Справа
№ 2о-341/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„2" жовтня
2007 p.
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого
судді:                            Дрішлюка
А.І.

народних
засідателів:                         Грачової
В.М, Сорокина С.М.,

при секретарі
судового засідання Кулікової О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в
м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім
ОСОБА_2, зацікавлена особа орган опіки та піклування Малиновської районної
адміністрації м. Одеси, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського
районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з заявою про визнання її колишнього
чоловіка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місцезнаходження якого невідоме, безвісно
відсутнім, посилаючись на те, з 2000 року ОСОБА_2 зібрав всі речі і відбув у
невідомому напрямку і до теперішнього часу його місце знаходження невідоме.
Визнання, безвісно відсутнім ОСОБА_2 заявниця обґрунтувала тим, що їй необхідно
усунення перешкод пов'язаних з відчуженням квартири, власниками якої в рівних
частках на підставі свідоцтва про право власності є позивачка та її син -
ОСОБА_3.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши заявницю, пояснення свідків суд дійшов висновку
про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім і вважає заяву
такою, що підлягає задоволенню з наступних підставах.

Заявниця
перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який був розірваний 28.02.2001 року, від шлюбу
мають сина - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2000 року ОСОБА_2 зібрав всі речі і відбув
у невідомому напрямку. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від
15.02.2001 року ОСОБА_2 був визнаний таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1. На теперішній час за відомостями адресно - довідкового бюро
ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 не значиться зареєстрованим в м.Одесі
та Одеській області.

Відповідно до
ст. 43 ЦК України
фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного
року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її
перебування.

Факт відсутності
відомостей про місце перебування ОСОБА_2 в місці його постійного проживання в
місті Одесі протягом більш одного року підтверджується зібраними в справі
доказами.

Допитані судом
свідки, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожний
окремо, показали, що починаючи з 2002 року, тобто більше року, за місцем
постійного проживання не бачили, де він може знаходитись не знають. Зі слів
колишньої дружини їм відомо, що він їй не пише, ніякої допомоги не надає.

У суду немає
яких-небудь основ ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками;
даних про яку-небудь зацікавленість свідків у результаті справи немає, їхні
показання відповідають і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Заявниця довела
обставини, на які вона посилається і визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2 має
юридичне значення для заявника.

Оскільки не
представляється можливим установити точний день одержання останніх звісток про
зниклого, початком плину терміну безвісної відсутності ОСОБА_2 згідно ч. 2 ст.
43 ЦК України
варто вважати 1 січня 2003 року.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 43 ЦК
України, ст. ст. 202, 202-1, 203, 261-264 ЦПК України, СУД-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати безвісно
відсутнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, початком безвісної відсутності вважати 1 січня
2003 року

Рішення може
бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження суду протягом 10 днів з моменту оголошення рішення, та
подальшої подачі протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295
Цивільного процесуального кодексу України.