Справа №2-643/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05 червня 2007
року Полтавський районний суд Полтавської області в складі головуючого
судді-Рябішина А.О. при секретарі-Луговій Є.В. з участю адвоката-ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом та
визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати частково
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом виданого 13.01.1995 року
Полтавською районною державною нотаріальною конторою на ім"я ОСОБА_4 в
порядку спадкування майна після ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за
нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями
по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину за відповідачем.

Позовні
вимоги обґрунтовуються тим , щоІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 і після її
смерті відкрилась спадщина . До спадкового майна відноситься житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . До кола спадкоємців за законом першої
черги відносились вона та її сестра ОСОБА_4 Остання прийняла спадщину шляхом
проживання і прописки в спадковому будинку , а вона шляхом постійного
користування будинком, обробленням земельної ділянки та сплатою податків.

ІНФОРМАЦІЯ_2померла
ОСОБА_4 після якої повинен спадкувати її син -відповідач Бондаренко В.К. який
також проживав та був прописаний в будинку.

В даний
час їй стало відомо , що ОСОБА_4 13.01.1995 року отримала свідоцтво про
спадщину за законом після ОСОБА_5. Вона вважає це незаконним оскільки вони з
сестрою повинні були спадкувати порівну.

В
судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила
задовольнити і дала свідчення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила , що
позивачка будинком не користувалась , здійснювала допомогу своїй матері у
вигляді звичайної турботи і після її смерті не вчинила жодної дії яка із
беззаперечністю свідчила про прийняття неї спадщини.

Представник
Полтавської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не
з"явився надавши суду заяву в якій просив розгляд справи здійснювати без
його присутності і при прийняття рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши
пояснення сторін , міркування адвоката, вивчивши матеріали справи суд приходить
до висновку , що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних
вимог з наступних підстав:

Як
встановлено в судовому засіданні і це підтверджується матеріалами справи
-поясненнями сторін , свідків , документами позивачка та її померла
ІНФОРМАЦІЯ_2сестра ОСОБА_4 були єдиними спадкоємцями першої черги за законом
після смертіІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_5. Судом також встановлено і це не
заперечується сторонами , що померла ОСОБА_5 її дочка ОСОБА_4 , що померла
ІНФОРМАЦІЯ_2та відповідач ОСОБА_1 проживали однією сім"єю і вели спільне
господарство.

Аналізуючи
зазначені правовідносини суд вважає , що до них має бути застосований Цивільний
Кодекс в ред. 1963
року.

Відповідно
до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України
в ред. 1963
року визнається , що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим майном;

Відповідно
до ч.2 ,3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи , які беруть участь у справі
, мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Кожна
сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Відповідно
до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись
до суду з позовом позивачка як на підставу його задоволення посилається на ту
обставину , що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим
майном.

Між тим
суд вважає доводи позивачки про те , що вона утримувала будинок , обробляла
земельну ділянку , сплачувала податки і таким чином фактично вступила в
управління та володіння майном необгрунтованими і такими , що спростовуються
фактами встановленими судом.

За своїм
змістом управління майном це вчинення певних дій по утриманню майна як то
проведення його ремонту, оплату комунальних послуг, тощо.

Під
володінням слід розуміти фактичне володіння певною річчю, поєднане з наміром
особи вважати цю річ своєю. Поняття володіння , отже, складається з двох
елементів-фактичного володіння річчю (об"єктивний елемент ) і наміру
вважати цю річ своєю (суб"єктивний елемент).

Як
встановлено в судовому засіданні в спірному домоволодінні після смерті ОСОБА_5
постійно проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_1. Не заперечуючи факту відвідування
позивачкою своєї сестри суд між тим вважає це звичайними відносинами близьких
людей які не можуть тягнути за собою жодних правових наслідків. Той факт, що
позивачка нібито обробляла

земельну ділянку
саме для власних потреб суд вважає недоведеним оскільки вона не змогла навіть
визначити яку ж частину вона обробляла , а до того ж вона має в своєму
володінні земельну ділянку в іншій місцевості за своїм постійним місцем
проживання. Сплату податку на протязі декількох років не можна також вважати
фактом управління майном оскільки як зазначала сама позивачка в судовому
засіданні і це підтверджували інші свідки , що були допитані судом , вона лише
надавала допомогу ОСОБА_1 оскільки він не мав власного прибутку і це знову ж
таки суд вважає звичайною турботою близьких людей одне про одного.

Крім
того судом встановлено , що позивачка в спірному володінні ніколи не проживала
і не проживає до теперішнього часу , не вживала жодної дії які б свідчили про
те , що вона вважає спірний будинок своєю власністю.

За таких
обставин суд вважає , що докази на які посилається позивачка не можна вважати
такими , що свідчать про те , що вона вступила в управління та володіння
майном.

На
підставі викладеного та керуючись ст..ст..
10,11,60,208-215 ЦПК України , ст..549 ЦК України в ред. 1963 року ,
суд,-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський
районний суд на протязі 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі заяви про
намір оскарження та подачі на протязі 20 днів з моменту подачі заяви
апеляційної скарги.