Справа №2о-144/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2007 року
Кіровоградський районний суд
Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Терещенко
Д.В.,

при секретарі -
Бондаренко І.В.,

за участю представника заявника,

розглянувши при попередньому судовому засіданні в місті Кіровограді  справу за заявою ОСОБА_1,заінтересована особа
ОСОБА_2,ОСОБА_3про встановлення
юридичного факту

ВСТАНОВИВ:

Заявник
звернулася в суд з заявою про
встановлення юридичного факту.

Представник заявника
ОСОБА_4в судовому засіданні заяву підтримав.

Заінтересовані особи  в судове засідання не з”явилися.

Судом встановлено,що       батькам заявника ОСОБА_5, ОСОБА_2та його
рідному брату- ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності на житло,
виданого 17 грудня 1996 року Кіровоградською міською Радою народних депутатів
за № 19425 належала квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира  належала їм на праві приватної спільної сумісної
власності і була набута ними в результаті реалізації права на приватизацію.

22 липня 2006 року приватним
нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6, по реєстру №
513 був посвідчений заповіт згідно якого батько заповідав заявнику все своє
майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і, взагалі, все те, що
буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року  ОСОБА_5 помер. Після його смерті заявник  прийняла спадщину шляхом подачі відповідної
заяви до нотаріальної контори. Мати заявника ОСОБА_2 відмовилася від спадщини
на користь заявника.

В листопаді 2007 року заявник
звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, але нотаріусом відмовлено
в видачі свідоцтва про спадщину,т.я. квартира знаходилася в спільній сумісній
власності батьків та брата, тобто частки кожного з власників не виділені.

Відповідно до п. 224
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004
року встановлено, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за
законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної
власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК
України встановлено, що  у разі поділу
майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Ніяких домовленостей,
договорів чи судових рішень з цього приводу не було, тобто всі власники
фактично були співвласниками квартири в рівних частках, але в свідоцтві про
право власності саме ця обставина не зазначена.

Таким чином, заява підлягає повному
задоволенню.

На підставі ст. 372 ЦК
України,  та керуючись ст.ст. 130, 234,
256-259 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ :

Встановити факт, щоОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
ОСОБА_2та ОСОБА_3,  належала на підставі
свідоцтва про право власності на житло виданого 17 грудня 1996 року
Кіровоградською міською Радою народних депутатів за № 19425, квартира АДРЕСА_1
в рівних частках, тобто по 1/3 частині кожному.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду протягом
10 днів з наступного дня після його проголошення шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів
з  дня подачі  заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: