overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2-90/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 червня 2007 р.               Локачинський районний суд
Волинської області

в складі:
головуючої- судді Усік Н.Є. при секретарі Боярській Н.В. з участю: позивача
ОСОБА_1

відповідача
Білопільської сільської ради

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт.
Локачах справу за позовом ОСОБА_1 до Білопільської сільської ради

про визначення
додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2007
року позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Позовні
вимоги мотивує тим,  що після смерті
батька залишилось спадкове майно і вона,
як спадкоємець першої черги,  не
може оформити спадщину,  тому що
пропустила строк на її прийняття з поважних причин.

Просить визначити
додатковий строк для її прийняття.

В
судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав,  зазначених у позовній заяві.

Зокрема,  пояснила,
що пропустила строк через необізнаність із законами.

Брат
ОСОБА_3  та мати ОСОБА_2  від спадщини відмовились і заяву про
прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали.

Представник
відповідача позов визнав і пояснив,  що
інших спадкоємців,  які претендують на
майно,  немає і спадщину ніхто не
прийняв.

Судом
встановлено,  що після смерті батька позивачки
ОСОБА_3 залишилося спадкове майно,  яке
знаходиться на території Білопільської сільської ради Локачинського району.
Брат та мати від спадщини відмовились.

Позивачка,  як єдиний спадкоємець першої черги за законом
не може оформити спадщину в зв'язку з тим,
що пропустила строк для її прийняття.

Строк пропустила
через необізнаність із законами.

Відповідно
до ч.3  ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця,  який пропустив строк
для прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий строк,  достатній для подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Вищенаведені
обставини свідчать,  що позивачка є
спадкоємцем і строк на прийняття спадщини пропустила з поважних причин і цих
причин відповідач не оспорює.

Відповідно
до ч.1  ст. 61 ЦПК України
обставини,  визнані сторонами та іншими
особами,  які беруть участь у
справі,  не підлягають доказуванню.

Отже,  визнання відповідачем позову не суперечить
закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб,  а тому його необхідно прийняти.

Судові витрати
залишити за позивачкою згідно її заяви.

Керуючись  ст.
ст.  174,
213, 215 ЦПК України,   ст.
1272 ч.3 ЦК України,  суд,  -

2

ВИРІШИВ:

позов
задовольнити. Визначити ОСОБА_1додатковий двохмісячний строк для подання заяви
про прийняття спадщини,  яка знаходиться
на території Білопільської сільської ради Локачинського району Волинської
області і залишилась після смерті її батька ОСОБА_3.

Рішення набирає
законної сили через 10 днів з
дня проголошення і може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області
протягом цього ж строку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження через
Локачинський районний суд та апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі лише апеляційної
скарги протягом 10 днів.
Справа №2-1399/2007
РІШЕННЯ

Ім'ям України

8 червня 2007
року Антрацитівський міськррайонний суд Луганської області

у
складі: головуючого                   Гончарової
Л.О.

при
секретарі                                Злогодухової
О.М.

Розглянувши   у відкритому судовому засіданні в залі суду
м.  Антрацит

Цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину і дружину.

ВСТАНОВИВ:

Сторони
перебувають у шлюбі з 23.07.2005
року. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина -ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,  який знаходиться на утриманні позивачки.

У
зв'язку з тим,  що позивачка не
працює,  доглядає дитину,  а відповідач ні позивачці,  ні дитині матеріальної допомоги не
робить,  позивачка просить стягнути з
відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій одиниці у розмірі 250 грн . щомісячно ,
до повноліття дитини і на її утримання по 200 грн
щомісячно   ,
про що заявлений позов.

У
судовому засіданні позивачка ,  позов підтримує,
просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій
грошовій одиниці у розмірі 250
грн . щомісячно
,  до повноліття дитини і на її утримання по 200 грн щомісячно

Відповідач
у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково,  згоден платити аліменти на утримання
неповнолітньої дитини ,  на утримання дружини аліменти платити не згоден.

Суд
вважає позов обґрунтованим і підлежащим задоволенню ,
тому що в силу
ст.  180 -183 Сімейного
Кодексу України відповідач зобов'язаний робити допомогу на утримання
неповнолітнйої доньки. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача
аліменти на утримання сина по 250
грн. щомісячно і до повноліття дитини

Крім
того,  у відповідність з ч.2  ст.  84 Сімейного
кодексу України позивачка має право на утримання від відповідача до досягнення
дитиною трьох років. З урахуванням матеріального становища відповідача,  котрий не працює,  знаходиться на утриманні батьків,  суд вважає що відповідач може на користь
позивачки платити по 100
грн. щомісяця.

Керуючись  ст. 10, 11,
60, 212-215 ЦПК
України і  ст.   ст.  84,
180,  182, 183 Сімейного
кодексу   України ,
суд,  -

ВИРІШИВ:

Стягнути
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  уродженця с Червона Поляна ,  Антрацитівського району ,  Луганської
області,  що проживає за адресою:
АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1 на утримання сина -ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  в твердій
грошовій одиниці у розмірі 250
грн.,  щомісяця,  починаючи з 25 травня 2007
року до повноліття дитини.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь
ОСОБА_1 по 100 грн
щомісяця,  починаючи з 25 травня 2007 року в інший
частини позову позивачці відмовити..

Стягнути
з ОСОБА_2,  держмито на користь держави в
сумі 51 грн. 00 коп..

Рішення
в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежів за
один місяць.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається в перебігу двадцяти днів після подачі заяви
про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Луганської області через
Антрацитівський   міськрайонний суд міста
Антрацит Луганської області.
Справа № 2-1141 2007 р.
Рішення

Іменем України

«15»
травня 2007 p. Корабельний
районний суд м. Миколаєва

в складі:
головуючого у справі судді -
Шкірах М.І.

при
секретарі - Лебідь  Є.В. за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

Встановив

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, підтримавши який в судовому
засіданні, та просила визнати відповідача таким, що втратили право користування
житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що їй на
підставі договору купівлі-продажу № 1-481 від 09.02.1995 року належить квартира
АДРЕСА_1. В данній квартирі прописана відповідач ОСОБА_2. Відповідач після
укладення договору купівлі-продажу разом із чоловіком виїхала на постійне місце
проживання в квартиру АДРЕСА_2 і
проживає там.

Посилаючись на те, що відповідач зверху встановленого б місячного терміну
не користуються житловим приміщенням без поважних причин, просив визнати його
таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, була
повідомлена належним чином та своєчасно. Заперечення проти позову до суду не
надійшли.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача,
суд знаходить позов обґрунтованим, оскільки згідно ст. ст. 71; 72 ЖК України
наймач або члени його сім'ї можуть бути визнаний в судовому порядку тими, що
втратили право на житлове приміщення, якщо вони не проживали в житловому
приміщенні більше шести місяців із неуважної причини. У разі відсутності із
поважних причин понад шість місяці, цей термін може бути продовжений. Тимчасова
відсутність наймача і членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків
за договором найму житлового приміщення.

Судом встановлено, що відповідач прописана в квартирі АДРЕСА_1, але не
проживає в спірній квартирі з 1995
р.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них
правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами
справи: довідками; виписками; актом (а. с. З, 4, 5, 6).

При таких обставинах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК
України, суд

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заява про апеляційне оскарження рішення может бути подана протягом десяти днів. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцати
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються апеляційному суду Миколаївської області через Корабельній районний
суд м. Миколаєва.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,
яка її подала до апеляційного суду Миколаївської області.
Справа № 2-1209/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

29 травня 2007
року   Корабельний районний суд міста
Миколаєва

у складі:      головуючого - судді  -
Давченко Т.М.

при секретарі - Боровик
О.С. розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду міста
Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання
договору дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач
звернувся в суд з позовом, у якому просить визнати договір купівлі-продажу за
приватною розпискою земельної ділянки загальною площею 400 кв.м., яка
розташована по АДРЕСА_1, укладеного 07.05.2007р. з відповідачем ОСОБА_3 в
простій письмовій формі дійсним та визнати за ним право власності на вказане
нерухоме майно.

В попереднє судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій
просить справу слухати за його відсутністю, вимоги позову підтримує.

Відповідачі в попереднє судове засідання не з'явилися, надали заяву в якій
просять слухати справу у попередньому засіданні за їх відсутністю, позов
визнають повністю.

За ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін під час попереднього
розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову й матеріали справи, судом встановлені наступні факти
та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до письмової розписки позивач 07.05.2007р.
купив у ОСОБА_3 за приватною розпискою земельну ділянку, загальною площею 400
кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 Вказана земельна ділянка належить
відповідачу ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №
34/7 від 23.07.1996р., зареєстрованого в МЕТІ 09.09.1996р. за р.№ 22,
укладеного з ОСОБА_2

Згідно довідки управління земельних ресурсів від 19.10.2004р. № 02-06/2087 державний акт на
право власності на земельну ділянку загальною площею 400 кв.м. по АДРЕСА_1 був
виданий ОСОБА_2 19.07.1996р. р.№ 142.

Сторони дану
угоду надалі нотаріально не посвідчили.

На підставі ст.220, 655,
657 ЦК України, ст..ст.131,132
ЗК України і ст. 48 Закону
України «Про право власності», суд вважає можливим визнати договір
купівлі-продажу дійсним, оскільки сторони виконали істотні умови угоди.

На підставі ст. 88
ЦПК України, державне мито сплачене при подачі позову.

Керуючись
ст.ст.8,14,15,209,
213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов
задовольнити.

Визнати  договір
купівлі-продажу  за  приватною
розпискою земельної ділянки, загальною площею 400 кв.м., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 укладений 07.05.2007р. між     ОСОБА_1
та  ОСОБА_3 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальною площею 400 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, без зміни цільового призначення - будівництво та
обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подачі заяви.
Справа № 2- 1061 2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем України

«31» травня 2007
р. Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі:
головуючого по справі судді -
Селіщевої Л.І.,

при
секретарі                                             - Вінтоновій Г.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

Встановив:

2 6.04.2007 року
позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб,
посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені з
серпня 2003р., спільне життя не склалося через різні погляди на життя,постійні
конфлікти, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного.
Відповідач проживає з іншою жінкою. Тому вважає, що подальше сумісне життя і
збереження сім'ї з відповідачем не можливо.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.05.198 0 року, від шлюбу
мають повнолітнього сина -
ОСОБА_3,1981р.н.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Пояснила, що спору майнового характеру між ними немає. Витрати по сплаті державного
мита просила покласти на відповідача.

Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав в повному обсязі, не
заперечував проти його задоволення.Витрати по сплаті державного мита просив
покласти на нього.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4
ст.130 ЦПК України,  при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК.

Згідно  ст.112
СК  України,  суд
постановляє  рішення  про

розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або
інтересам їх неповнолітньої дитини.
При цьому суд також враховує,
що  рішення  сторін
прийнято  з  усвідомленням
його наслідків.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову
не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд вважає необхідним покласти витрати по сплаті державного мита на
відповідача.

Керуючись ст.ст.
10-11; 28-29; 57-60; 158;214-215
ЦПК України,

ст.105,110 СК України суд -

Вирішив :

Позов  задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 31 травня 198
0 року Міським райвідділом РАЦС,актовий запис № 998,  розірвати.

При розірванні шлюбу, який здійснюється за рішенням суду в державному
органі реєстрації актів цивільного стану, стягнути з відповідача - ОСОБА_2
17грн.00коп. держмита, а позивача -
ОСОБА_1 від сплати держмита звільнити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської
області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

29
травня 2007 року   Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого - судді - Давченко Т.М.

при
секретарі       - Боровик О.С.
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду міста
Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просить визнати договір
купівлі-продажу за приватною розпискою земельної ділянки загальною площею 0,10 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, укладеного 27.08.2004р. з відповідачем в простій
письмовій формі дійсним та визнати за ним право власності на вказане нерухоме
майно.

В попереднє судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій
просить справу слухати за його відсутністю, вимоги позову підтримує.

Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву в якій
просить слухати справу у попередньому засіданні за його відсутністю, позов
визнає повністю.

За ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін під час попереднього
розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову й матеріали справи, судом встановлені наступні факти
та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до письмової розписки позивач 27.08.2004р. купив за приватною
розпискою земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_1. Вказана земельна ділянка
належить відповідачу на праві власності на підставі державного акту на право
приватної власності №
1633 від 11.04.1994р.

Відповідно до приватної розписки купівля-продажа
земельної ділянки, загальною площею 0,10
га, яка розташовані по АДРЕСА_1 вчинена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від імені
якої за нотаріально посвідченою довіреністю діяла ОСОБА_3

Сторони дану
угоду надалі нотаріально не посвідчили.

На підставі ст.220, 655,
657 ЦК України, ст..ст.131,132
ЗК України і ст. 48 Закону
України «Про право власності», суд вважає можливим визнати договір
купівлі-продажу дійсним, оскільки сторони виконали істотні умови угоди.

На підставі ст.
88 ЦПК України, державне мито сплачене при подачі позову.

Керуючись
ст.ст.8,14,15,209,
213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов
задовольнити.

Визнати
договір купівлі-продажу за приватною розпискою земельної ділянки, загальною
площею 0,10 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 укладений 27.08.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
від імені якої за нотаріально посвідченою довіреністю діяла ОСОБА_3 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, без зміни цільового призначення - будівництво та
обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подачі заяви.
Справа № 2- 1059 2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем України

«30» травня 2007 р. Корабельний
районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді -
Селіщевої Л.І.,

при секретарі  - Вінтоновій Г.М. ,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

Встановив:

2 6.04.2 007 року
позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб,
посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені з
лютого 2007р., спільне життя не склалося через різні погляди на життя,постійні
конфлікти, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Тому
вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем не можливо.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.1998 року, мають
неповнолітню дочку - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Пояснила, що спору майнового характеру та спору щодо місця проживання
неповнолітньої дитини між ними немає, дитина буде проживати з матір'ю. Витрати
по сплаті державного мита просила покласти на відповідача.

Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав в повному обсязі, не
заперечував проти його задовОСОБА_3.Витрати
по сплаті державного мита просив покласти на позивача.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЩІК України, при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК.

Згідно  ст.112
СК  України,  суд
постановляє  рішення  про

розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або
інтересам їх  неповнолітньої
дитини.  При цьому суд також враховує,  що
рішення  сторін  прийнято
з  усвідомленням  його наслідків.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого
позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд вважає необхідним покласти витрати по сплаті державного мита на сторони.

Керуючись ст.ст.
10-11; 28-29; 57-60; 158;214-215
ЦПК України,

ст. 105,110 СК
України суд -

Вирішив :

Позов   задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 01
серпня 1998 року
Корабельним райвідділом РАЦС,актовий запис № 2 61,  розірвати.

При розірванні шлюбу, який здійснюється за рішенням суду в державному
органі реєстрації актів цивільного стану, стягнути з позивача - ОСОБА_1
12грн.50коп. держмита, та з

відповідача  -  ОСОБА_2
12грн.50коп. держмита.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської
області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 2 0 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
Справа №2-869 2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем України

«24» травня 2007 р. Корабельний
районний суд м. Миколаєва у складі головуючого по справі судді - Селіщевій Л.І.,

при
секретарі - Вінтоновій
Г.М., розглянувши  в
судовому  засіданні  цивільну
справу  за позовом  ОСОБА_1
до  ОСОБА_2 про стягнення
аліментів , -

Встановив:

02.04.2007 року   позивач звернулась до суду   із
позовною заявою,   в  якій просила стягнути з відповідача  на її користь кошти на утримання
неповнолітньої доньки - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1., та визначити
їх  в твердій грошовій сумі у розмірі - 350 гривень до
повноліття дитини, починаючи з дня подання позову до суду.

В обгрунтування позову позивач посилалася на те, що вони з відповідачем
перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.05.2003
року та мають спільну дитину -
ОСОБА_3, яка на даний момент проживає з нею та знаходиться на її утримані.
Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, тому вона
змушена звернутись до суду із даним позовом. Поскільки в даний час дитина
знаходиться на утриманні позивача, відповідач інших утриманців не має, працює,
та має можливість у розмірі встановленому законом, надавати грошову допомогу на
утримання дитини, ОСОБА_1. звернулася до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю на вищевказаних
підставах, просила суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти
його задоволення.

Розглянувши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що
позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, згідно ст.ст.180-184 СК України, так
як батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і їх
розмір може бути визначений в частці від заробітку (доходу) або в твердій
грошовій сумі.

На підставі
ст.88 ЦПК України,  з відповідача
стягуються судові витрати в дохід держави.

Керуючись ст.ст.
3,10,11,130,174 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженця с. Новобогданівка, Миколаївського району, Миколаївської
області,не працюючого, на користь ОСОБА_1, на утримання неповнолітньої доньки,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно,
починаючи з 02.04.2007р. і до повноліття дитини.

Згідно ст.367 ЦПК України, допустити до негайного виконання рішення про
стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 51
грн. судового збору та витрати з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи у сумі 7
грн.50 коп.

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.