5(2)                                                   Філатов
Доповідач  - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року червня 19 дня колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області

в  складі: головуючого- МИХАЙЛІВ Л.В.,

суддів- КАРНАУХ В.В.,  БРАТІЩЕВОЇ Л.А.,
при   секретарі- БАДАЛЯНН.О.
за     участю:  відповідачки- ОСОБА_1,   позивача
- ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрально- Міського
районного суду м.  Кривого Рогу від 06
грудня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  ОСОБА_3 про визнання права власності на 12
частину квартири та виділення частини квартири в натурі,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Центрально- Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 06 грудня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1,  ОСОБА_3 про визнання права
власності на 12 частину квартири та виділення частини квартири в натурі
відмовлено.

На
рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу,  в якій ставить питання про скасування рішення
суду та постановления нового
рішення про задоволення його позовних вимог,
оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи в частині
розрахунку за спірну квартиру та про те,
що він витратив свої гроші на автомобіль,  суд не застосував  ст.
ст.  22,  28,  29
Кодексу про шлюб та сім*ю,  що привело до
неправильного вирішення справи.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги,  колегія судців
вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних
підстав.

При
постановленні рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того,  що на
придбання спірної квартири були втрачені гроші відповідачів,  а позивач не надав суду доказів того,  що на придбання квартири він витратив свої
гроші,  отримані ним при обміні належної
йому та його першій дружині квартири ,  а
також позивач пропустив строк для звернення до суду з позовом,  оскільки право на позов у нього виникло 29
грудня 1999 року з нотаріальним посвідченням договору купівлі- продажу
квартири,  при цьому суд керувався  ст. 29 КпШС України,   ст.
ст.  71, 76,  80 ЦК
України.

Однак
колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що з
15.12.1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Згідно
довідки від 18.10.2006 року в жовтні 1995 року ОСОБА_1 отримала на ВАТ
«Констар» як багатодітна мати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

24
грудня 1999 року ОСОБА_1,  яка діяла від
свого імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5,  ОСОБА_3,
уклала договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1,  за яким вчинили продаж вказаної квартири за
1000 грн.

29.12.1999
року ОСОБА_1,  яка діяла від свого імені
та від імені ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3,  за договором
купівлі-продажу купила квартиру АДРЕСА_2,
про що укладено нотаріально посвідчений договір.

Відповідно
до договору міни від 29.09.1995 року у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перейшла
квартира АДРЕСА_3.

В жовтні
2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,  в якому просив
визнати за ним право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_2 та просив
виділити йому в натурі цю частину квартири,
посилаючись на те,  що квартира є
спільним майном,  нажитим подружжям під
час перебування в шлюбі.

Однак як
вбачається з матеріалів справи та з протоколу судового засідання,  судом розглянуто питання про право власності
позивача на частину майна - спірної квартири,
однак позов в частині вимог виділити ОСОБА_2 12 частину квартири в
натурі судом не обговорювався і в цій частині позовних вимог суд не постановив
рішення.

Крім
того,  суд не надав оцінки тим
обставинам,  що спірна квартира була
придбана відповідачами в період перебування ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 і згідно договору купівлі-продажу від 24.12.1999 року квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_1 продала за 1 000 грн.,  при цьому
за договором купівлі-продажу від 29.12.1999 року відповідачі придбали спірну
квартиру АДРЕСА_2 за 4 500 грн.

Таким
чином,  оскільки судом першої інстанції
не всі позовні вимоги вирішено і цей недолік не може бути усунуто шляхом постановления додаткового
рішення,  на підставі п.5 ч.1  ст.
311 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з направлення справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  п.5 ч.1
ст. 311,  313-314 ЦПК
України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Центрально- Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 06 грудня 2006 року скасувати,  справу направити на новий розгляд в той же
суд в іншому складі  судців.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.