УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апе

ляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Франовської К.С.

суддів : Товянської О.В.

Шнрокової Л.В. при секретарі судового засідання : Забеліній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання усиновлення недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 травня 2007 року, -

встановила:

В лютому 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом. Посилався на те, що він та ОСОБА_2 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 14.07.1998 по 26.12.2005 p.p. Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.02.2004 року йому було дозволено удочерити ОСОБА_3 та надати їй своє прізвище.

Просив визнати недійсним усиновлення - він фактично удочерив відповідачку на її прохання лише для того, щоб вона мала його прізвище, не бажав настання прав та обов'язків, які виникають у результаті усиновлення.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 травня 2007 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. порушує питання про скасування рішення суду як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Він не бажав настання батьківських прав та обов'язків. Він лише хотів дати падчерці своє прізвище.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1. та ОСОБА_2 у липні 1998 році уклали шлюб. Відповідачці по справі - ОСОБА_3. на час одруження сторін було 9 років. У грудні 2005 року шлюб було розірвано. Матеріалами справи доведено, що весь час перебування у шлюбі і до часу удочеріння, позивач піклувався про дитину, вважав її своє дочкою і бажав її удочерити, проте рідний батько дитини не давав на це згоди. Через 6 років проживання однією сім'єю - у лютому 2004 року ( після отримання такої згоди) позивач удочерив свою падчерку. Він особисто готував відповідні документи для усиновлення, звертався до суду, де посилався, що займається її вихованням з 1998 року, тому підстав вважати, що він не бажав набуття батьківських прав та обов'язків, немає.

Справа № 22ц-1590 Головуючий у суді 1-ї ін-т.:Шимко В.П.

Категорія 34 Суддя-доповідач Товянська О.В.

Є безпідставним посиланий позивача, що єдиною метою удочеріння було надати дитині своє прізвище. Його дружина, мати ОСОБА_3, після укладення шлюбу з позивачем взяла його прізвище, тому її дочка при отриманні паспорту могла взяти прізвище матері і без усиновлення.

Рішення суду постановлено на представлених сторонами доказах, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України

протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.