УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12
червня 2007 року                                                                                     м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C.,
Новодворської О.І.,
Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  3-я особа нотаріальна контора № 16 м.  Києва,
управління земельними ресурсами Київської міської державної
адміністрації про визнання договору дарування недійсним за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 5 листопада 2004 року,

встановила:

В серпні
2001 року ОСОБА_1.  звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2.,  посилаючись на
те,  що вона є власницею будинкуАДРЕСА_1.
Після смерті чоловіка в 1986 році відповідач пообіцяв надавати їй допомогу у
вигляді довічного утримання,  здійснювати
догляд до її смерті. В результаті збігу тяжких обставин,  будучи введеною в оману ОСОБА_2.,  вона 18.03.1997 року поїхала в нотаріальну
контору №16 м.  Києва,  де підписала документ,  значення якого не розуміла. Наміру на
відчуження будинку вона не мала,  тому
просила визнати недійсним договір дарування та свідоцтво про право власності на
спірний будинок.

Рішенням
Дніпровського районного суду м.  Києва
від 23.01.2004 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 5.11.2004
року рішення суду першої інстанції скасовано,
справа повернута на новий розгляд.

ОСОБА_2. звернувся з
касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду,
в обгрунтування якої посилається на порушення норм матеріального і
процесуального права,  невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та ставить питання про скасування
ухвали апеляційного суду та залишення в силі помилково скасованого рішення суду
першої інстанції.

Справа №
33ц-946кс07

Головуючий у
першій інстанції Пінчук Н.А.

Доповідач
Висоцька B.C.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд виходив з того,
що судом першої інстанції допущені процесуальні порушення,  які є безумовною підставою для скасування
судового рішення та повернення справи на новий розгляд.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судове рішення ухвалено з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2   відхилити.

Ухвалу   Апеляційного суду м.  Києва
від   5 листопада 2004   року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.