Справа №22ц-1097/2007
Головуючий у першій інстанції - Карнаух А. С.
Доповідач - Заболотний В.М.
РІШЕННЯ

іменем       України

08
серпня 2007 року                                                                                        місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області в складі: головуючого - судді Коренькової З.Д.
суддів - Заболотного В.М. ,  Миронцова
В.М.  при секретарі - Мехед Т.О.

з участю -
позивача ОСОБА_1,  представника позивача
ОСОБА_2,  представників відповідачів
ОСОБА_3. та ОСОБА_4.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною
скаргою військової частини (далі - в/ч) А-1061 на рішення Чернігівського
районного суду від 04 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до в/ч
А-1061 та в/ч А-2622 про оформлення трудового договору,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним
рішенням Чернігівського районного суду від 04 червня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково. Встановлено факт виникнення трудових відносин між
в/ч А-1061 та позивачем з 28 листопада 2006 року. Зобов'язано в/ч А-1061
укласти з ОСОБА_1 з 28.11.2006 року трудовий договір про прийняття останнього
на роботу на посаду сторожа відокремленого відділу зберігання групи сторожової
охорони,  про що видати наказ. Стягнути з
в/ч А-1061 на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі
1928 грн. 96коп. Рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку
підлягає негайному виконанню. Стягнуто з в/ч А-1061 на користь держави 51грн.
судового збору. Також стягнуто з відповідача витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30грн.

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до в/ч А-2622 - відмовлено.

Суд
прийшов до висновку,  що 16.11.2006 року
між в/ч А-1061 та ОСОБА_1 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність
і останній виконував трудові обов'язки по охороні майна відповідача. А
тому,  в силу  ст. 24 КЗпП України,  трудовий договір вважається укладеним і
тоді,  коли наказ чи розпорядження не
були видані,  але працівника фактично
було допущено до роботи.

В
апеляційній скарзі військова частина А-1061 просить скасувати зазначене рішення
суду і провадження у справі закрити,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального
права. Зокрема,  укладений 16.11.2006
року між відповідачем та ОСОБА_1 договір про повну матеріальну відповідальність
не містить правового характеру і не є чинним,
оскільки ніяких трудових відносин між позивачем та командуванням в/ч
А-1061 не виникло. Заява ОСОБА_1 про прийом на роботу до військової частини
А-1061 не поступала,  наказ про прийняття
його на роботу не видавався. До 30.11.2006 року позивач був працівником 26
продовольчого складу,  про що свідчить
наказ про його звільнення. Командування 26 продскладу повинно було
запропонувати,  а при згоді ОСОБА_1 оформити
його на роботу до в/ч А-1061,  що ними не
було зроблено. Крім того,  у графіках
чергувань в/ч А-1061,  добових нарядах
частини,  постових відомостях,  ніде не зазначене прізвище позивача,  який виходив на роботу. В табелях виходів на
роботу відміток про роботу ОСОБА_1 немає,
ніякої заробітної плати йому не нараховано.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
судового розгляду,  перевіривши доводи
скарги та матеріали справи,  апеляційний
суд приходить до висновку,  що апеляційна
скарга підлягає відхиленню,  а рішення
суду першої інстанції зміні,  виходячи з
наступного.

По
справі встановлено,  що наказом
командувача сухопутних військ Збройних Сил України №516 від 07.11.2006 року
розформовано 26 продовольчий склад,  де
працював сторожемОСОБА_1 Відповідно до директиви Міністра оброни України
№Д-322/1/013 від 16.10.2006 року,
командиру в/ч А-1061 до 20 листопада 2006 року необхідно було ввести в
штат відокремлений відділ зберігання та групу сторожової охорони,  які розмістити на базі військового містечка
№2 (смт.  Гончарівське). До 30 листопада
2006 року в/ч А-1061 прийняти від 26 продовольчого складу земельні
ділянки,  казарменно-житловий фонд,  інженерні мережі військового містечка
№2,  відповідні матеріально-технічні
засоби та майно (а.с. 20-21).

На
виконання зазначеного наказу,  у період з
14 по 28 листопада 2006 року,  військовою
частиною А-1061 прийнято від 26 продовольчого складу земельну ділянку,  казарменно-житловий фонд,  інженерні мережі військового містечка №2 в
смт.  Гончарівське (а.с. 47-51).

Наказом
начальника 26 продовольчого складу №234-ОС від 30.11.2006 року,  позивача звільнено з 30 листопада 2006 року з
займаної посади на підставі п.1 ч.1  ст.
40 КЗпП України,  в зв'язку з
розформуванням 26 продскладу (а.с. 22-24).

Але,  як вбачається з матеріалів справи,  16 листопада 20*06 року між в/ч А-1061 в
особі командира частини Булгіна М. П. та ОСОБА_1 було укладено договір про
повну матеріальну відповідальність (а.с. 5-6). Як після укладення   вказаного договору,    так
і   після   передачі майна 26 продовольчого

складу,  що була проведена з 14 по 28 листопада 2006 року,  позивач продовжував працювати на посаді
сторожа і виконував свої трудові обов'язки вже у в/ч А-1061.

Доводи
апелянта про те,  що вищезазначений
договір про повну матеріальну відповідальність не свідчить про наявність
трудових відносин між військовою частиною А-1061 та ОСОБА_1,
а носив лише попереджувально-профілактичний характер і
був укладений з метою запобігання можливих негативних наслідків при передачі
майна від одного власника другому,  не
можуть бути взяті до уваги.

Зі
змісту  ст.  135-1 КЗпП України випливає,  що письмовий договір про повну матеріальну
відповідальність може бути укладений підприємством,  установою,
організацією лише з працівниками,
які перебувають в трудових відносинах з цим підприємством,  установою,
організацією.

Крім
того,  в п.6 вищезазначеного договору
зазначено,  що в/ч А-1061 зобов'язується
створити ОСОБА_1 нормальні умови праці та виробничу обстановку.

Відповідно
до  ст. 24 КЗпП України,  укладення трудового договору оформляється
наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді,  коли наказ чи розпорядження не були
видані,  але працівника фактично було
допущено до роботи.

Згідно
п.7 постанови Пленуму ВС
України від 06 листопада 1992 року №9 (з наступними змінами) „Про практику
розгляду судами трудових спорів",
фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору
незалежно від того,  чи було прийняття на
роботу належним чином оформлене,  якщо
робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого
ним органу.

Оскільки
ОСОБА_1 фактично було допущено до виконання трудових обов'язків у в/ч А-1061 з
відома командування частини,  то суд
першої інстанції вірно дійшов висновку про необхідність зобов'язати військову
частину укласти з позивачем трудовий договір про прийняття на роботу на посаду
сторожа групи сторожової охорони відокремленого відділу зберігання,  про що видати відповідний наказ.

Виходячи
з цього,  є правильним і висновок суду
про стягнення з військової частини А-1061 на користь позивача середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відповідно до вимог  ст. 235 КЗпП
України.

При
цьому,  суд першої інстанції помилково
встановив факт виникнення трудових відносин між в/ч А-1061 та позивачем з 28
листопада 2006 року,    оскільки   справи
про  встановлення  фактів,
що  мають  юридичне

значення,  розглядаються в порядку окремого провадження.
В даному ж випадкуОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами щодо поновлення його на
роботі,  що розглядається в порядку
позовного провадження. А тому необхідно виключити з резолютивної частини
рішення суду абзац другий : „Встановити факт виникнення трудових відносин між
військовою частиною А-1061 та ОСОБА_1 з 28 листопада 2006 року".

В іншій частині
рішення суду необхідно залишити без змін.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст. 303,  307,  309,
313-314,  316-317,  319 ЦПК
України,  апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу військової частини А-1061-відхилити.

Рішення
Чернігівського районного суду від 04 червня 2007 року - змінити. Виключити з
резолютивної частини рішення абзац другий : „Встановити факт виникнення
трудових відносин між військовою частиною А-1061 та ОСОБА_1 з 28 листопада 2006
року".

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.