Справа № 22-Ц-2619/2007 року                                    Головуючий
1 інст.- Клименко O.I.
спори,  що виникають                                   Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18
червня 2007 року                                                                                            м.  Харків

Судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого
-                             Малійської С.М. ,

суддів                                           Солодкова
А.А.,  Пилипчук Н.П.

при
секретарі -
Каплаух Н.Б.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Ленінського районного суду м.  Харкова
від 27 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  треті особи Харківська міська рада,  приватний нотаріус ОСОБА_4.,  про визнання договору купівлі-продажу дійсним
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  третя особа приватний
нотаріус ОСОБА_4.,  про визнання
правочину недійним,  -

встановила:

ОСОБА_2.
звернулась до суду із позовом 13.05.2005 року,
в якому просила визнати,  що
27.11.2004 року між нею та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу ½ частини
житлового будинку АДРЕСА_1,  зобов'язати
відповідачку звільнити гараж та визнати відповідачку такою,  що втратила право користування вказаним
житлом.

В
обґрунтування позовних вимог зазначала,
що 04.10.2004 року між відповідачкою та ОСОБА_3. - чоловіком
позивачки,  був укладений договір про
намір,  згідно якого ОСОБА_1. отримала
від ОСОБА_3. аванс в сумі 10600 грн. в рахунок продажної вартості 23800 грн. за
½ частину
житлового будинку АДРЕСА_1. Крім того,
сторонами було погоджено,  що
договір купівлі-продажу зазначеного будинку буде укладено 04.11.2004 року.
Але,  04.11.2004 року договір укладено не
було в зв'язку з тим,  що ½ частина будинку
була під заставою. 27.11.2004 року у нотаріуса ОСОБА_4. було оформлено договір
дарування,  згідно якого відповідачка
подарувала позивачці ОСОБА_2. ½ частину будинку АДРЕСА_1,  але при цьому вона отримала від позивачки
суму грошей,  яка залишалась не
сплаченою. Відповідачка наполягала на оформленні договору дарування,  щоб не виконувати право першої покупки
співвласником житлового будинку. Сторони досягай домовленості,  що відповідачка буде користуватися гаражем,  переобладнаним в торгівельний кіоск,  який розташований на території вказаного
домоволодіння,  до весни 2005 року.
Але,  до теперішнього часу вона не
звільнила гараж-кіоск,  продовжує ним
користуватися та торгувати. Крім того,
відповідачка залишається зареєстрованою за вказаною адресою.

Відповідачка
ОСОБА_1. позовні вимоги не визнала,
звернулась до суду із зустрічним позовом,  в якому просила визнати недійсним договір
дарування від 27.11.2004 року,  укладений
між нею та позивачкою ОСОБА_2. відносно спірного будинку,  як укладений внаслідок омани зі сторони
ОСОБА_2. В обґрунтування позовних вимог пояснила,  що їй на праві власності на підставі договору
купівлі-продажу від 18.05.2001 року належить ½ частина житлового будинку
АДРЕСА_1. На вказаній земельній ділянці розташований гараж,  самовільно переобладнаний в житловий
будинок,  в якому одна кімната зайнята
торгівельним кіоском,  а друга кімната -
жила.

2

ОСОБА_1. є приватним підприємцем та самостійно веде торгівлю. В
2004 році вона дала оголошення про продаж ½ частини вказаного будинку,  за яким до неї прийшла ОСОБА_2. ОСОБА_1.
дозволила ОСОБА_2. та її чоловіку мешкати в будинку ще до оформлення правочину.
04.10.2004 року між сторонами було укладено договір наміру,  згідно якого позивачка за зустрічним позовом
отримала 10600 грн. та сторони досягли домовленості про укладення договору
купівлі-продажу до 04.11.2004 року. Але,
04.11.2004 року договір укладено не було,  оскільки у ОСОБА_2. був недійсний паспорт.
Строк зазначений в договорі наміру сторін пройшов,  позивачка залишила у себе завдаток,  оскільки договір не було укладено з вини
ОСОБА_2. Відповідачі залишилися мешкати у будинку та згодом сторони вирішили
укласти договір дарування спірного будинку. При цьому сторони повинні були
укласти додатковий договір про мешкання позивачки ОСОБА_1. на земельній ділянці
у житловому приміщенні з кіоском.
Але,  в 2005 році подружжя
Торохтій відмовились від укладання додаткового договору та почали чинити
перешкоди в користуванні житлом та веденні торгівельної діяльності.

В судовому
засіданні співпозивачем за первісним позовом було визнано ОСОБА_3.

Представник
третьої особи Харківської міської ради в судовому засіданні просив вирішити
справу за розсудом суду.

Третя
особа нотаріус ОСОБА_4. в судове засідання не з'явилась,  про причину неявки суду не повідомила.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Харкова
від 27 лютого 2007 року позов ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. задоволений частково.

Зобов'язано
ОСОБА_1. звільнити гараж літ. „Д",
розташований на земельній ділянці будинку АДРЕСА_1. Визнано ОСОБА_1
такою,  що втратила право користування
житловим будинком АДРЕСА_1.

Відмовлено
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 в задоволенні позовних
вимог в частині визнання укладеним 27.11.2004 року договору купівлі-продажу ½ частини
житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Відмовлено
ОСОБА_1. в задоволенні позовних вимог про визнання недійним договору дарування
від 27.11.2004 року,  укладеного між
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. відносно ½ частини будинку АДРЕСА_1 та приведення сторін по
договору в первісний стан.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення змінити та задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню,
а рішення суду - скасуванню з таких підстав.

Відповідно
до п. 4 ч. 1  ст. 311 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб,  які не брали участь у
справі.

Згідно  ст. 362 ЦК
України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності
співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю.

Суд
першої інстанції ухвалив рішення,  не
залучивши до участі у справі співвласника спірного будинку ОСОБА_5.

Згідно
п.2 ч.6  ст. 130 ЦПК України в
попередньому судовому засіданні суд вирішує питання про склад осіб,  які братимуть участь у справі.

Не
залучивши до участі у справі ОСОБА_5, розглянувши справу за її
відсутністю,  суд порушив її право на
особисту участь у судовому засіданні і реалізацію процесуальних прав,  в тому числі і права на надання заперечень і
доказів проти позову.

Зазначені
порушення цивільного процесуального права є суттєвими,  такими,
що відповідно до п. 4 ч. 1  ст.
311 ЦПК України є безумовною підставою для скасування рішення з направленням
справи на новий розгляд.

3

Керуючись  ст. ст. 303,
304,  п. 5 ч.1  ст. 307,
п.4 ч.1  ст. 311,  п. 2 ч.1
ст. 314,   ст. ст. 315,  317,
319,  325 ЦПК України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Харкова
від 27 лютого 2007 року скасувати,
справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому
складі суду.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.