Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
головуючого         Патрюка  М.В.,
суддів:                    Берднік І.С.,                      Прокопчука Ю.В.,
Костенка А.В.,                   Пшонки М.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Міжрегіональної Академії
управління персоналом до ОСОБА_1про усунення перешкод у користуванні майном та
за зустрічним позовом ОСОБА_1до Міжрегіональної Академії управління персоналом,
треті особи: ОСОБА_2, відкрите акціонерне товариство “Темп”, Хмельницьке бюро
технічної інвентаризації, про визнання права власності на частину приміщення,
за касаційною скаргою Міжрегіональної Академії управління персоналом на рішення
апеляційного суду Хмельницької області від 27 квітня 2007 року,
У жовтні 2006 року Міжрегіональна Академія управління персоналом  (далі - МАУП) звернулась у суд із позовом до ОСОБА_1. про усунення перешкод у користуванні
що згідно з договором купівлі-продажу від 6 лютого 2003 року МАУП
придбала у відкритого акціонерного товариства „Темп” (далі - ВАТ „Темп”)
приміщення адміністративно-побутового корпусу № 2  загальною
площею  7 634 кв. м,  що
розташоване  за  адресою:м. Хмельницький, проспект Миру,
ОСОБА_1. є власником іншої частини
цього приміщення площею 23, 8 кв. м, яке перейшло до неї від ОСОБА_2. на
підставі договору дарування від 17 липня 2003 року.
12 липня 2006 року під час перевірки
виконання плану заходів протипожежного захисту було виявлено, що ОСОБА_1.
самовільно захопила коридори, які визначені в експлікації технічного паспорта
як приміщення 21 та 22, і є власністю МАУП, унаслідок чого площа належного
відповідачці приміщення збільшилась з 23,8 кв. м до 30,2 кв. м.
Посилаючись на те, що вказані
приміщення 21 та 22 є власністю МАУП, а ОСОБА_1. в добровільному порядку
відмовляється звільнити зайняті коридори, позивач просив витребувати у
відповідачки приміщення 21 та 22, зобовґязати відповідачку усунути незаконні
роботи щодо зміни планування території.
У листопаді 2006 року ОСОБА_1. звернулась із зустрічним
позовом до МАУП, треті особи: ОСОБА_2., ВАТ „Темп”, Хмельницьке бюро технічної
інвентаризації, про визнання права власності на площу приміщень коридорів, що дорівнює різниці між
площею 30, 2 кв. м, якою вона фактично
користується, і площею 23, 8 кв. м, указаною в договорі дарування від 17
липня 2003 року; про зобовґязання МАУП не чинити перешкод у користуванні цим
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 17 січня 2007 року позовні вимоги МАУП задоволено та зобов'язано ОСОБА_1. знести облаштовану перегородку
проходу коридорами, визначеними в експлікації під № 21 та № 22, у приміщення
належного МАУП  гуртожитку, що
знаходиться в будинку № 101-а  по  просп.
Миру в м. Хмельницькому, звільнити ці коридори та не чинити МАУП
перешкод у користуванні ними. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1. залишено без
задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь МАУП 836 грн. судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області
від 27 квітня      2007 року рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2007 року скасовано. У
задоволенні позовних вимог МАУП відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1. право власності на нежиле побутове приміщення в будинку №
99/101 по просп. Миру в м. Хмельницькому загальною площею 30,2 кв. м, до складу
якого входять коридори 1 та 2. Позовні вимоги ОСОБА_1.  про усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном залишено без задоволення.

У касаційній скарзі МАУП,
посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального
права, просить рішення апеляційного суду Хмельницької області від 27 квітня
2007 року скасувати й залишити в силі рішення
Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня   2007 року.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК
України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, стосуватися,
зокрема, питань : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин.

Судом установлено, що 6 лютого 2003
року між ВАТ „Темп” та МАУП було укладено договір купівлі-продажу, згідно з
яким МАУП придбало в товариства приміщення адміністративно-побутового корпусу №
2  загальною площею 7 634 кв. м, що
розташоване  за  адресою :
м.  Хмельницький,  просп. Миру, 99/101.

При цьому сторони домовились, що
оплату придбаних приміщень  МАУП буде
проводити поетапно, згідно з графіком проведення оплати,  до 30 червня 2004 року, а після повного
розрахунку сторони складають акт приймання-здавання цього приміщення.

Відповідно до договору
купівлі-продажу від 10 лютого 2003 року ОСОБА_2. купив у ВАТ „Темп” приміщення
адміністративно-побутового корпусу № 2
по просп. Миру, 99/101 у м. Хмельницькому загальною площею 23, 8 кв.
м,  яке
17  липня  2003
року на підставі договору подарував ОСОБА_1.

Фактично    ОСОБА_1.
користується    площею    30, 2
кв. м   нежитлового побутового
приміщення адміністративно-побутового корпусу № 2 по просп. Миру, 99/101 в м.
Хмельницькому.

Задовольняючи позовні вимоги МАУП
про зобовґязання ОСОБА_1. знести облаштовану перегородку проходу спірними
коридорами,   звільнити ці приміщення, не
чинити МАУП перешкод у користуванні ними та відмовляючи в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_1.; суд першої інстанції виходив із того, що
спірні приміщення коридорів були продані МАУП на підставі договору
купівлі-продажу від 6 лютого 2003 року, а ОСОБА_1.  не довела свого права власності на ці
приміщення, оскільки в договорі купівлі-продажу від 10 лютого 200 року,
укладеному між ВАТ „Темп” та ОСОБА_2., не зазначено, які ж конкретно приміщення
адміністративно-побутового корпусу були придбані ОСОБА_2., а додана до цього
договору технічна характеристика сфальсифікована посадовими особами
Хмельницького БТІ.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні позову МАУП, задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1. про визнання права власності; суд апеляційної інстанції вважав,
що різниця в розмірах площ, належних ОСОБА_1., визначених експертом та
зазначених у договорі дарування, не є підставою для задоволення позовних вимог
МАУП, а позовні вимоги ОСОБА_1. про визнання права власності на спірні коридори
підлягають задоволенню на підставі ст. 392 ЦК України.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна, оскільки як суд першої інстанції, так і суд
апеляційної інстанції дійшли своїх
висновків   у порушення ст. ст. 10, 214 ЦПК України, без
всебічного і повного зґясування обставин справи; без встановлення, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до висновку № 27 судової
будівельно-технічної експертизи від 25 грудня 2006 року фактичний розмір та
площа 30, 2 кв. м, якими користується ОСОБА_1., не відповідають розміру та
площі (23, 8 кв. м) приміщень, зазначеним
у  договорі дарування цих
приміщень, укладеному 17 липня 2003 року між ОСОБА_2. і ОСОБА_1.

Разом з тим згідно з актом
приймання-передачі від 14 червня 2004 року
придбаних МАУП за договором від 6 лютого 2003 року приміщень загальна
площа переданих Академії приміщень на першому поверсі  адміністративно-побутового корпусу складає 2
360, 9 кв. м.

Доповненнями до акта від 14 червня
2004 року про деталізацію приміщень адміністративно-побутового корпусу № 2, що
були передані МАУП за договором купівлі-продажу від 6 лютого 2003 року.
Встановлено, що МАУП були передані й приміщення коридорів 21 та 22.

Після проведеної МАУП реконструкції
купленого приміщення рішенням № 44 виконавчого комітету Хмельницької міської
Ради від 8 червня 2006 року було затверджено акт державної приймальної комісії,
ці приміщення були прийняті в експлуатацію як навчальний заклад МАУП та її
гуртожиток на 130 місць.

При цьому судами взагалі не
встановлено, який став розмір реконструйованого приміщення першого поверху  після проведеної реконструкції, чи ввійшли до
нього приміщення спірних коридорів.

Крім того, судами не встановлено
причину збільшення розміру приміщення адміністративно-побутового корпусу № 2 до
30, 2 кв. м, яким фактично користується ОСОБА_1. порівняно з розміром, указаним
у договорі дарування від 17 липня 2003 року.

Висновок суду апеляційної інстанції
про те, що приміщення спірних коридорів 21 та 22 узагалі не передавались МАУП
згідно з актом приймання-передачі від 14 червня 2004 року, що до складу
реконструйованого МАУП приміщення було помилково включено й приміщення площею
23, 8 кв. м, яке належало ОСОБА_1., не ґрунтується на матеріалах справи.

Оскільки пояснення сторін належним чином не
були перевірені ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, ухвалені у справі судові рішення підлягають
скасуванню як
постановлені з порушенням норм процесуального права, яке могло призвести до
неправильного вирішення справи, з  направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міжрегіональної Академії управління
персоналом задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької
області від 27 квітня 2007 року та рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 17 січня 2007 року скасувати.

Справу передати на розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     М.В. Патрюк

Судді:                                                                 І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В.Прокопчук

М.П.
Пшонка