АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-927/2007 року                                            Головуючий
Суддя-доповідач: Новохатня В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року травня місяця    „16"    дня                                                        М.
Полтава

Колегія судців
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого :
Новохатньої В.А. Суддів : Акопян В.І.,
Петренка В.М. ,  при секретарі:
Зел енській О. І. з участю: позивача ОСОБА_1,
відповідачаОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м. Полтави від 18 січня 2007 року по справі за
позовомОСОБА_1 до Полтавського навчально-курсового комбінату Державного
департаменту продовольства,  ОСОБА_2 про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та оплаті листа
непрацездатності,  стягнення моральної
шкоди та середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку.

Колегія суддів,  заслухавши доповідь судді-доповідача
апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Ленінського районного суду м. Полтави від 18 січня 2007 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 до Полтавського навчально-курсового комбінату Державного
департаменту продовольства,  ОСОБА_2 про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та оплаті листа
непрацездатності,  стягнення моральної
шкоди,  стягнення середнього заробітку за
час затримки виплати розрахунку - відмовлено.

В
апеляційній скарзі на дане рішенняОСОБА_1 прохає його скасувати з тих
підстав,  що постановлено з порушенням
норм матеріального і процесуального права та постановити нове,  яким задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

Перевіривши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  колегія суддів підстав для
задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Згідно
зі  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

2

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

У
відповідності з п.4  ст. 40 Кодексу про
працю України трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності
можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу
(в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня)
без поважних причин.

З
матеріалів справи вбачається,  що з
03.04.2001 року позивачОСОБА_1 працював майстером виробничого навчання
Полтавського навчально-курсового комбінату Державного Департаменту
продовольства.

Наказом
№ 42 від 25 травня 2006 року його звільнено з посади за прогули без поважних
причин за п.4  ст. 40 КЗпП України

При
вирішенні даного позову судом першої інстанції з додержанням норм
процесуального права встановлено,  що
звільнення позивача з роботи проведено відповідачем з дотриманням вимог
трудового законодавства,  оскільки з
вересня 2005 року не працював,  а з
квітня 2006 року взагалі на роботу не з'являвся. Вказане не заперечує сам
позивач,  а також підтверджується актами
від 7.04.2006 p.,  28.04.2006 p.,  табелями
обліку робочого часу. Позивач письмово запрошувався відповідачем для дачі
пояснення відносно невиходу на роботу,
що стверджується рекомендованою кореспонденцією. Звільнення проведено за
згодою профспілкового комітету,  на
засідання якого позивач запрошувався.

За таких
обставин суд обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для
поновлення ОСОБА_1 на роботі. У зв'язку з цим не підлягають задоволенню і
вимоги щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та оплати за
час простою,  оскільки за місцем роботи
позивач не знаходився і правила внутрішнього трудового розпорядку не виконував.

Безпідставні
також вимоги про стягнення виплат за період знаходження на лікарняному
листку,  у зв'язку з тим,  що позивачем не передавалися лікарняні для
оплати. До звільнення з роботиОСОБА_1 тривалий час не працював і тому не
встановлено,  які суми підлягали йому
виплаті при звільненні. А тому судом вірно відмовлено і у задоволенні позову
про стягнення заробітку за час затримки розрахунку на підставі  ст. 117 КЗпП України. Судом першої інстанції
не встановлено факт порушення законних прав позивача,  що призвело до моральних страждань,  у зв'язку з цим обгрунтовано відмовлено в
задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Викладені в
апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

З
урахуванням наведеного ухвалене судом першої інстанції рішення є законним та
обгрутнованим,  і підстав для його
скасування не має.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 відхилити,  рішення
Ленінського районного суду м. Полтави від 18 січня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.