Справа № 4284                                       Суддя
1-ї іи.- Юр"сва Т.І.
Категорія - 5                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О.

Суддів -
Резнікова Л.В., Стратіло В.І.

З участю
адвоката Каширіна В.П.

При секретарі-
Кошмак Т.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1.

На рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 15 лютого 2007 року

За
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розподіл квартири

За зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визначення порядку
користування квартирою

За зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визначення порядку
користування квартирою

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 15
лютого 2007 року відмовлено в задоволенні вказаних вище позовів.

На дане рішення подана апеляційна скарга ОСОБА_1, в якій
ставиться питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий
розгляд.

Апелянт вважає, що суд неповно з'ясував обставини по справі, висновки суду
не відповідають матеріалам справи.

Зокрема , відмовляючи йому в задоволенні позову про розподіл квартири, суд
виходив з того, що в квартирі міститься одна ізольована кімната- 12.9 кв.м. Між
тим кімнату площею 13.8 кв.м теж можна вважати ізольованою.

Він страждає хронічним обструктивним бронхітом і йому
необхідна ізольована кімната. Проживати в одній кімнаті з колишньою дружиною не
бажає. Крім того законодавством не допускається заселення однієї кімнати особами
різної статі, старшими за дев"ять років.

Суд не призначив по справі будівельно-технічну експертизу.

Заслухавши доповідача, сторони по справі, виступ адвокату, перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, рішення суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

З обставин по справі вбачається, що згідно із свідоцтвом
про право

власності, спірна квартира, розташована АДРЕСА_1

належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Частка кожної із
зазначених осіб складає 25% (а.с.11).

Відповідно до плану, дана квартира складається з двох суміжних кімнат,
площею 17.00 кв.м, 13.8 кв.м і однієї ізольованої кімнати площею 12.9 кв.м.
Загальна площа складає 43.7 кв.м.

В квартирі міститься одна кухня площею 8.9 кв.м, ванна, туалет, коридор(
а.с. 10,12). Дана квартира розташована на третьому поверсі багатоквартирного
будинку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям. Шлюб між подружжям розірвано
23.02.2006 р. (а.с.7 ,24)

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх дочка та онука ( а.с.8,9).

В жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про зміну умов
договору житлового найму на підставі ст. 104 ЖК України. В подальшому свої
позовні вимоги змінив і просив виділити його долю із спільної часткової
власності в натурі, на підставі ст. 364 ЦК України, виділивши йому ізольовану
кімнату 12.9 кв.м ( а.с.5, 50, 51).

Відповідно до положень ст. 364 ЦК
України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Згідно з роз"ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 6
постанови „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 р, з
подальшими змінами, при вирішенні питання про виділ в натурі часток, що є
спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виділ в натурі є
можливим, якщо кожній із сторін може бути виділена відокремлена частина (
квартира) із самостійним виходом.

Виходячи із вказаних вище обставин по справі та положень законодавства, суд
обґрунтовано дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1. про виділ його частки (
25%) в натурі не підлягає задоволенню, оскільки виходячи з планіровки квартири
,її розподіл на дві або декілька квартир з самостійним виходом є неможливим.

Суд обґрунтовано виходив з недоцільності в даному випадку призначення
будівельно-технічної експертизи на предмет можливості проведення розподілу, у
зв"язку з очевидністю обставин. Доводи апеляційної скарги в даній частині
не можна прийняти до уваги.

Безпідставними є і посилання на неможливість проживання в одній кімнаті
осіб різної статі, старших за дев"ять років, оскільки ці положення статті
50 ЖК України застосовуються при забезпеченні ( наданні) житлового приміщення
особам, які перебували на квартирному обліку, і не поширюються на
правовідносини про розподіл житла, що виникли по справі.

Доводи позивача про те, що кімнату площею 13.8 кв.м теж можна вважати
ізольованою спростовуються планом даної квартири ( а.с. 10)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись також з
позовами про визначення порядку користування в жилому приміщенні, яке перебуває
у сумісній частковій власності.

Судом відмовлено в задоволенні даних позовів з тих
підстав, що кожний з повнолітніх ч.1енів сім"я претендує на одну й ту ж
кімнату в квартирі, площею 12.9 кв.м. В той же час жоден з них не має
переважного перед іншим права для виділення саме йому вказаної кімнати.

Рішення суду в
даній частині не оскаржене сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної
скарги.

Рішення суду в оскарженій частині відповідає нормам
матеріального та

процесуального права: ст. 364 ЦК України, Закону
України „Про власність", ст.ст. 10, 11,

213-215 ЦПК України і підстав для його скасування в межах
доводів апеляційної скарги,

немає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У ХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 15 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня її проголошення.