У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі :

головуючого суддів:

Яреми А.Г., Патрюка М.В.,

Данчука В.Г.,             Прокопчука Ю.В.,

Балюка М.І.,

Косенка В.Й.,             Пшонки М.П.,

Барсукової В.М., Берднік І.С.,

Костенка А.В.,           Романюка Я.М., Левченка Э.Ф.,          Сеніна Ю.Л.,,

Григор'вої Л.І.,

Лихути Л.М.,              Шабуніна В.М., -

Гуменюка В.В.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши в судовому засіданні
скаргу ОСОБА_1про перегляд у зв'язку з винятковими обставинами справи рішення
Апеляційного суду м. Києва  як суду
касаційної інстанції від 3 липня 2007 року у справі за позовом Національної
спілки художників України до товариства з обмеженою відповідальністю (далі -
ТОВ) “Партнерство і бізнес”, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3про визнання права
власності на майно та визнання недійсними правочинів,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У травні 2006 року Національна спілка художників України звернулася в суд
із позовом до ТОВ «Партнерство і бізнес», ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_3. про
визнання права власності на майно та визнання недійсним правочинів, посилаючись
на таке.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 24 лютого 2001 року
Національна спілка художників України була власником будівель, що розташовані в
місті Донецьку по вулиці Полководській, 5, вулиці 50-річчя СРСР, 158а, які
знаходилися у володінні колективного підприємства (далі - КП) «Художньо-творчі
майстерні» Донецької обласної організації Національної спілки художників
України та неправомірно  перейшли у
власність ЗАТ «Сучасні художньо-творчі майстерні» як внесок КП «Художньо-творчі
майстерні».

ТОВ «Партнерство і бізнес» придбало об'єкти нерухомості в ЗАТ «Сучасні
художньо-творчі майстерні» на публічних торгах, що проводилися  24 грудня 2004 року Донецькою філією
«Укрспец'юст» на виконання рішення Господарського суду Донецької області  від 27 липня 2004 року. Цими об'єктами
нерухомості є вказані дві будівлі, що розташовані в м. Донецьку за адресами:
вул. Полководська, 5 та
вул. 50-річчя СРСР, 158а.

За договорами купівлі-продажу від 7 листопада 2005 року ТОВ «Партнерство і бізнес»
продало зазначені будівлі ОСОБА_2., а останній за договором купівлі-продажу від
24 березня 2006 року продав будівлю № 158а по вулиці 50-річчя СРСР у м.
Донецьку ОСОБА_3. і ОСОБА_1.

Оскільки на час укладання зазначених договорів, у тому числі на підставі
публічних торгів, були чинними ухвали господарських судів про заборону
відчуження цих будівель, позивач просив визнати оспорюванні договори
недійсними.

Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 3 липня  2006 року та додатковим рішенням цього ж суду
від 18 липня 2006 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсними правочини, укладені: між ЗАТ «Сучасні художньо-творчі
майстерні»  та ТОВ «Партнерство і
бізнес», від 24 грудня 2004 року з продажу об'єктів, що розташовані в місті
Донецьку по вулиці Полководській, 5 та вулиці                 50-річчя СРСР, 158а; між ТОВ
«Партнерство і бізнес» таОСОБА_2. від                          7 листопада 2005 року
з продажу цих же об'єктів; міжОСОБА_2. та ОСОБА_3. і ОСОБА_1. з продажу
будівлі, що розташована в місті Донецьку по вулиці 50-річчя СРСР, 158а.

Визнано за позивачем право власності на об'єкти нерухомості, що  розташовані в місті Донецьку по вулиці
Полководській, 5 і по вулиці 50-річчя СРСР, 158а.

Рішенням апеляційного суду Донецької області  від 11 жовтня 2006 року апеляційні скарги ТОВ
«Партнерство і бізнес», ОСОБА_2. та ОСОБА_1. задоволено. Рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 3 липня 2006 року та додаткове
рішення від 18 липня 2006 року скасовано. У задоволенні позову Національної
спілки художників України про визнання права власності на будівлі та визнання
недійсними правочинів щодо цих будівель відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 липня 2007 року, як судом
касаційної інстанції рішення апеляційного суду Донецької області від 11 жовтня
2006 року скасовано та  залишено без змін
рішення Ворошиловського (помилково вказано Ворошоловградського) районного суду
м. Донецька від 3 липня 2006 року та додаткове рішення цього суду від 18 липня
2006 року.

У скарзі про перегляд судових рішень у зв'язку з винятковими обставинами
ОСОБА_1. просить скасувати ухвалу касаційної інстанції - Апеляційного суду м.
Києва від 3 липня 2007 року та залишити без змін рішення апеляційного суду
Донецької області від 11 жовтня 2006 року, посилаючись на неоднакове
застосування судами касаційної інстанції одного і того самого положення закону.

Прикладом іншого ніж у цій справі застосування закону визначає судові
рішення колегії Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України
від               2 березня 2006 року та інші.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала
на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

Згідно ж  ч. 2 ст. 388 ЦК України
майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було
продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Скасовуючи основне та додаткове рішення суду першої інстанції та
відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд Донецької області
виходив із того, що спірне майно в БТІ м. Донецька за позивачем не було
зареєстроване, а згідно з рішенням господарського суду від 9 жовтня 2003 року
належало на праві власності КП «Художньо-творчі майстерні» і передане ним до
статутного фонду ЗАТ «Сучасні художньо-творчі майстерні» й на виконання  рішення Господарського суду Донецької області
від 27 липня 2004 року про стягнення коштів із цього підприємства  24 грудня 2004 року було реалізоване
виконавчою службою з прилюдних торгів переможцю ТОВ «Партнерство і бізнес», а
згодом продане ОСОБА_2. та ОСОБА_3. і ОСОБА_1. Оскільки оспорюваного правочину
між ЗАТ «Сучасні художньо-творчі майстерні» та ТОВ «Партнерство і бізнес» не
було, вимоги до  продавця на торгах не
вирішувалися, то і підстав для повернення спірних будівель позивачу немає.

Скасовуючи рішення апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення суду
першої інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що  рішення суду першої інстанції є законним і
скасоване помилково без урахування обставин, які встановлені районним судом та
свідчать про те, що в судовому порядку було визнано неправомірним перехід
спірного майна у власність КП «Художньо-творчі майстерні» і ЗАТ «Сучасні
худоньо-творчі майстерні».

З таким висновком погодитися не можна.

З доданих до скарги копій судових рішень Верховного Суду України від               2 березня 2006 року та 4 липня
2007 року (справа № 6-4424 ск 05) видно, що суд касаційної інстанції  при прийнятті рішень виходив із визначених ч.
2 ст. 388 ЦК України (ч. 2 ст. 145 ЦК УРСР) гарантій прав добросовісних
набувачів майна та неможливості в такому разі віндикації майна.

Скасовуючи рішення апеляційного суду й залишаючи в силі  рішення Ворошиловського районного суду м.
Донецька про визнання недійсними правочинів і повернення майна у власність
позивача, касаційний суд не врахував, що в ході розгляду справи
недобросовісність відповідачів, як осіб що придбали майно внаслідок прилюдних
торгів, не встановлена, а повернення майна власнику від добросовісного набувача
шляхом визнання правочину недійсним не може бути здійснене ( ухв. СКУС ВСУ від
07.02.90. БЗ:ЮПУ. ­1995.-№ 2.-ч.1-С.42; БЗ:ЮПУ -1995.-№ 2.-ч.1.-с.43).

Наступне скасування судового рішення, на виконання якого було реалізоване
придбане з прилюдних торгів майно не позбавляє набувача передбачених ч. 2 ст.
388 ЦК України гарантій неможливості відібрання в нього набутого майна.

За таких обставин ухвала Апеляційного
суду м. Києва як суду касаційної інстанції від 3 липня 2007 року
підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення апеляційного суду Донецької
області  від 11 жовтня 2006 року, яке
було помилково скасоване.

Керуючись ст. ст. 353, 354, 358 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у  цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва як суду касаційної інстанції від               3 липня 2007 року скасувати.
Залишити в силі рішення апеляційного суду Донецької області від 11 жовтня 2006
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.Яреми

Судді:

М.В. Патрюк                                А.В. Костенко

М.І. Балюк                                    Є.Ф.
Левченко                       В.М.
Барсукова                            Л.М. Лихута

І.С. Берднік                                   Л.І.
Охрімчук                       Л.І.
Григор'єва
Ю.В. Прокопчук
В.І. Гуменюк
М.П. Пшонка                        В.Г. Данчук                                  Я.М.
Романюк                       В.Й.
Косенко
Ю.Л. Сенін
В.М. Шабунін