УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року                                                                                          м.  Харків

Колегія
суддів апеляційного суду Харківської області з касаційного розгляду цивільних
справ у складі:

Колтунової А.І.,  Коровіна С.
Г.,  Маміної О.В.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Одеської області від 10
листопада 2005 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,  пояснюючи тим,  що вона є власником квартирі АДРЕСА_1. У сусідній
квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 08 листопада 2001 року позивачка видала
ОСОБА_3- сину ОСОБА_1 довіреність,  на
підставі якої ОСОБА_3 подарував квартиру своєї матері ОСОБА_1 Про те,  що була укладена ця угода позивачка дізналась
лише у 2004 році. Позивачка просила визнати вказаний договір недійсним,  оскільки цей договір був укладений внаслідок
обману,  так як вона не мала наміру
дарувати квартиру.

Рішенням
Київського районного суду м.  Одеси від
25 квітня 2005 року,  у позові
ОСОБА_2,  до ОСОБА_1,  ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
дарування -відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2005 року апеляційну скаргу
ОСОБА_2,  - задоволено,  рішення Київського районного суду м.  Одеси від 25 квітня 2005
року - скасовано,  позов ОСОБА_2 - задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1,  що укладений 16 листопада 2001 року між
ОСОБА_2,  від імені якої діяв
ОСОБА_3,  та ОСОБА_1,  який посвідчений державним нотаріусом Третьої
Одеської державної контори.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду Одеської області
від 10 листопада
2005 року
скасувати,  залишивши без змін рішення суду
першої інстанції,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи касаційної
скарги,  дійшла висновку,  що касаційна скарга задоволенню не
підлягає,  виходячи з наступного.

З
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_2,  була власником квартирі АДРЕСА_1. 08 листопада
2001 року позивачка видала ОСОБА_3 довіреність,
на підставі якої 16 листопада 2001 року він подарував квартиру своїй
матері   ОСОБА_1

Справа № 1421 КС-07                                                           Головуючий
1 ін ст. :
Сватаненко В.1.

Суддя доповідач:
Маміна О.В.

2

Суд
апеляційної інстанції,  визнаючи вказаний
договір недійсним,  виходив з того,  що договір дарування був укладений між
позивачкою та ОСОБА_1 внаслідок обману з боку відповідачів.

Колегія
суддів вважає висновок суду апеляційної інстанції таким,  що відповідає обставинам справи.

Так
матеріали справи свідчать про те,  що
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
була самотньою людиною,  одна
мешкала у спірній квартирі. Внаслідок стану здоров"я потребувала
сторонньої допомоги,  не могла самостійно
виходити з дому. Тому вона видала довіреність синові своєї сусідки ОСОБА_1 -
ОСОБА_3,  з метою отримання ним пенсії та
оформлення інших документів. Зазначення у тексті довіреності інших
повноважень,  в тому числі і повноваження
щодо керування та розпорядження усім майном позивачки,  не свідчать про намір позивачки подарувати
квартиру своїй сусідці ОСОБА_1

Тому
висновок суду апеляційної інстанції про те,
що вказаний договір має бути визнаний недійсним на підставі  ст.  57 ЦК України ( в ред. 1963 p.),  є обґрунтованим.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Доводи
скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для висновку,  що судом при розгляді справи допущенні
порушення норм матеріального чи процесуального права,  які передбачені  ст.  338-341 ЦПК
України,  як підстави для зміни рішень.

Згідно
із ч.1  ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими,  а тому доводи касаційної скарги в цій частині
також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового
розгляду.

Оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального
права.

Керуючись  ст. 332,
335,  336,
337,  343,  345 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Одеської області від 10
листопада 2005 року
залишити без змін.