Справа №2-582/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2007
року Мелітопольський міськрайонний суд в складі:

головуючого -
судді Міщенко Т.М.

при секретарі -
Баснарьової Т.С.

за участю
представника позивачів - адвоката ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 доОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позивачі
звернулись до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідачки на їх
користь матеріальну шкоду в розмірі 4503 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн.
та всі понесені по справі судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору
та інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи і зазначають,
що згідно свідоцтва про право на спадщину їм належало по 2/5 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, а відповідачці 1/5 частина. Згідно рішення Апеляційного суду
Запорізької області від 12.07.2006 р. з них на користь відповідачки стягнено з
кожної по 3078,60 грн., а право власності на належну відповідачці 1/5 частини
будинку було припинено і визнано за ними. 2.09.2006 р. ОСОБА_3 розібрала сіни
та сарай в їх домоволодінні, а будівельні матеріали вивезла, спричинивши їм
збитки на 1867 грн. Крім того, стягуючи з них грошову компенсацію за належну
відповідачці 1/5 частину будинку, суд виходив з інвентарної оцінки будинку, в
яку були включені і вартість самовільно побудованих будівель: сіней та сараю.
Оскільки вони повністю сплатили відповідачці грошову компенсацію за її частину
будинку, а вона знесла ці споруди, то їм була спричинена шкода і за знесення
цих самовільно збудованих споруд в сумі 2636 грн. Крім того, діями відповідачки
їм була завдана і моральна шкода, оскільки вони переживали з приводу знесення
належних їм будівель, це викликало в них негативні емоції, вони були змушені
відновлювати ці споруди.

В судовому
засіданні позивачі позов підтримали повністю.

Відповідачка
в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачки є її
двоюрідними сестрами. В 2005 р. після смерті батька вона стала спадкоємницею
1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1. За рішенням Апеляційного суду
Запорізької області від 12.07.2006 р. з позивачок на її користь за належну їй
частину будинку було стягнено з кожної по 3078,60 грн. Право власності на
належну їй 1/5 частину будинку було припинено. Ніяких будівель ані вона, ані її
син з друзями не розбирали. В цей день вони були в Кирилівці. Хто розібрав сіни
та сарай їй не відомо.

Представники
відповідачки в судовому засіданні позов також не визнали та пояснили, що ані
відповідачка, ані її син з друзями не розбирали вказані будівлі. Цього дня вони
знаходились у Кирилівці.

Суд,
вислухавши пояснення позивачів, відповідачку, її представників, показання
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11., ОСОБА_12.,ОСОБА_13.,
ОСОБА_14., спеціаліста Спірідончука В.М., вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов слід задовольнити частково.

Згідно
свідоцтва про право на спадщину позивачамОСОБА_1. та ОСОБА_2 належало по 2/5
частин житлового будинку АДРЕСА_1, а відповідачці ОСОБА_3 -1/5 частина
вказаного будинку.

Згідно
рішення Апеляційного суду Запорізької області від 12.07.2006 р. з ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3 стягнено грошову компенсацію по 3078,60 грн. з
кожної за належну їй 1/5 частину будинку. Право власності на належну
відповідачці 1/5 частину будинку було припинено і визнано за ОСОБА_1. право
власності на 1/10 частину будинку, за ОСОБА_2 на 1/10 частину будинку
/а.с.7-8/.

Як було
встановлено в судовому засіданні 2.09.2006 р. за вказівкою відповідачки ОСОБА_3
її син ОСОБА_15. зі своїми друзями розібрали сіни та сарай, які знаходились у
дворі житлового будинку АДРЕСА_1, а саме знесли 8 шт. шестиволнового шиферу та
розбили його, чим спричинили збитків на суму 189 грн., для його установки
необхідно 135 грн., в результаті знесення шиферу відвалилась личковка від
передньої стіни житлового будинку площею 13 кв.м., для її ремонту необхідно
заплатити 325 грн., купивши будівельних матеріалів на 918 грн.. Також було
знесено 5 метрів забору з штакету і забрано його, чим завдано збитків на суму
50 грн. Після того, як розібрали сіни на вулиці залишився електролічильник,
який необхідно перенести до житлового будинку, за що сплатити 50 грн. та
погрузити і вивезти сміття, що залишилось після розбору сіней та сараю, за що
сплатити 200 грн.

Таким чином,
позивачам було завдано матеріальних збитків на сумму 1867 грн.

Крім
того, Згідно довідки № 4795 від 7.12.2006 р. інвентарна вартість житлового
будинку АДРЕСА_1 станом на 19.01.2002 р. становить 30786 грн. Вартість самовільно
побудованих будівель станом на 19.01.2002 р. складає: сіни „а-1" - 1986
грн., сарай „Г-1"- 1301 грн.

Як
вбачається з рішення Апеляційного суду Запорізької області, стягуючи з
позивачів грошову компенсацію за належну відповідачці 1/5 частину будинку, суд
виходив з інвентарної оцінки будинку 30786 грн., в яку були включені і вартість
самовільно побудованих будівель: сіней „а-1" - 1986 грн. та сараю
„Г-1" - 1301 грн. (30786 : 5 = 6157,20 : 2 = 3078,60).

Право
власності на належну відповідачці 1/5 частину будинку було припинено і визнано
за ОСОБА_1. право власності на 1/10 частину будинку, за ОСОБА_2 на 1/10 частину
будинку.

Судом
встановлено, що грошову компенсацію за належну відповідачці частину будинку
позивачі сплатили повністю, а оскільки вказані споруди були знесені, то
позивачам була спричинена шкода і самовільним знесенням цих споруд в сумі 2636
грн. (вартість сіней „а-1" - 1986 грн. та вартість сараю „Г-1" - 1301
грн.).

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_5. підтвердила, що їй відомо, що ОСОБА_15 разом
зі своїми друзями на протязі тижня розбирали сіни та сарай у дворі позивачів.
Вона питала у ОСОБА_15 навіщо вони це роблять, а він відповів, що так треба.
Розібрані будівельні матеріали вивозили на червоному автомобілі, який належить
ОСОБА_16. Вона бачила як ОСОБА_15 з друзями грузили будматеріали до автомобіля
батька. Сміття після розборки вони залишили у дворі.

Допитана
свідок ОСОБА_6. пояснила, що в день, коли почали розборку сарая та сіней, їй
подзвонила ОСОБА_2, яка знаходилась в дуже схвильованому стані та попросила
прийти до неї. Коли вона прийшла, то ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_15. разом зі
своїми друзями розбирають будинок. В будинку був жахливий грохіт та шум. Коли
вона вийшла на вулицію, то побачила розібрану прибудову та дах. Вона бачила, як
вивозили цеглу, а доски віддавали
зустрічним прохожим. Стіна будинку, яка була необличкована, рухнула,
електролічильник з оголеними проводами залишився на вулиці, мусор та глина залишились
у дворі. ОСОБА_2 є інвалідом першої групи, на той момент мешкала в будинку
одна.

Свідок
ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона двоюрідна сестра позивачок.
2.09.2006 р. вона знаходилась на ринку, а коли повернулась то побачила, як
ОСОБА_15 та троє його знайомих рушать сарай та прибудову у дворі будинку
АДРЕСА_1. Вони розбили дах, прибудову та сарай. Шум та грохіт стояв по всій
вулиці, всі сусіди чули, що йде розборка. Потім ОСОБА_15 вивозив будівельні
матеріали на червоній машині, яка належить ОСОБА_16.

Допитана
свідок ОСОБА_8. підтвердила, що вона сусідка позивачок. Вона бачила, як
хлопець, яким потім виявився ОСОБА_15 з декількома хлопцями розбирали у сусідки
прибудову. За час розборки вони погнули їй арку. Вона підійшла до них та стала
обурюватися з приводу зломаної арки, вони відповіли, що приїде син господаря і
з ним необхідно говорити. Потім вона бачила ОСОБА_16., він приїхав на місце де
стояла прибудова, вона з ним поговорила з приводу зломаної арки, а він
відповів, що якщо на арці будуть сліди, то він відремонтує її. Хлопці розбирали
прибудову на протязі 3-4 днів, всі ці дні вона бачила у дворі ОСОБА_15, а
ОСОБА_16. вона бачила лише один раз. Як вона зрозуміла він приїзджав туди, щоб
оглягути результати розборки.

Свідок
ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він чоловік двоюрідної сестри
позивачок. Він бачив як в суботу приїхав ОСОБА_15 з двома невідомими хлопцями
та почали розбирати сарай та прибудову у дворі позивачок. Розбирали на протязі
двох днів, після вивозили будівельні матеріали на червоному автомобілі, за
кермом був ОСОБА_15. Доски
продавали прохожим, сміття було залишено у дворі. Він там бачив і
відповідачку ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_16.

Допитаний
свідок ОСОБА_14. в судовому засіданні пояснила, що зі слів позивачки ОСОБА_2.
їй відомо, що син відповідачки з хлопцями за вказівкою батьків розібрали сарай
та прибудову.

В
судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що 2.09.2006 р. він повертався до
дому та проходив біля дому свого померлого дідуся. Він бачив як у дворі
будівельники розбирають прибудову. Він підійшов до них та спросив, що вони роблять,
будівельники пояснили, що господарі попросили розібрати прибудову. Він з ними
покурив та пійшов додому. Більше нічого він в них не питав. Після обіду він з
друзями поїхали у Кирилівку на вихідні, а в понеділок він пійшов до
університету. Ніяких будівель він не розбирав, будівельні матеріали з двору
позивачок не вивозив.

Свідок
ОСОБА_10. та ОСОБА_11. в судовому засіданні пояснили, що вони друзі ОСОБА_15.
2.09.2006 р. вони разом з ОСОБА_15 біля 10.00-11.00 годин дня поїхали в
Кирилівку на вихідні. З Кирилівки вони повернулись наступного дня увечері.

Допитаний
свідокОСОБА_13. пояснила,
що вона знайома відповідачки. На початку вересня вона з чоловіком їздили у
Кирилівку в гості до ОСОБА_15. Приїхали вони 2 вересня приблизно о 10.00
годині, в цей же день після обіду до них приїхав ОСОБА_15. З Кирилівки вони
поїхали після обіду 3 вересня, а родина ОСОБА_15 ще залишилась там.

Однак
суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11.
таОСОБА_13., оскільки
ОСОБА_15. є сином відповідачки, а показання свідків ОСОБА_10., ОСОБА_11.
таОСОБА_13. суперечать
показанням інших допитаних в судовому засіданні свідків.

Позивачка
ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що 2.09.2006 р. вона бачила як
ОСОБА_15 зі своїми друзями почали розбирати сарай та прибудову у її дворі. Коли
вона підізвала ОСОБА_15 до себе, він сказав, що всі питання з приводу розборки
необхідно задавати його батькам. Розбирали вони на протязі двох днів, після
розборки залишилось багато сміття, частину будівельного матеріалу вони вивезли
на червоному автомобілі, за кермом якого був ОСОБА_15, а частину ОСОБА_15
продавав прохожим. Пізніше вона подзвонила до ОСОБА_15 до дому, трубку підняв
ОСОБА_15, на її питання навіщо він все розібрав, він сказав, що сарай та
прибудова все рівно були старі і, що він все перекаже батькам. Вона змушена
була найняти робітників для того, щоб вони провели ремонт, був перекритий дах
та облічкувана передня стіна будинку.

Спеціаліст
Спірідончук В.М. - в.о. начальника відділу правової реєстрації КП „Мелітопольське
МЕТІ" пояснив, що згідно інформації з інвентарної справи домоволодіння
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2., ОСОБА_1 по 2/5 частини на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 3.11.1973 р. та ОСОБА_3 - 1/5 частина домоволодіння на
підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.09.2002 р. Вартість всього
домоволодіння з урахуванням самовільних будівель складає 30786 грн. Вартість
самовільних будівель, а саме сіней „а-1" складає 1986 грн., сараю
„Г-1" - 1301 грн. На підставі рішення виконкому Мелітопольської міської
ради від  19.01.1994 р. було

дозволено будівництво та перепланування. Згідно акту техніка від
21.01.2003 р. № 1024 було засвідчено будівництво сарая „Г-1" гаражу „В-1", сіней „а-1", за
дозволом виконкому був збудований житловий будинок „Б-1", а також
перепланування в будинку „А-1".

В
постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 5.10.2006 р.
зазначено, що 2.09.2006 р.
в денний час за адресою АДРЕСА_1 прийшли невідомі люди від гр-ки ОСОБА_1 та стали
розбирати її частину (прибудову). Данними діями демонтажу стіни та даху вони
зіпсували стіну та дах будинку гр-ки
ОСОБА_2., тим самим спричинивши їй матеріальні збитки на суму приблизно
2000 грн. /а.с.35/.

Відповідачка
та її представники в судовому засіданні згодні з оцінкою будівельних матеріалів
та збитків, які зазачені позивачами в позовній заяві.

Таким
чином, в судовому засіданні встановлено, що саме син відповідачки зі своїми
друзями за вказівкою ОСОБА_3 2.09.2006 р. проводили розборку сіней та сараю у
дворі будинку АДРЕСА_1.

В ст.
1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В
судовому засіданні було встановлено, що в результаті неправомірних дій
відповідачки позивачам була завдана матеріальна шкода, яка підлягає повному
відшкодуванню.

Крім
того, відповідно до ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Діями
відповідачки позивачам була завдана і моральна шкода, оскільки вони переживали
з приводу знесення належних їм будівель, це викликало в них негативні емоції,
вони були змушені відновлювати ці споруди. Позивачка ОСОБА_2 є інвалідом першої
групи, вона не може самостійно пересуватися, на той момент в будинку проживала
сама, розборка сарая та сіней
проходила на її очах, що викликало в неї сильні душевні хвилювання.

Тому суд
вважає, що з відповідачки на користь позивачів слід стягнути матеріальну шкоду
в сумі 4503 грн., моральну шкоду в сумі 700 грн., а також витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору в сумі 59 грн. 50 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн., а
всього 5292 грн. 50 коп.

Керуючись ст.
ст. 3,10, 212 ЦПК України, ст. ст. 1166,1167 ЦК України,

вирішив:

Позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2 доОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути
зОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 4503 грн.,
моральну шкоду в сумі 700 грн., а також витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору в сумі 59 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи в сумі 30 грн., а всього 5292 грн. 50 коп.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський
міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної заяви протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а потім апеляційної скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в десятиденний
строк без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.