Справа № 22ц-1210/2007 р. Головуючий у першій інстанції Галич A.I.
Категорія - цивільна Доповідач - Миронцов В.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2007 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого: Заболотного В.М. ,

суддів: Миронцова В.М. , Євстафіїва O.K.

при секретарі: Рябчук С. В.

з участю: позивачки, представника позивачки, прокурора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького

міськрайонного суду від 05 червня 2007 року у справі за позовом

Прилуцького міжрайонного прокурора в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення

батьківських прав, -

встановив:

В травні 2007 року Прилуцький міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_2. з позовом до ОСОБА_3. про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що батьком малолітньої ОСОБА_2. являється відповідач. Проте, з самого народження він не проживає з донькою, участі у її вихованні не приймає, життям і здоров"ям, розвитком дитини не цікавиться, матеріальну допомогу не надає, має заборгованість по аліментах в розмірі 4 тис. грн., має іншу сім"ю. Проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. Малолітня ОСОБА_2. проживає разом з матір"ю - ОСОБА_1., яка доглядає доньку, створює належні умови для її життя, розвитку, навчання, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов сім"ї, відповідними довідками зі школи за місцем навчання. Враховуючи, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньки ОСОБА_2, прокурор просив суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 05 липня 2007 року у задоволенні позову прокурора відмовлено на тій підставі, що жодна із обставин, зазначених в ст. 164 СК України, на які посилався прокурор свого підтвердження в судовому засіданні не знайшла.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення скасувати і постановити нове про повне задоволення позовних вимог прокурора. Доводи скарги зводяться до того, що відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, якою передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. Суд проігнорував дану норму, не звернувши увагу на ту обставину, що підставою для звернення до суду було не стягнення заборгованості по аліментах, а позбавлення батьківських прав. Не дав суд оцінки показам свідка, яким був батько відповідача і дід її доньки, як один із доказів по справі, хоча відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Вислухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні вимог прокурора про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3. , суд першої інстанції вірно і обгрунтовано вийшов з того, що позивачем не було зазначено жодної із обставин, які б давали підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3. , який є батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_2. Адже, положення ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачають шість підстав для позбавлення батьківських прав. Це, якщо мати або батько не забрали дитину з пологового будинку без поважної причини і проятгом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами, якщо батьки вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, та у випадку, коли батько або мати засуджені за вчинення умисного злочину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. посилається на те, що відповідач з дочкою не зустрічається, не спілкується, не цікавиться її життям та здоров"ям, не бере участі у вихованні, а також в результаті тривалої несплати аліментів, відповідач заборгував майже 4000 грн.. Все це на її думку має бути підставою для позбавалення ОСОБА_3. батьківських прав.

З такими доводами апеляційний суд погоджується частково, адже як вбачається із протоколу судового засідання (а.с. 32-33), ОСОБА_3 не заперечував, що дійсно не відвідував школу, де навчається донька, не цікавився її навчанням, життям, не сплачував аліменти, але не зважаючи на це, він висловив небажання з приводу того, щоб його позбавили батьківських прав, сплативши вже на час розгляду справи позивачці всю суму заборгованості по аліментах.

Зважаючи на те, що відповідно до ч.2 п. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки і піклування контроль за виконанням ним батьківських обов"язків.

Тому, з огляду на вищенаведене виходить, що в даному випадку, позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3. може вплинути на інтереси доньки ОСОБА_2 з негативної сторони, а тому апеляційний суд вважає, що за зазначених обставин, в даній ситуації позбавити особу батьківських прав є недоцільним. За таких обставин, відповідача має бути попереджно про необхідність змінити ставлення до виховання дитини з покладанням на орган опіки і піклування Прилуцької міської ради контролю за виконанням відповідачем батьківських обов"язків.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

Вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 05 червня 2007 року змінити.

Доповнити резолютивну частину другим абзацом наступного змісту : „Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Покласти на орган опіки і піклування Прилуцької міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов"язків".

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.