Справах» 22 ц-2254/07                                                                 Головуючий суддя у 1-й
32                                                                                  інстанції- Красвітна Т.П
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
травня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого
- Гайдук В.І.

суддів -
Дерев'янко О.Г., Баранніка О.П.

при
секретарі - Кочкової А.В. розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на
заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від
24 листопада 2006 року

по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
житлово-будівельний кооператив №378, про визнання особи втратившою право
користування жилим приміщенням, -

встановила:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його втратившим право користування
жилим приміщенням, посилаючись на те, що
вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі і йому на склад
сім'ї з трьох чоловік на підставі ордера № 1706 була надана двокімнатна
квартира АДРЕСА_1. Після розлучення ОСОБА_2 пішов зі спірного житла,
більше у квартирі не проживає, не вносить плату за комунальні послуги. Тому
просила суд визнати відповідача особою, яка втратила право користування жилим
приміщенням відповідно до ст..405 ЦК
України.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного суду від 24 листопада 2006 року ОСОБА_1 у
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі, вказуючи на те, що суд не
надав належної оцінки наданим нею доказам.

Розглянувши
матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних
вимог колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та
скасування рішення суду.

Встановлено
судом і підтверджується матеріалами справи, що спірна квартира АДРЕСА_1 на
підставі ордеру № 1706 від 26.04.19986 р. була надана члену ЖБК № 378 ОСОБА_2.
на склад сім'ї з трьох осіб (він, ОСОБА_1 та ОСОБА_3.). Усі ці особи на данний
час зареєстровані в даній квартирі. Відповідно до довідки ЖБК № 378 та ордеру
на заселення спірної квартири від 26.04.1986 p., членом
ЖБК є ОСОБА_2, остаточно за квартиру було сплачено у грудні 1992 p.,
а реєстрація розірвання шлюбу між сторонами відбулася 11.10.1995 р.
(а.с.7-9). Розділу спірної квартири між сторонами не було.

Зазначені
обставини підтверджуються письмовими доказами, яким суд дав належну оцінку в
своєму рішенні.

2.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що відповідач не
проживає в квартирі, а тому втратив право користування, є безпідставними, тому
що відповідач ОСОБА_2 є членом ЖСК, приймав участь у виплаті пайових внесків за
квартиру і він не може бути позбавлений права користування цим жилим
приміщенням, крім випадку, коли він буде позбавлений права власності на спірну
квартиру шляхом її розділу на підставі ст.ст. .    69-71 СК України.

Відповідно до
положень ч.2 ст. 405 ЦК України,
на яку посилалася позивачка, саме член сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин
понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Позивачка не
надала суду доказів тому, що вона є власником спірної квартири, а ОСОБА_2 став
членом колишньої сім'ї.

Таким чином,
з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи і давши їм правову оцінку, суд постановив рішення,
яким обгрунтовано, на підставі ст. 405 ЦК
України відмовив ОСОБА_1 в позові у визнанні втратившим право користування
житлом.

Приведені в
апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до
ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Перевіривши
справу в повному об'ємі, судова колегія приходить до висновку про
обгрунтованість висновків суду та безпідставності приведених в апеляційній
скарзі доводів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218,303,307,308,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного суду від 24 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом 2-х місяців.