Справа № 22-ц-3123-07 Головуючи
й у 1 інстанції Супрун Г.Б.
Категорія Доповідач у 11 і
нстанції Оношко Г.М.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2007 року колегія с
уддів судової палати в циві
льних
справах Апеляційного суду
Київської області в складі: г
оловуючого Даценко Л.М., судд
ів Березовенко Р.В., Оношко Г.М
., при секретарі Степурі Н.Ю.
розглянула у відкритому с
удовому засіданні в м. Києві ц
ивільну справу за апеляційно
ю скаргою ОСОБА_1 на рішен
ня Броварського міскрайонно
го суду від 23 липня 2007 року у спр
аві за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешк
од у здійсненні права власно
сті, стягнення неотриманого
прибутку та за зустрічним по
зовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
, третя особа: приватний нота
ріус Броварського міського н
отаріального округу Аврамен
ко Наталія Анатоліївна - про в
изнання недійсним договору д
арування, визнання його дого
вором застави та визнання пр
ава власності на нерухоме ма
йно.
Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду , перевіри
вши матеріали справи та дово
ди апеляційної скарги , -

встановила:

У лютому 2007 року ОСОБА_13в
ернулася з позовом до ОСОБА
_2 про усунення перешкод у зд
ійсненні права власності. У п
озові посилалася на те , що 13 сі
чня 2004 року між нею та відповід
ачем був укладений договір д
арування, згідно з яким відпо
відач подарував, а вона прийн
яла в дар 1 / 2 частину належного
йому майна - 33 / 100 частини складу
продбази по АДРЕСА_1 .
У грудні 2006 року без її згоди
відповідач заволодів частин
ою її приміщення, звільнити й
ого відмовляється, тому пози
вачка просить зобов"язати ві
дповідача не чинити їй переш
код в користуванні належною
їй на праві спільної частков
ої власності частиною приміщ
ення.
В додатковій позовній заяв
і позивачка, посилаючись на т
е, що відповідач без її згоди в
икористовує належне їй майно
, спричиняє їй матеріальні зб
итки у зв"язку з неможливістю
отримати доход від майна , про
сила стягнути з відповідача
матеріальну шкоду у формі уп
ущеної вигоди в сумі 202 300 грн. т
а витрати у справі.
У травні 2007року ОСОБА_2 зв
ернувся до ОСОБА_1 з зустр
ічним позовом про визнання н
едійсним договору дарування
та визнання права власності
на нерухоме майно. Позовні ви
моги обґрунтовував тим, що у с
ерпні 2003року він взяв кредит у
Броварській філії AT „Укрінба
нк". На забезпечення повернен
ня ним кредиту була передана
в заставу будівля приймальн
ого пункту склопосуду по вул
. Гагаріна в м. Бровари, що знах
одилася в його та позивачки с
пільній частковій власності
. ОСОБА_1 виступила поручи
телем за умови, що як гарантія
повернення ним кредиту та ви
ведення з застави належної ї
й частини вказаного приміщен
ня буде укладений договорів
дарування половини складу. У
разі погашення ним кредиту
ОСОБА_1 зобов'язалася пове
рнути подаровану частину пр
иміщення складу.
Відповідач вважає, що уклад
ений між ним та позивачкою до
говір дарування є удаваною у
годою, оскільки укладався не
з метою переходу до ОСОБА_1
права власності на нежиле пр
иміщення, а з метою забезпече
ння виконання зобов'язання н
им перед ОСОБА_1 про вивед
ення з під застави 1 /2 частини п
риміщення магазину, спірне п
риміщення стало предметом з
астави .
26 квітня 2005 року кредит за кре
дитним договором від 23 серпня
2003 року був повністю повернут
ий банку. 13 травня 2005 року він ук
лав новий кредитний договір,
позивачка знову виступила п
оручителем та надала в заста
ву належне їм на праві спільн
ої часткової власності прим
іщення вказаного магазину .

При цьому вони домовилися, щ
о подарована частина складу
залишається за нею до момент
у повного погашення ним кред
иту по даній кредитній угоді
, а після виведення з застави н
алежного їй майна позивачка
поверне відповідачеві отрим
ану в дар частину приміщення
складу.
Кредит відповідачем за дан
им кредитним договором був п
огашений 18 грудня 2006 року, нале
жна позивачці частина приміщ
ення магазину по вул. Гагарін
а в м. Бровари була виведена з
застави, ОСОБА_1 обіцяла в
ідповідачеві повернути йому
отриману шляхом дарування

частину складу, однак зв
ернулася до суду з даним по
зовом, посилаючись на те , що с
пірна частина складу є її вла
сністю.
Зазначає, що спірна частина
складу ніколи не переходила
у власність позивачки, вона ж
одного дня не користувалася,
не володіла та не розпоряджа
лася нею, не вкладала в її утри
мання коштів, зазначеною час
тиною приміщення продовжува
в користуватися відповідач:
передав частину приміщення в
оренду , іншу частину викорис
товував для власної підприєм
ницької діяльності.
Уточнивши у липні 2007року поз
овні вимоги, ОСОБА_2 проси
в визнати недійсним вказани
й договір дарування , визнати
, що 1 3 січня 2004 року між ним та по
зивачкою замість договору да
рування був укладений догові
р застави та визнати за ним пр
аво власності на 33/100 частини сп
ірного нежилого приміщення.

Рішенням Броварського міс
ькрайонного суду від 23 липня 2
007 року в позові ОСОБА_1 від
мовлено. Зустрічний позов О
СОБА_2 задоволено. Постанов
лено визнати недійсним догов
ір дарування 33/100 частин нежило
го приміщення по АДРЕСА_1,
укладений 13 січня 2004 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, визнат
и , що зазначений договір є дог
овором застави , визнати за
ОСОБА_2 право власності на 33
/100 частини спірного приміщен
ня.
В апеляційній скарзі ОСО
БА_2 просить скасувати ріше
ння суду з підстав неповного
з"ясування судом обставин , що
мають значення для справи, не
відповідності висновків суд
у обставинам справи , недовед
еності обставин , що мають зна
чення для справи , які суд вваж
ає встановленими, порушення
і неправильного застосуванн
я норм матеріального та проц
есуального права та ухвалити
нове рішення про задоволенн
я її позову та відмову в зустр
ічному позові.
Перевіривши матеріали спр
ави в порядку ст. 303 ЦПК України
, колегія суддів вважає, що апе
ляційна скарга підлягає част
ковому задоволенню з наступн
их підстав.
За правилами с т.235 ЦК України
, удаваним є правочин, який вчи
нено сторонами для прихованн
я іншого правочину, який вони
насправді вчинили.
Постановляючи рішення про
відмову в позові ОСОБА_1 п
ро зобов'язання не чинити пер
ешкод в користуванні та воло
дінні частиною спірного нежи
лого приміщення, суд виходив
з того , що укладений 13 січ
ня 2004року договір даруванн
я нежилого приміщення, згідн
о з яким ОСОБА_2 подарував
і ОСОБА_1 прийняла в дар 33 /10
0 частини приміщення складу п
о АДРЕСА_1 не був спрямова
ний на реальне встановлення,
зміну або припинення цивіль
них прав і обов"язків , які пер
едбачені для договору дарува
ння , не з метою переходу до об
дарованої права власності на
частину складу , а з метою вик
онання ОСОБА_2 свого зобов
'язання перед ОСОБА_1 виве
сти з застави належне їй майн
о, яке вона передала в заставу
для забезпечення кредитних
зобов'язань ОСОБА_2 перед
банком.
На обґрунтування такого ви
сновку суд посилався на те, що
при укладені договору між по
зивачкою та відповідачем бул
а домовленість, що після випл
ати кредиту, одержаного ним 23
серпня 2003 року та виведення ма
йна позивачки з застави, поз
ивачка поверне відповідачев
і спірну частину приміщення
також шляхом укладення дого
вору дарування; що після укла
дення договору дарування сто
рони не встановлювали поря
дку користування складом, ві
дповідач продовжував в повно
му обсязі здійснювати право
власності: володів, користув
ався і розпоряджався складом
-здавав частину складу в орен
ду, іншу частину використову
вав для власної підприємниць
кої діяльності , продовжував
нести обов'язки по утриманню
приміщення.
Така ж домовленість була мі
ж ними при одержанні відпові
дачем кредиту 13 травня 2005року.

З урахуванням наведених об
ставин суд першої інстанції
дійшов висновку, що укладени
й сторонами договір даруванн
я є удаваним правочином, вчин
ено сторонами з метою прихов
ати договір застави, який вон
и насправді вчинили, що зобов
"язання, забезпечне заставою
, виконане та ухвалив рішення
про визнання договору дарув
ання недійсним , визнання йог
о договором застави та визна
в за відповідачем право влас
ності на спірне приміщення.

Проте з таким висновком суд
у погодитися не можна , оскіль
ки висновки суду першої інст
анції в цій частині не відпов
ідають обставинам справи.
Так, з матеріалів справи вст
ановлено, що 13 січня 2004 року між
ОСОБА_2та ОСОБА_1 був у
кладений договір дарування,
згідно з яким ОСОБА_2 пода
рував, а ОСОБА_1 прийняла в
дар 1 / 2 частину належного дару
вальнику майна- 33 / 100 частини ск
ладу продбази по АДРЕСА_1
. Договір дарування укладени
й з дотриманням вимог закону
, нотаріально посвідчений та
зареєстрований в передбачен
ому законом порядку.
В пункті 7 договору вказано
, що в присутності нотаріуса д
арувальник передав обдарова
ній ключі від нежилого примі
щення, при цьому сторони усві
домлюють, що цим актом підтве
рджено передачу 33/100 частин неж
илого приміщення обдаровані
й. Прийняття обдарованою від
дарувальника ключів від неж
илого приміщення свідчить пр
о те , що передача обдарованій
приміщення відбулася ./ а.с. 5 /

Посилання відповідача на
те , після укладення договору
дарування
обдарована
не користувалася майном я
к своїм власним спростовуєт
ься матеріалами справи, з яки
х беззаперечно встановлено,
що позивачка та відповідач п
ісля укладення договору за в
заємною згодою здійснювали п
раво власності: виконували р
оботи по покращенню майна, пр
оводили до нього добудову та
переобладнання , спільно укл
адали договір на виконання р
обіт для передачі кожному з н
их в користування частини зе
мельної ділянки, на якій розт
ашоване приміщення складу , с
пільно оплачували вартість п
ошукових робіт, їм обом рішен
ням виконкому Броварської м
іської ради від 26 квітня 2007 ро
ку для обслуговування належ
них їм часток будівлі надава
лися земельні ділянки.
Та обставина, що відповіда
ч здав в оренду частину примі
щення ТОВ „Професіонал-Плюс"
не може свідчити про те , що по
зивачка не користувалася спі
рним приміщенням.
Як вбачається з матеріалі в
справи, договори оренди , на я
кі посилається відповідач, 02 л
истопада 2004року та 02 вересня 2005
року були укладені між ОСОБ
А_2 та ТОВ "Професіонал-Плюс"
, засновником якого чоловік п
озивачки ОСОБА_1, з яким ві
дповідач мав спільне майно.
ОСОБА_2 використовував д
ля господарської діяльності
, сплачуючи за договором орен
ди символічну орендну плату
- 1грн, . а пізніше 2 грн. за 1 м. кв.

Конфлікт з приводу користу
вання спірним приміщенням ви
ник між сторонами 23 травня 2006 р
оку у зв"язку з тим, що відпові
дач відмовився звільнити за
йняту ним частину складу та р
озподілити його.
Вказана обставина підтвер
джується висновком №424 Бровар
ського MB ГУ МВС України в Київ
ській області від 29 травня 2006ро
ку за наслідками розгляду зв
ернення ОСОБА_1 та ОСОБА
_2
Висновком встановлено , що 2
3 травня 2006 року позивачка попр
осила відповідача звільнити
їхню частину складу. ОСОБА
_2 відмовився звільняти скл
ад; опитаний працівником міл
іції він пояснив, що ОСОБА_1
використовуючи своє служб
ове становище, розкрадав
їх спільне колективне майн
о, у звязку з чим ОСОБА_2 б
уде оспорювати договір дарув
ання складського приміщення
, 1/2 частину якого він подарува
в ОСОБА_1, а тому не пускає
ОСОБА_1 до складу.
З цих пояснень вбачається щ
о відповідач підтвердив факт
укладення ним та позивачкою
договору дарування , що причи
ною оскарження договору дару
вання був конфлікт , який вини
к між чоловіком позивачки та
відповідачем з приводу їх сп
ільного майна, а не удаваніст
ь правочину , / а. с. 8/ та спростов
ують посилання відповідача н
а те , що укладаючи договір дар
ування, сторони мали на увазі
інший договір, а саме договір
застави майна, що договір дар
ування є удаваним правочино
м.
Доказів про наявність між п
озивачем та відповідачем дом
овленості про повернення май
на відповідач не надав. Зазна
чені доводи відповідача спро
стовуються наведеним вище ви
сновком Броварського ГУ МВС
України про те , що вже у травн
і 2006 року позивачка вимагала з
вільнити подаровану їй части
ну складу . Колегія суддів не м
оже прийняти до уваги показа
ння свідків Костирної О.Є. та
ОСОБА_2 , що позивачка напо
лягала на укладенні договору
дарування, а не застави , що вс
і знали про домовленість між
ОСОБА_2 ОСОБА_1 щодо
повернення подарованої час
тини складу, оскільки їх пока
зання спростовуються вище ви
кладеними об'єктивними доказ
ами, зазначені свідки заціка
влені в справі : ОСОБА_3 - дя
дько відповідача, ОСОБА_4
тривалий час працювала бухга
лтером у підприємстві відпов
ідача, була підпорядкована о
станньому. Договір дарування
був укладений більше ніж чер
ез 4 місяці після укладення кр
едитного договору , на який по
силається відповідач.3азначе
ні обставини та докази в їх су
купності повністю спростову
ють висновки суду про наявні
сть підстав для задоволення
зустрічного позову.
Разом з тим доводи позивачк
и щодо перешкод, які чинить їй
відповідач, підтверджуються
наявними в матеріалах справ
и доказами, в тому числі поясн
еннями самого відповідача пр
о те, що він не пускає позивачк
у до спірного приміщення, не в
изнає за нею права на користу
вання частиною складського п
риміщення, тому позовні вимо
ги ОСОБА_1 в цій частині пі
длягають задоволенню на підс
таві ст. ст.317, 319, 321 ЦК України.
Оскільки висновки суду в ча
стині первісних позовних вим
ог ОСОБА_1 та зустрічного
позову ОСОБА_2 не відповід
ають матеріалам справи , ріше
ння суду в частині задоволен
ня зустрічного позову ОСОБ
А_2 та відмови в позові ОСО
БА_1 про усунення перешкод у
здійсненні права власності
підлягає скасуванню на підст
аві ст. 309 ЦПК України з ухвален
ням в цій частині нового ріше
ння, яким первісний позов О
СОБА_1 задовольнити, зобов
язати ОСОБА_2 не чинити О
СОБА_1 перешкод у користува
нні та володіння належними ї
й на праві власності 33 / 100 части
нами нежилого приміщення скл
аду -
продбази, яка розташо
вана по АДРЕСА_1 Київської
області , в задоволенні зу
стрічного позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 , третя особа: пр
иватний нотаріус Броварсько
го міського нотаріального ок
ругу Авраменко Наталія Анато
ліївна - про визнання недійсн
им договору дарування, визна
ння його договором застави, в
изнання права власності на н
ерухоме майно відмовити.
Разом з тим додаткові позов
ні вимоги ОСОБА_1 про стяг
нення неотриманого прибутку
задоволенню не підлягають , о
скільки договір оренди склад
ського приміщення, укладений
20 січня 2006 року між позивачкою
та ПП „ ОСОБА_4" не відповід
ає вимогам ст. 793 ЦК України / в р
ед., що діяла на час укладення
договору/, згідно з ч. 2 якої дог
овір найму будівлі або іншої
капітальної споруди / їх окре
мої частини / строком на оди
н рік і більше підлягає н
отаріальному посвідченню, а
тому підстав для скасування
рішення суду першої інстанці
ї в частині відмови у стягнен
ні неотриманого прибутку нем
ає. Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК Ук
раїни, колегія суддів , -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА
_1 задовольнити частково.
Рішення Броварського місь
крайонного суду від 23 липня 2007
року в частині відмови ОСОБ
А_1 в позові про усунення пер
ешкод у здійсненні права вла
сності скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення, як
им первісний позов у цій част
ині позовних вимог задовольн
ити. Зобов"язати ОСОБА_2 не
чинити ОСОБА_1 перешкод у
користуванні та володіння н
алежними їй на праві власнос
ті 33 / 100 частинами нежилого при
міщення складу - продбази, яка
розташована по АДРЕСА_1.

Рішення суду в частині ві
дмови ОСОБА_1 в позові пр
о стягнення неотриманого при
бутку залишити без змін.
Рішення Броварського місь
крайонного суду від 23 липня 2007
року про задоволення зустріч
ного позову ОСОБА_2 скасув
ати і ухвалити нове рішення , я
ким в задоволенні зустрічног
о, позову ОСОБА_2 до ОСОБ
А_1 , третя особа: приватний н
отаріус Броварського місько
го нотаріального округу Авра
менко Наталія Анатоліївна - п
ро визнання недійсним догово
ру дарування, визнання його д
оговором застави, визнання п
рава власності на нерухоме м
айно відмовити.
Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моме
нту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному пор
ядку до Верховного Суду Укра
їни протягом двох місяців.