання бездіяльності неправомірною, визнання права власності на земельну
ділянку, зобов'язання вчинити певні дії.

Санаторій
«Прикордонник» військова частина 1487 Державної прикордонної служби України
звернувся із зустрічним позовом до Лівадійської селищної ради, ОСОБА_2. про
визнання права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 3,64
га, визнання бездіяльності  Лівадійської
селищної ради неправомірними.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що у 1957 році Будинку відпочинку «Лівадія»  Прикордонних військ СРСР, наступником якого є
позивач, було видано Акт на право постійного користування земельною ділянкою у
АДРЕСА_1. Лівадійська селищна рада не приймає рішення про видачу позивачу Акту
на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою. При цьому на її
частину без правових підстав претендують ОСОБА_2. та ОСОБА_1., які тимчасово
мешкають на території санаторія.

Одночасно
ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до Лівадійської селищної ради, Центру
оздоровлення та відпочинку «Прикордонник», військової частини 1487 про визнання
незаконними рішення та визнання права на приватизацію земельної ділянки.
Уточнивши позовні вимоги, просив визнати за ним право на отримання у власність
у встановленому законом порядку земельної ділянки площею 0,0443 га для
обслуговування житлового будинку за адресою:АДРЕСА_2у порядку безкоштовної
приватизації, зобов'язати
у разі оформлення права на земельну ділянку за вищевказаною адресою виключити з
проекту відводу земельну ділянку, на яку він претендує.

Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Ялтинського міського суду від 17.05.2004
р., яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, за ним та
членами його сім'ї
визнано право на приватизацію квартириАДРЕСА_2, на Центр оздоровлення та
відпочинку «Прикордонник» в/ч 1487 покладено обов'язок винести розпорядження про приватизацію зазначеної квартири. Однак
Санаторій «Прикордонник» військова частина 1487 Державної прикордонної служби
України, який є правонаступником Центру оздоровлення та відпочинку
«Прикордонник» в/ч 1487, ухиляється від виконання цього рішення. Крім того,
Рішенням Лівадійської селищної ради від 23.12.2005 р. йому надано дозвіл  на складання проекту відведення земельної
ділянки, на якому розташований його будинок. Земельне та цивільне законодавство
передбачає перехід права власності на земельну ділянку під житловим будинком до
особи, яка придбала цей будинок.

Ухвалою
суду від 18.01.2007 року у зв'язку
з відмовою ОСОБА_2. від позову, справу за зустрічним позовом  Санаторію «Прикордонник» військової частини
1487 Державної прикордонної служби України до Лівадійської селищної ради,
ОСОБА_2. про визнання права постійного користування земельною ділянкою
загальною площею 3,64 га, визнання бездіяльності  Лівадійської селищної ради неправомірними
було об'єднано зі справою за
позовом ОСОБА_1. до Лівадійської селищної ради, Центру оздоровлення та
відпочинку «Прикордонник», військової частини 1487.

У
2007 році Військовий прокурор Севастопольського гарнізону звернувся до суду з
позовом в інтересах держави в особі Державної Прикордонної служби України, її
структурного органу  Санаторію
«Прикордонник» військової частини 1487 Державної прикордонної служби України до
Лівадійської селищної ради, Ялтинського управління земельних ресурсів, ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., просив визнати неправомірними дії Лівадійської
селищної ради щодо винесення Рішення №26 від 23.12.2005 року в частині надання
ОСОБА_1. згоди на розроблення проекту землеустрою по відведенню для передачі у
власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та споруд за адресоюАДРЕСА_2та скасувати це
рішення, визнати за Державною прикордонною службою України в особі її
структурного органу  Санаторію
«Прикордонник» військової частини 1487 Державної прикордонної служби України
право постійного користування земельною ділянкою для обслуговування основної
території загальною площею 3,64 га, зобов'язати Ялтинське міське управління земельних ресурсів на виконання Рішення
№35 від 22.09.1995 р. видати Акт на право постійного користування земельною
ділянкою, витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4. земельну ділянку під спорудою АДРЕСА_2зобов'язати їх звільнити незаконно зайняту земельну ділянку , а
також заборонити їм будь-які дії, що перешкоджають здійсненню права постійного
користування належному користувачу.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що Рішенням виконавчого комітету Лівадійської селищної
ради №35 від 22.09.1995 року Будинку відпочинку «Прикордонник» затверджено
проект відведення меж землекористування та надано у постійне користування
земельну ділянку площею 3,39 га. Після кількох перейменувань Будинок відпочинку
«Прикордонник» отримав назву Санаторій «Прикордонник» в/ч 1487 Держпогранслужби
України, однак Акт на право постійного користування не отримав. Земельна
ділянка, на якій розташований санаторій, відноситься до земель оборони та
знаходиться у державній власності, у зв'язку з чим Лівадійська селищна рада не правомочна приймати рішення про
виділення цієї ділянки. Ця земельна ділянка за цільовим призначенням належить
до земель рекреаційного призначення, що виключає можливість виділення цих
земель під забудову.

Ухвалою
суду від 14.06.2007 року  справу за
позовом ОСОБА_1. до Лівадійської селищної ради, зустрічним позовом Санаторію
«Прикордонник» військової частини 1487 Державної прикордонної служби України до
Лівадійської селищної ради, ОСОБА_2було об'єднано зі справою за позовом Військового прокурора Севастопольського
гарнізону в інтересах держави в особі Державної Прикордонної служби України, її
структурного органу  Санаторію
«Прикордонник» військової частини 1487 Державної прикордонної служби України до
Лівадійської селищної ради, Ялтинського управління земельних ресурсів,
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.

У
судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні заяви та заперечували проти
позовів де вони є відповідачами.

Позивач
ОСОБА_1. свій позов підтримав і просив суд визнати за ним право на отримання у
власність у встановленому законом порядку земельної ділянки площею 0,0443 га
для обслуговування житлового будинку за адресою:АДРЕСА_2у порядку безкоштовної
приватизації. Просив суд зобов'язати
у разі оформлення права на земельну ділянку за вищевказаною адресою виключити з
проекту відводу земельну ділянку, на яку він претендує.

Представник
санаторія «Прикордонник» Шовкун С.І., діючий на підставі довіреності, позов
санаторія та позов військового прокурора підтримав і суду пояснив, що рішенням
виконавчого комітету Лівадійської селищної ради №35 від 22.09.1995 року Будинку
відпочинку «Прикордонник» затверджено проект відведення меж землекористування
та надано у постійне користування земельну ділянку площею 3,39 га. Земельна
ділянка, на якій розташований санаторій, відноситься до земель оборони та
знаходиться у державній власності, у зв'язку з чим Лівадійська селищна рада не правомочна приймати рішення про
виділення цієї ділянки. Ця земельна ділянка за цільовим призначенням належить
до земель рекреаційного призначення, що виключає можливість виділення цих
земель під забудову.

Представник
Лівадійської селищной ради Стаднік-Безбородова Н.В. позов ОСОБА_1. визнала,
проти позову санаторія «Прикордонник», військового прокурора заперечувала. Суду
пояснила, що ОСОБА_1. має право на отримання
у власність у встановленому законом порядку земельної ділянки площею
0,0443 га для обслуговування житлового будинку за адресою:АДРЕСА_2у порядку
безкоштовної приватизації.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов
ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні позову Санаторію
«Прикордонник» та Військовому прокурору в інтересах того ж санаторію слід
відмовити.

Судом
встановлено, що у 1957 році Будинку відпочинку «Лівадія» південно-західного
округу КДБ СРСР було видано Акт на право користування земельною ділянкою
площею  3,17 га. У 1960 році Будинку
відпочинку «Прикордонник півночі» було додатково надано у постійне користування
0,15 га з земель землекористування Санаторію «Лівадія» та 0,57 га з земель державного
земельного фонду.

22.09.1995
року виконавчим комітетом Лівадійської селищної ради народних депутатів було
прийняте рішення №35 про затвердження проекту встановлення меж
землекористування Будинку відпочинку «Прикордонник» у смт. Лівадія. Зазначеним
рішенням у зв'язку з добровільною відмовою
землекористувача від земельної ділянки 0,25 га Будинку відпочинку «Лівадія»
було надано у постійне користування земельну ділянку площею 3,39 га згідно з
наданим проектом відведення.

З
матеріалів справи вбачається, що Державний акт на право постійного користування
згідно цього рішення отримано не було.

Рішенням
Ялтинського міського суду від 17.05.2004 р., залишеним без змін ухвалами
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21.03.2005 р. та Верховного
Суду України від 30.11.2005 р., за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3визнано
право на приватизацію квартири АДРЕСА_2

Рішенням
Лівадійської селищної ради №102 від 04.03.2004 р. Центру оздоровлення та
відпочинку «Прикордонник» в/ч 1487 дано дозвіл на складання проекту землеустрою
з відведення земельної ділянки за адресоюАДРЕСА_1

Рішенням
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 06.10.2004 року вищезазначене
рішення  Лівадійської селищної ради було
скасовано за позовом ОСОБА_1.

Рішенням
Лівадійської селищної ради №206 від 29.12.2004 року Центру оздоровлення та
відпочинку «Прикордонник» в/ч 1487 було надано дозвіл на складання проекту
землеустрою з відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1

На
зазначене Рішення 11.02.2005 року Прокурором м. Ялта було принесено протест.
Рішенням Лівадійської селищної ради №2 від 29.03.2005 року протест було
задоволено, рішення скасовано.

Наказом
Адміністрації Державної прикордонної служби України №101 від 10.02.2005 року
затверджено Положення про Санаторій загального профілю «Прикордонник» Державної
прикордонної служби України. Відповідно до п. 1 цього Положення, Санаторій
«Прикордонник» є правонаступником Центру оздоровлення та відпочинку
«Прикордонник». 24.03.2005 року відомості про Санаторій «Прикордонник»
військову частину 1487 Державної прикордонної служби України внесено до Єдиного
державного реєстру підприємств та організацій.

10.06.2005
року Лівадійською селищною радою прийнято рішення №148 про видачу свідоцтва про
право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1. 16.06.2005 року
Лівадійською селищною радою видано Свідоцтво про право власності на будівлі та
споруди санаторію «Прикордонник» військової частини 1487 Державної прикордонної
служби України за адресою АДРЕСА_1, у тому числі на житловий будинок літ. Б.
Згідно  з цим документом власником
зазначених будівель та споруд є держава в особі Верховної Ради України.

Рішенням
Господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.07.2006 року, залишеним
без змін ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від
22.11.2006 р.,  Рішення Лівадійської
селищної ради №148 від 10.06.2005 р. було скасовано.

ОСОБА_1.
декілька разів звертався до Лівадійської селищної ради з заявами про надання
земельної ділянки (т. 2, а. с. 7, 96) Зокрема, 23.03.2005 року ОСОБА_1.
звернувся до Лівадійської селищної ради з заявою про надання дозволу на
складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,0448 га для
обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2

Рішенням
Лівадійської селищної ради №26 від 23.12.2005 року ОСОБА_1. надано дозвіл на
розробку проекту землевпорядження з відведення у власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_2» (т. 1 а. с. 60).

На
це рішення прокурором міста Ялта було принесено протест. Рішенням Лівадійської
селищної ради №1 від 17.03.2006 року, протест було відхилено. З пояснень сторін
вбачається, що прокурор із позовом про скасування  рішенням Лівадійської селищної ради №26 від
23.12.2005 року до суду не звертався.

Стаття
116 Земельного кодексу України передбачає можливість отримання земельної
ділянки громадянами України безоплатно у порядку приватизації.

Відповідно
до пункту «г» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України, громадяни
України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок з земель
державної та комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та споруд у селищах не більше 0,15 га.

Стаття
118 Земельного кодексу України передбачає порядок прийняття рішення відповідною
місцевою радою щодо передачі земельної ділянки у власність.

З
пояснень сторін та матеріалів справи суд вбачає, що позивач ОСОБА_1мешкає у
будинку АДРЕСА_2. Зазначений будинок входить до майна Санаторію «Прикордонник»
військової частини 1487 Державної прикордонної служби України, однак рішенням
Ялтинського міського суду від 17.05.2004 р. за ОСОБА_1. та членами його родини
визнано право на приватизацію житлового приміщення, у якому вони мешкають.
Позивач стверджує, що він займає весь будинок, тобто, фактично, будинок є
одноквартирним. Доказів на заперечення цього суду не надано. Крім того, з
відповіді Ялтинського управління земельних ресурсів   (т. 3. а.с. 19) слідує, що земельна ділянка,
про відведення якої просить ОСОБА_1. знаходиться на землях Лівадійської
селищної ради.

Рішенням
Верховної Ради Автономної Республіки Крим №1347-4/05 від 22.06.2005 року
затверджені межи населеного пункту Лівадія.

Відповідно
до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до  розмежування земель державної і комунальної
власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські, селищні, міські
ради,  а  за
межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Таким
чином, Лівадійська селищна рада має необхідні повноваження для прийняття
рішення щодо земельних ділянок за адресою
АДРЕСА_1

Зважаючи
на те, що позивач ОСОБА_1. належить до територіальної громади селища Лівадія та
мешкає у будинку за адресоюАДРЕСА_1він має право на приватизацію земельної
ділянки за цією адресою на загальних підставах у встановленому законом порядку.

Суд
вважає, що посилання санаторію «Прикордонник» на відсутність у ОСОБА_1.
правовстановлюючого документу на житловий будинок, у якому він мешкає, та на
факт відсутності будинку, право на приватизацію квартири у якому визнано за
ОСОБА_1, не мають правового значення. Рішенням суду за ОСОБА_1. визнано право
на приватизацію житлового приміщення. Зазначене рішення на цей час не виконано,
однак процесуальна можливість для його виконання ОСОБА_1. не втрачена. Суду не
надано доказів того, що ОСОБА_1. фактично не мешкає у будинку літер «Б» за
адресою АДРЕСА_1або що будинок, у якому мешкає ОСОБА_1. знаходиться за іншою
адресою.

Суд
не погоджується з висновками санаторію «Прикордонник» про те, що  належність земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1до земель оборони з цільовим призначенням - землі рекреації - виключає
компетенцію Лівадійської селищної ради щодо розпорядження відповідною земельною
ділянкою та унеможливлює надання земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

Згідно
зі статтею 77 Земельного кодексу України, до земель оборони належать земельні
ділянки, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин. Землі
оборони можуть перебувати у державній або у комунальній власності.

Суду
не надано доказів віднесення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1до земель
оборони у встановленому порядку, а також доказів надання зазначеної земельної
ділянки санаторію «Прикордонник» або іншим особам саме для розміщення і
постійної діяльності військових частин. Також відсутні докази розмежування
земель державної та комунальної власності селища Лівадія та віднесення
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1саме до державної власності.

З
іншого боку, відповідно до статті 38 Земельного кодексу України, до земель
житлової та громадської забудови належать земельні ділянки у межах населених
пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови. Той факт, що
будинок літ. «Б» входить до складу житлового фонду витікає з наявності судового
рішення про визнання права на приватизацію житлового приміщення у цьому
будинку.

Вимоги
ОСОБА_1. про зобов'язання
у разі оформлення права на земельну ділянку за адресоюАДРЕСА_1виключити
земельну ділянку, на яку він претендує, з проекту відведення, задоволенню не
підлягає з урахуванням того, що відповідно до частини 5 статті 116 Земельного
кодексу України, передача у користування земельної ділянки, що знаходиться у
власності або користуванні можливо тільки після її вилучення. Таким чином, при
наявності рішення про надання дозволу на складання проекту відведення земельної
ділянки позивачу, Лівадійська селищна рада згідно з законом не має права на
надання дозволу на складання проекту відведення тієї ж ділянки іншим особам.

Позовні
вимоги санаторію «Прикордонник» про визнання за ним права постійного
користування земельною ділянкою площею 3,64 га за адресою АДРЕСА_1не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Санаторієм
не надано доказів того, що він є юридичним правонаступником Будинку відпочинку
«Лівадія» південно-західного округу КБД СРСР, який отримав Акт користування
землею у 1957 році.

Зі
змісту зазначеного акту вбачається, що у користуванні Будинку відпочинку
«Лівадія» та Будинку відпочинку «Прикордонник півночі» знаходилась земельна
ділянка площею 3,89 га. Отже, зазначений документ не може бути підставою для
визнання права постійного користування на земельну ділянку площею 3,64 га.

Той
факт, що Акт користування землею Будинку відпочинку «Лівадія» 1957 року не є
правовою підставою для землекористування санаторію «Прикордонник» додатково
підтверджується фактом звернення правопопередника санаторію «Прикордонник» -
Центру оздоровлення та відпочинку «Прикордонник» військової частини 1487 - до
Лівадійської селищної ради у 2004 році з проханням дозволити підготовку проекту
відведення земельної ділянки, на якій знаходяться будівлі Центру.

Відповідно
до частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини,
встановлені  судовим  рішенням
у   цивільній, господарській  або
адміністративній  справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді  інших
справ,  у  яких
беруть участь   ті  самі
особи  або  особа,
щодо  якої  встановлено
ці обставини. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21.03.2005 року у справі за позовом ОСОБА_1., ОСОБА_2. до
Центру оздоровлення та відпочинку «Прикордонник» в/ч 1487 про визнання права на
приватизацію житлового приміщення встановлено, що Центр оздоровлення та
відпочинку «Прикордонник» та військова частина 1487 не мають державного акту на
право власності або постійного користування земельною ділянкою, Державний акт
на право користування землею, виданий 4.11.1957 року Будинку відпочинку
«Лівадія» не може служити доказом визначення меж території військової частини
1487, таке твердження суперечить статтям 125, 126 Земельного кодексу України.

Зважаючи
на те, що у цій справі приймає участь ОСОБА_1. та члени його сім'ї, а також правонаступник Центру оздоровлення та
відпочинку «Прикордонник» - санаторій «Прикордонник» військова частина 1487, суд
вважає, що наведені висновки ухвали колегії суддів Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 21.03.2005 року додаткового доказування не потребують.

Крім
того, відповідно до статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних
ділянок у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів
виконавчої влади та місцевого самоврядування за проектами відведення цих
ділянок. Відмова органів виконавчої влади або місцевого самоврядування у
наданні земельної ділянки або залишення заяви без розгляду може бути оскаржено
у суді.

Санаторій
«Прикордонник» не надав доказів звернення до Лівадійської селищної ради з
відповідною заявою. Рішення, які були прийняті при розгляді відповідних заяв
правопопередника Санаторію - Центру оздоровлення та відпочинку «Прикордонник» -
були скасовані.

Суд
не має право визнавати право постійного користування земельною ділянкою,
оскільки це законом віднесено до компетенції колегіального органу місцевого
самоврядування.

Зважаючи
на відсутність доказів звернення санаторія «Прикордонник» до Лівадійської
селищної ради із заявою про надання земельної ділянки у постійне користування
чи про надання дозволу на складання відповідної землевпорядної документації,
суд не вбачає підстав для визнання неправомірними бездіяльності Лівадійської
селищної ради з неприйняття рішення про переоформлення права постійного
користування земельною ділянкою санаторія, оскільки таке право на цей час не
виникло.

Також
не вбачається неправомірних дій збоку Лівадійської селищної ради щодо винесення
рішення №26 від 23.12.2005 року. Як зазначалось, це рішення було прийнято
селищною радою в межах її повноважень, за наявності відповідних підстав та
відповідно до закону. Доводи санаторію «Прикордонник» та військового прокурора
про належність цієї земельної ділянки на праві постійного користування
санаторію «Прикордонник», відсутності правовстановлюючого документу на будинок
в ОСОБА_1. та порушення цільового призначення земельної ділянки не заслуговують
на увагу з мотивів, що вже були наведені.

Позовна
вимога про визнання права постійного користування земельною ділянкою площею
3,64 га за Державною прикордонною службою України не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно
до рішення виконавчого комітету Лівадійської селищної ради №35 від 22.09.1995
року, земельна ділянка площею 3,64 підлягала наданню у постійне користування
Центру оздоровлення та відпочинку «Прикордонник», а не Державній прикордонній
службі України. З пояснень сторін вбачається, що зазначене рішення не було
виконане - акт на право постійного користування не видавався.

Суд
дає критичну оцінку рішенню виконавчого комітету Лівадійської селищної ради №35
від 22.09.1995 року, оскільки відповідно до статей 9, 17, 19 Земельного кодексу
України від 18.12.1990 року, який діяв на момент прийняття цього рішення,
передачу земельних ділянок у користування було віднесено до повноваження
місцевих рад, а не виконавчих комітетів рад.

Крім
того, земельне законодавство України, як станом на 1995 рік, так і зараз не
передбачає надання земельних ділянок органу виконавчої влади у особі її
структурного органу.

Згідно
з частиною 2 статті 2 чинного Земельного кодексу України, суб'єктами земельних
відносин є громадяни, юридичні особи,органи місцевого самоврядування та органи
державної влади.

Відповідно
до статті 122 ЗК України, у постійне користування земельні ділянки надаються
юридичним особам.

Державна
прикордонна служба є державним органом влади. Статус юридичної особи має
адміністрація Державної прикордонної служби. Санаторій «Прикордонник» в/ч 1487
Державної прикордонної служби також є окремою юридичною особою у формі закладу.
Отже, сама по собі Державна прикордонна служба не може бути суб'єктом права постійного користування земельною ділянкою.

Суду
не надано доказів звернення адміністрації Державної прикордонної служби України
або санаторію «Прикордонник» в/ч 1487 Державної прикордонної служби до
Лівадійської селищної ради з заявою про надання земельної ділянки у постійне
користування чи про надання дозволу на складання відповідної землевпорядної
документації.

До того
ж, як зазначалось, суд не має права визнавати право постійного користування
земельною ділянкою, оскільки це законом віднесено до компетенції колегіального
органу місцевого самоврядування.

Зважаючи на те, що рішенням виконавчого
комітету Лівадійської селищної ради №35 від 22.09.1995 року передбачено надання
земельної ділянки площею 3,64 у постійне користування Центру оздоровлення та
відпочинку «Прикордонник», а зазначена юридична особа на цей час вже не існує,
позовна вимога про покладення на Ялтинське міське управління земельних ресурсів
обов'язку видати акт на право
постійного користування земельною ділянкою на підставі наведеного рішення
задоволенню не підлягає.

Також
не підлягає задоволенню вимога про витребування земельної ділянки з чужого
незаконного володіння, зобов'язання
звільнити незаконно зайняту земельну ділянку та введення заборони здійснення
перешкод у реалізації права постійного користування.

Судом
встановленою, що Санаторію «Прикордонник» земельна ділянка за адресоюАДРЕСА_1у
постійне користування не надавалась. Крім того, суду не надано жодного доказу
самовільного зайняття ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. будь-якої
земельної ділянки або чинення ними перешкод у здійсненні права постійного
користування будь-якою земельною ділянкою.

Судові
витрати суд вважає за доцільне з відповідача не стягувати.

Керуючись
ст. 10,11,209,212, 214-215 ЦПК України, ст.77,118,120,123 Земельного Кодексу
України,

В и р і ш и в:

Позов
ОСОБА_1до Лівадійської селищної ради, 3-ті особи Санаторій «Прикордонник»
Державної прикордонної служби України, Ялтинське міське управління земельних
ресурсів задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1 право на отримання у встановленому законом порядку земельної ділянки
площею 0,0443 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2

У
решті позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Санаторія «Прикордонник» Державної
прикордонної служби України  до
Лівадійської селищної ради, ОСОБА_2про визнання дій неправомірними, визнання
права постійного користування земельною ділянкою - відмовити.

У
задоволенні позову Військового прокурора Севастопольського гарнізону в
інтересах Держави в особі Санаторія «Прикордонник» військової частини 1487
Державної прикордонної служби України до Лівадійської селищної ради,
Ялтинського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій, визнання права постійного
користування земельною ділянкою та усунення перешкод у здійсненні права
власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя