Справа 22-7658                                                 Суддя
1 інстанції Масендич
Категорія                                                               Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

24
жовтня 2007 року                                                          м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі головуючого: судді Шабанової В.О. суддів Будулуце М.
С. ,  Резникової Л.В. при секретарі
Кошмак Т.С.

за участю
адвокатів ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2. розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4

на
рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 28 березня 2007 року

справі
за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7,  треті особи: Третя Донецька державна
нотаріальна контора,  приватний нотаріус ОСОБА_8 - про визнання
права власності на частку квартири,
автомобіля і гаражу в порядку спадкування за законом,  визнання свідоцтва про права власності на
спадщину за законом та договору купівлі-продажу недійсними

та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,  треті особи: № Донецька державна нотаріальна
контора і автогаражний кооператив «Гірник» - про розподіл спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні
2006 року ОСОБА_3  і ОСОБА_4 звернулися в
суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку квартири,  автомобіля і гаражу в порядку спадкування за
законом,  визнання свідоцтва про права
власності на спадщину за законом недійсними,
обґрунтувавши свої позовні вимоги тим,
що ОСОБА_3  є дружиною,  а ОСОБА_4 донькою ОСОБА_9. АДРЕСА_1 в якій
вони проживали на протязі 21 року належала на праві особистої власності батьку
чоловіка ОСОБА_5 та матері ОСОБА_10. Крім того в період шлюбу батьки в 1984
році придбали автомобіль ВАЗ 21051 і гараж - бокс в автогаражному кооперативі
«Гірняк» . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла і після її смерті на 12 частину
зазначеного майна,  спадкоємцями 1 черги
на це майно був її син ОСОБА_11. та відповідач ОСОБА_5. Перший прийняв
спадщину,  оскільки постійно проживав на
момент відкриття спадщини протягом наступних 10 років в указаній квартирі,  приймав участь в оплаті комунальних
послуг,  виконував ремонт квартири,  крім того він управляв вказаним автомобілем
за довіреністю і користувався гаражем,
проте нотаріально свої права не оформив і 28 травня 2004 року помер.

Посилаючись
на те,  що після смерті ОСОБА_11 вони
залишилися проживати в спірній квартирі,
та прийняли спадщину,  яка належала
останньому по закону

2

як такому,
що прийняв спадщину,  але не
оформив своїх спадкових прав ,  а також
на те,  що свідоцтво про право на
спадщину по закону на 12 частину спірного майна отримав  відповідач,
вони просили суд визнати за кожним право власності на 14 частку спірної
квартири,  автомобіля і гаражу в порядку
спадкування за законом,  визнати
свідоцтва про права власності на спадщину за законом  недійсним.

Оскільки
відповідач ОСОБА_5 після отримання спадщіни продав спірну квартиру,  позивачі у грудні 2006 року звернулися в суд
з додатковим позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7  про визнання договору купівлі-продажу
квартири ,  посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_8 28 жовтня 2006 року,
зареєстрованого в р.№7434 недійсним.

Не
заперечуючі той факт,  що позивачі є
спадкаємцями після померлого ОСОБА_9,  і
вважаючі,  що кожному з позивачок
належить право на 112 частину спірного майна,
з врахуванням того ,  що спірна
квартира вже придбана добросовісними покупцями,
ОСОБА_5 звернувся в суд з зустрічним позовом в якому просив визнати за
ним право власноті на квартиру,
машину,  гараж в порядку
спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_11 розділити спадкове майно
,  визнавши за ним право власності на
спірну квартиру,  а за ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 право власності на автомобіль та
гараж.

У
подальшому представник ОСОБА_5 - ОСОБА_12
надала суду змінені позовні вимоги,
вказавши що ОСОБА_3  не прийняла
спадщину після ОСОБА_11,  оскільки з
липня 2003 року вони фактично разом не проживали,  вона переодично один раз на місяць приходила
в квартиру за грошима на утримання дитини. В цей час ОСОБА_11 почав
зустрічатися з іншою жінкою,  тому
ОСОБА_5 вважав,  що ОСОБА_3  необхідно виключити з числа спадкоємців за
законом після смерті ОСОБА_9,  спадщину
необхідно поділити між ним та ОСОБА_4 в рівних частках. З врахуванням
того,  що належна ОСОБА_4 частка є
незначною і складає 18 частку всього майна,
просив суд розподілити спадкове майно,
визнавши за ОСОБА_4 право власності на автомобіль ВАЗ 21051 державний номер
НОМЕР_1 та гараж -бокс №1239 в автогаражному
кооперативі «Горняяк» в рахунок її частки 18 частини спірної
квартири,  або визнати за ОСОБА_4 право
власності на 18 частку автомобіля ВАЗ 21051,
18 частку гаража-бокса
№1239 в автогаражному
кооперативі «Горняк»
та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в рахунок її
частки -18 частини в спірній квартирі.

Рішенням
Пролетарського районного суду м. Донецька від 28 березня 2007 року відмовлено у
задоволені позову ОСОБА_3  і ОСОБА_4 до
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7 про визнання права власності на
частку квартири,  автомобіля і гаражу в
порядку спадкування за законом,  визнання
свідоцтва про права власності на спадщину за законом та договору
купівлі-продажу недійсними,  а також
відмовлено у задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3  і ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3  та ОСОБА_4
просять скасувати вказане судове рішення,
постановити нове яким задовольнити їх позов в повному обсязі,  посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи,  порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю - доповідача ,  пояснення
позивачів, іх представника та представника відповідача ОСОБА_7 ,  перевіривши матеріали цивільної справи,  апеляційний суду вважає,  що апеляційна скарга позивачів піддягає
частковому задоволенню з таких підстав:

Відмовляючі
у задоволені позову обом соронам суд виходив з того ,  що ОСОБА_3
ОСОБА_4 до спадкоємців не відноситься оскільки після смерті ОСОБА_10 її
її син ОСОБА_11 спадщину не прийняв. Чоловік померлої-ОСОБА_5 мав право на
спадкування та отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за
законом.  При отримані данного свідоцтва права
та інтереси ОСОБА_3

3

ОСОБА_3  та ОСОБА_4 не порушені,   ОСОБА_5 мав
повне право продавати
спірну

квартиру.

Постановляючи   таке
судове    рішення,     судом
були    порушені    норми

процесуального
права,  зокрема не враховано,  що у додатковому позові ОСОБА_3  та ОСОБА_4 до ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7  позивачі просили визнати
недійсним договор купівлі-продажу
квартири ,  посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_8 28 жовтня 2006 року,
зареєстрований в р.№7434 .

При
цьому судом не було враховано,  що
відповідно до вказаного договору купівлі продажу квартири сторонами по цій
угоді є ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7 ,
яка діє від імені свого малолітнього сина ОСОБА_13,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Відповідно
до ч.4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо
управління батьками майном дитини обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Судом не
були враховані ці обставини,  орган опіки
та піклування не залучений до участі в справі,
про час та місце розгляду справи не сповіщався.

Оскільки
суд вирішив питання про права та обов'язки осіб які не брали участь у
справ,  згідно до  ст. 311ч.1п.4 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Крім
того суд розглядаючи питання щодо прийняття спадщини ОСОБА_11 після смерті
своєї матері ОСОБА_10,  померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не врахував,  що правовідносини з цього питання виникли з
дня смерті спадкодавця і були урегульовані,
діючим на той час Цивільним кодексом України (в ред. 1963 року),  не з'ясував чи була ОСОБА_4 на час смерті
спадкодавця ОСОБА_11 неповнолітньою та чи поширюються на неї вимоги ч.4 ст.
1268 ЦК України,  не з'ясовував оцінку спадкового майна.

З вказаних
обставин при новому розгляді справи доводи сторін належать більш ретельній
перевірці.

Керуючись  ст.
ст.  307, 311, 314,
315 ЦПК України апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну   скаргу
ОСОБА_3   ,    ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення
Пролетарського   районного суду м.
Донецька від 28 березня 2007 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня її
проголошення шляхом надання касаційної скарги безпосередньо до Верховного

суду.