№2-о-110/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2007р.
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі
головуючого - судді Литвинової Р. А., при секретарі Довбань С.М., з участю
заявника ОСОБА_1., ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Вільногірську цивільну справу за заявою

ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
встановлення юридичного факту належності частки в спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1. та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою
про встановлення факту належності частки в спільному майні, в якій зазначають,
що згідно свідоцтва про право власності на житло відІНФОРМАЦІЯ_1р. їм та
ОСОБА_3на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1 Зазначена квартира отримана ними у власність в порядку приватизації
житла.

ІНФОРМАЦІЯ_2р. ОСОБА_3помер і на його майно, в тому числі
і на частку квартири, відкрилась спадщина.

Вони (заявники) звернулись в Вільногірську державну
нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, де їм було роз'яснено, що
для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно визначити частки за
кожним співвласником, які приймали участь у приватизації квартири, так як це є
безумовною вимогою, яка передбачена п.224 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України.

За таких підстав вони змушені звернутись з заявою до
суду, оскільки іншим шляхом визначити частки в їх спільному майні неможливо.
Без визначення цих часток вони (заявники) не можуть отримати в нотаріальній
конторі свідоцтво про спадщину, чим порушуються їх права спадкоємців, які
прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Згідно ст.ст.370,372 ЦК України вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної
власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю сторін або законом.
Законом рівність часток визначена. Домовленості між ними стосовно іншого
розміру часток не існувало. З моменту приватизації квартири на протязі всього
часу вони вважали, що кожний з них має рівне право на вказану квартиру.

Сам факт отримання квартири у спільну сумісну власність
при її приватизації мав місце тому, що на момент приватизації в 1997 році не
мало значення в якій формі квартира передається у їх власність.

Заявники вважають, що за таких підстав кожному з них
належить по 1/3 частині у вказаній квартирі і просять встановити цей факт та
визначити за кожним з них - ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3(за його життя), який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право на 1/3 частину у вказаній квартирі.

В судовому засіданні заявники підтримали свою заяву, суду
пояснили, що за життя ОСОБА_3 розмір часток квартири між ними не визначався,
вони вважали себе рівноправними власниками квартири, до нотаріуса і до суду за
визначенням та виділом часток не звертались. Вони просять постановити рішення,
яким задовольнити їх заяву.

Зацікавлена особа по справі - завідуюча Вільногірською
державною нотаріальною конторою - за інформацією, якою володіє суд, знаходиться
у черговій

-2-

відпустці. Суд не вбачає перешкод
для розгляду справи без її участі, проти чого заявники заперечень не висловили.

Вислухавши пояснення заявників,
дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, в тому числі:
копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (а.с.9), копію свідоцтва про право власності на житло відІНФОРМАЦІЯ_1р.
(а.с.10), копію технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності
(а.с. 11,12), суд прийшов до висновку про
задоволення заяви з наступних підстав.

Діючим цивільним законодавством
(ст.ст. 355, 368, 370 ЦК України) встановлено, що спільна власність
двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю, вважається, що частки кожного з співвласників є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

В процесі судового розгляду справи
було встановлено, що за період спільного життя подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3та їх син
ОСОБА_2 вважали належність кожному з них 1/3 частки квартири, іншої домовленості між ними не
існувало, за визначенням часток вони до
відповідних органів не звертались.

Таким чином, є підстави для
визначення за заявниками ОСОБА_1., ОСОБА_2. та іншим співвласником квартири - ОСОБА_3 який
на даний час є померлим, по 1/3 частки у праві їх власності на спільне
майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212-215,
234, 235, 256, 257, 259 ЦПК України, ст.ст. 355, 368, 370 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
встановлення факту належності частки в спільному майні задовольнити.

Визначити, що розмір частки у праві
спільної власності на квартиру АДРЕСА_1, що належить заявникам ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2р., становить по 1/3 частині за
кожним співвласником.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Вільногірський міський суд.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.