УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
червня 2007р.                                                                                           м.  Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                                      Девляшевського
В. А.

суддів                                                                  Матківського
Р .Й.,  Фединяка В.Д.

секретаря                                                            Пожар
Р.В.

з
участю:      представника                                MB
ДВС у м. Коломия - Микицея В.Д.;

директора МТКЦ „Прут" - Сабадош Г.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Міського відділу
Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції на
ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 08 травня 2007 року, -

встановила:

Ухвалою
Коломийського міськрайонного суду від 04 травня 2007 року задоволено скаргу
Міжгосподарського торгово-комерційного центру „Прут": строк на звернення
із скаргою поновлено; дії державного виконавця відділу ДВС по м. Коломия
Микицея В.Д. по здійсненню виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1
та бездіяльність начальника ДВС у м. Коломия - Попика В.П. визнано
неправомірними. Постанова державного виконавця про накладення арешту на майно
боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.04.2006 року
скасована. ДВС у м. Коломия зобов"язана вжити заходи для зняття арешту з
майна боржника і зняття заборони розпоряджатись ним.

Місцевий
суд дійшов до висновку про те,  що арешт
майна боржника державним виконавцем здійснено з порушенням  ст.
ст. 50; 55; 56; 57; 64 Закону України „Про виконавче
провадження",  які залишив без уваги
начальник ДВС у м. Коломия.

В
апеляційній скарзі представник MB УМВС Коломийського міськрайонного управління юстиції
посилається на те,  що місцевий суд,  вирішуючи скаргу,  не врахував важливі обставини. Вказує,  що на момент розгляду скарги Коломийським
міськрайонним судом визнано неправомірними тільки дії державного виконавця по
накладенню штрафних санкцій за невиконання рішення суду,  а не інші постанови державного виконавця.
Апелянт зазначає,  що ухвала Верховного
Суду України,  на яку посилається
місцевий суд,  надійшла до ДВС у м.
Коломия тільки 01.06.2006 року,  і вона
зупиняє тільки виконання судового рішення,
а не скасовує арешт майна боржника. Крім того,  на його думку,  місцевий суд безпідставно поновив строк на
пред"явлення МТКЦ „Прут" скарги. У зв"язку із викладеним
представник MB ДВС у м. Коломия просить оскаржену ухвалу скасувати,  а у задоволенні скарги МТКЦ „Прут"
відмовити.

В
засіданні Апеляційного суду представник MB ДВС в м.
Коломия апеляційну скаргу з наведених підстав підтримав,  зазначивши,
що дії державного виконавця по накладеню арешту на майно боржника
відповідають вимогам норм чинного законодавства.

Директор
МТКЦ „Прут" доводи апеляційної скарги заперечив,  вказавши,
що постанова про арешт всього майна підприємства винесена державним
виконавцем 10.04.2006р.,  тобто ще до
закінчення визначеного строку на добровільне виконання судового

Справа №
22-Ц-718/2007 р.                                       Головуючий
у 1 інстанції Хільчук І.І.

Категорія
6                                                                   Доповідач
Девляшевський В.А.

2

рішення.
Представник відповідача зазначив,  що
строк на оскарження постанови було пропущено у зв"язку з несвоєчасним
врученням її копії. На думку представника згаданого підприємства державний
виконавець незаконно і безпідставно наклав арешт на все майно МТКЦ „Прут".

Вислухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що
постанова державного виконавця від 10.04.2006 року винесена до завершення
терміну на добровільне виконання судового рішення та з порушенням встановленого
законом порядку.

Зокрема,  у ч.2
ст. 50 Закону України „Про виконавче провадження" зазначено,  що стягнення за виконавчими документами в
першу чергу звертається на кошти боржника,
в тому числі й на ті кошти,  які
знаходяться на рахунках та вкладах божника в установах банків та інших
кредитних організаціях.

Згідно
ч.5 названої норми закону тільки в разі відсутності у боржника коштів та
цінностей,  достатніх для задоволення
вимог стягувача,  стягнення звертається
на належне боржникові інше майно,  за
винятком майна,  на яке згідно із законом
не може бути накладено стягнення. Також в цій нормі закону зазначено,  що стягнення на майно боржника звертається в
розмірах і обсягах,  необхідних для
виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання.

Встановлено,  що при винесенні державним виконавцем
постанови від 10.04.2006 року названих вимог закону не було дотримано.

По-перше,  відповідачем не надано ніяких документальних
доказів того,  що накладення арешту на
майно підприємства викликано відсутністю у нього достатніх коштів для сплати
боргу за виконавчим листом.

По-друге,  згаданою постановою накладено безпідставно
арешт на все майно МТКЦ „Прут",  в
той час,  як стягненню з боржника в
користь ОСОБА_1 згідно виконавчого документу підлягало тільки 3077грн. 33коп.

Приймаючи
до уваги наведене,  колегія суддів
вважає,  що місцевий суд обгрунтовано
визнав незаконними оскаржену постанову державного виконавця та бездіяльність
начальника ДВС у м. Коломия,  який не
усунув допущені порушення.

Твердження
апелянта про те,  що місцевий суд
безпідставно поновив 10-денний строк на оскарження постанови державного
виконавця,  не можуть бути прийняті до
уваги,  оскільки об"єктивних
відомостей про своєчасне вручення МТКЦ „Прут" копії постанови відповідачем
не було надано.

Оскільки
оскаржена ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням норм матеріального і
процесуального права,  підстав для її
скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  307; 308; 319; 325 ЦПК
України,  колегія суддів-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Міського відділу Державної виконавчої служби Коломийського
міськрайонного управління юстиції відхилити,
а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 08 травня 2007 року по
даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно,  однак
може бути оскаржена до Верховного суду України в касаційному порядку на протязі
двох місяців після дня її проголошення.