УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року                                                                                          м.  Харків

Колегія
суддів апеляційного суду Харківської області з касаційного розгляду цивільних
справ у складі:

Колтунової А.І.,  Коровіна С.
Г.,  Маміної О.В.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Одеської області від 27
грудня 2005 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства
"Золотий Колос" про стягнення орендної плати та моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка
звернулася до суду із позовом до селянського (фермерського) господарства
"Золотий Колос" про стягнення орендної плати та моральної шкоди,  посилаючись на те,  що на підставі договору від 09 грудня 2002 року вона
передала в оренду відповідачу належну їй земельну ділянку площею 5, 6 га на полі №24,
розташованому на землях Понятівської сільської ради
Роздільнянського району Одеської області. Відповідач не склав з нею на 2004 рік додаток до
договору про розмір орендної плати і за цій рік не сплатив їй орендну плату.
Тому позивачка просила стягнути з відповідача передбачену додатком до договору
на 2003 рік
орендну плату в натурі -
700 кг пшениці,  150 кг
соняшника,  200 кг ячменю,  та заподіяну їй моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Рішенням
Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 липня 2005 року позов
ОСОБА_1 - задоволено
повністю.

Рішенням
апеляційного суду Одеської області від 27
грудня 2005 року
апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства "Золотий
Колос" - задоволено,  рішення Роздільнянського районного суду
Одеської області від 08 липня 2005 року - скасовано та
ухвалено нове,  яким в позові ОСОБА_1 - відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду Одеської області
від 27 грудня 2005 року
скасувати,  посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія
судців,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи касаційної
скарги,  дійшла висновку,  що касаційна скарга задоволенню не
підлягає,  виходячи з наступного.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в позові,  суд апеляційної
інстанції виходив з того,  що позивачкою
не були визначені межі земельної ділянки в натурі ( на місцевості)
та вона не була передана відповідачу відповідно до вимог  ст.  17 Закону України
„Про оренду землі",  тому відповідач
не мав можливості користуватись земельною ділянкою згідно умов договору оренди.
З цих причин сторонами і не було укладено додаткової угоди про визначення
розміру орендної плати відповідно до п.п.2 договору.

Такий
висновок суду відповідає обставинам справи.

Справа № 1443-КС-07                                                          Головуючий
1 ін ст. :
Катерева Н.І.

2

Так з
матеріалів справи вбачається,  що 09.12.2002 року між
сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки,  що належить позивачці. Одночасно відповідачем
аналогічні договори було укладено з власниками інших земельних ділянок,  які розташовувались на одному з ділянкою
ОСОБА_1 полі № 24. (єдиним
масивом).Акт визначення меж земельної ділянки та акт прийому - передачі об'єкту
оренди складено не було.

В 2003 році відповідач
обробляв поле єдиним масивом і сплатив позивачці орендну плату. У 2004 році у
користуванні відповідача залишились лише земельна ділянка ОСОБА_1 та її
чоловіка,  оскільки інші власники
земельних ділянок виявили бажання самостійно обробляти свої ділянки. У
зв"язку з чим відповідач письмово звертався до ОСОБА_1 з приводу
визначення місцезнаходження належної їй земельної ділянки та передачі її в
натурі.

Такі
вимоги СФГ „Золотий колос" відповідали
ст.  15 Закону України „Про оренду
землі",  яка передбачає складення
акту визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та акту прийому
- передачі об'єкта оренди як невід"ємну частину договору оренди землі.
Позивачкою не було прийнято заходів по визначенню меж земельної ділянки в
натурі та фактичній передачі земельної ділянки.

Невиконання
вказаних вимог Закону з боку позивачки перешкоджало відповідачеві користуватись
землею за договором оренди.

За таких
обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано послався на порушення  ст.
ст.  15,
17 Закону України „Про оренду землі",  і у зв"язку з чим відсутність підстав
для стягнення орендної плати за 2004
рік.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Доводи
скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для висновку,  що судом при розгляді справи допущенні
порушення норм матеріального чи процесуального права,  які передбачені  ст.  338-341 ЦПК
України,  як підстави для зміни рішень.

Згідно із
ч.1  ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими,  а тому доводи касаційної скарги в цій частині
також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового
розгляду.

Оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального
права.

Керуючись  ст. 332,
335,  336,
337,  343,  345 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Одеської області від 27
грудня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.