УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

1 червня 2007р.                                                                                м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Головуючого:           Вакарук В.М.

Суддів:                      Меленко О.Є, Павлишиної
А.Т.,

Шишко А.І., Стефанів Н.С.

розглянувши у судовому засіданні в
м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
казначейства України, третьої особи -
прокуратури Закарпатської області про стягнення матеріальної та моральної
шкоди, за касаційним поданням помічника прокурора Іршавського району та
касаційною скаргою Державного казначейства України на рішення Іршавського
районного суду від 26 січня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2005
року, -

встановила:

У липні 2003 року ОСОБА_1
звернувся з позовом в суд до Державного казначейства України, третьої особи
-прокуратури Іршавського району про стягнення 200 грн. матеріальної та 10.000 грн. моральної шкоди, завданої незаконним затриманням.

Позовні вимоги
мотивував тим, що згідно постанови слідчого прокуратури Іршавського району від 27.05.2003 року був
затриманий 28.05.03 р.
працівниками міліції і поміщений в камеру тимчасового тримання Іршавського РВ
УМВС України на три доби.

Постановою
Іршавського районного суду від 6.06.2003
року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області
від 8.07.2003 року
затримання визнано незаконним.

Вважав, що
незаконними діями відповідача йому завдано матеріальних збитків - в розмірі 200 грн..та моральних
- в розмірі 10.000 грн., які
відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" та ст..ст.55 ,56
Конституції України підлягають відшкодуванню.

Рішенням
Іршавського районного суду від 26
січня 2005 року
позов задоволено частково, стягнуто за рахунок держави з Державного
казначейства України в користь позивача 1500
грн..моральної та 200
грн. матеріальної шкоди .

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2005
року дане рішення залишено без змін.

Справа № 33-ц-275кс/07р.                                        Головуючий
у 1 інстанції
Беламут П.М.

Категорія 39                                                                Доповідач
Вакарук В.М.

На дане рішення
помічник прокурора Іршавського району подав касаційне подання, а Державне
казначейство - касаційну
скаргу, в яких вказали на порушення судами норм матеріального і процесуального
права, у зв"язку з чим просили зазначені рішення скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлагає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постановою
Іршавського районного суду від 5.06.2003
p., яка
набрала законної сили 8.07.2003
p., визнано
незаконним затримання позивача, а тому відповідно до вимог чинного
законодавства він має право на відшкодування йому матеріальної та моральної
шкоди.

Однак, такий
висновок суду суперечить вимогам закону та зібраним по справі доказам.

Закон України
"Про порядок відшкодування шкоди, заявданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" є
спеціальним законом, який визначає умови, підстави та порядок відшкодування
громадянинові шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів.

Відповідно до
ст.2 цього закону встановлено виключний перелік підстав, при наявності яких у
громадянина виникає право на відшкодування шкоди.

Однак, в
матеріалах справи відсутні жодні з перелічених в зазначеному законі правових
підстав, які б давали йому право на відповідне відшкодування.

Із матеріалів
справи вбачається, що позивача було затримано на три доби в процесі
розслідування кримінальної справи, яка була закрита ухвалою Апеляційного суду
від 27.10.2004 р. у зв'язку
із закінченням строків давності, тобто по нереабілітуючих підставах.

Залишаючи дане
рішення без змін, Апеляційний суд не звернув уваги на неправильний висновок
суду при вирішенні даної справи щодо застосування ст..ст.55,56 Конституції
України, як норми прямої дії ,
оскільки відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 01.Х1.1996
року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"
зазначено, що суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі невизначеності в
питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон,
який підлягає застосуванню в конкретній справі...", а в даному випадку є
спеціальний закон, який регулює зазначені правовідносини.

За таких
обставин, відповідно до вимог ст..309
ЦПК України 1963 року,
який діяв на час розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційний суд не
виконав своїх обов'язків, визначених законом, щодо скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення у випадку порушення або
неправильного застосування судом норм матеріального права.

Керуючись ст.ЗЗЗ,
336, 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати в цивільних справах по розгляду
касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області,-

ухвалила:

Касаційне подання помічника прокурора Іршавського району та касаційну
скаргу Державного казначейства України задовольнити.

Ухвалу            Апеляційного            суду Закарпатської області від 28 квітня 2005 року

скасувати, а справу направити на новий апеляційний
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.