Справа      №2-3813/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007
року

Приморський
районний суд м.  Одеси

у складі:
головуючого   - Нікітіної С. Й.

при
секретарі   -
Виноградовій І.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на нерухоме майно - гараж,  площею 18,
1 кв. м,  що розташований у дворі
будинку АДРЕСА_1.

У
підтвердження своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу від 26 грудня 2006 року,  а також на акт державної технічної комісії
про готовність закінченого будівництвом об'єкту до експлуатації.

У
судовому засіданні позивач пояснив,  що 26 грудня 2006 року він передав
відповідачу грошову суму у розмірі 25
000 грн. у якості розрахунку за гараж у дворі будинку АДРЕСА_1. Ця угода була
підтверджена письмово договором купівлі-продажу,  який не був посвідчений нотаріально,  оскільки відповідач не мала при собі
правовстановлюючих документів на нерухомість. При цьому договір був підписаний
обома сторонами,  а гроші були передані
відповідачу при свідках. Таким чином,  на
думку позивача склалася ситуація,  при
якій гроші за гараж передані відповідачу,
а право власності позивача на цей гараж нічим не підтверджено.

Відповідач,  ОСОБА_2 позов визнав повністю,  направив до суду заяву із проханням слухати
справу у його відсутність.

Свідок
ОСОБА_3 суду пояснила,  що бачила на
власні очі,  як позивач передав гроші
відповідачу,  а він підписав договір
купівлі-продажу гаражу,  який попередньо
був оглянутий позивачем.  Ніяких
претензій на момент укладення угоди сторони одна до одної не мали.

Свідок
ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив,  що
сторони дійсно мали намір укласти договір купівлі-продажу та посвідчити його
нотаріально,  але ж це було неможливе у
зв'язку з відсутністю документів на гараж,
який начебто є нерухомим майном.
Угода була укладена сторонами без насильства,  ввід у оману за доброю волею.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
позивача,  відповідача,  свідків,
суд вважає,  що позовна заява
підлягає задоволенню з наступних підстав.

ст.  328 ЦК України
передбачає,  що право власності
набувається з підстав,  що не заборонені
законом,  зокрема з правочинів.

Згідно  ст.  655 ЦК України,  за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві),  а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

26 грудня 2006 року гр. ОСОБА_1
придбав у гр. ОСОБА_2 гараж,  площею 18, 1 кв. м,  що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Договір був
виконаний сторонами у повному обсязі,
ніяких претензій сторони одна до одної не мали.

Таким
чином,  ОСОБА_1 є сумлінним набувачем
гаражу.

За
результатом повної оплати гаражу,
покупцем (ОСОБА_1) та продавцем (ОСОБА_2) був укладений письмовий
договір купівлі-продажу при свідках.

Таким
чином,  суд доходить до висновку,  що ОСОБА_1 фактично є власником гаражу,  що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно
закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та
їх обмежень" від 01.07.2004 року,
об'єктами нерухомості є земельні ділянки,  а також об'єкти,  розташовані на земельній ділянці
(будівля,  споруда тощо),  переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.

Таким
чином,  суд доходить висновку,  що гараж,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1,  є нерухомим майном.

2

Переліком
правовстановлювальних документів,  на
підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого
майна,  що міститься у Тимчасовому
положенні про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,  що затверджений Наказом Міністерства Юстиції
України від 07.02.2002 року,  містить свідоцтво про право власності,  договір купівлі-продажу,  посвідчений нотаріально,  рішення суду та ін.

Але ж
договір купівлі-продажу від 26
грудня 2006 року не
був посвідчений нотаріально,  що не
відповідає чинному законодавству України.

Причиною
нотаріального не посвідчення договору була відсутність правовстановлюючого
документу на гараж у продавця. Однак продавець мав дозвіл на виконання
будівельних робіт,  який свідчить про
те,  що гараж,  по АДРЕСА_1 належить гр. ОСОБА_2

З
моменту отримання гаражу у власність та до моменту звернення до суду із позовом
про визнання права власності,  позивач не
мав законного підтвердження свого права власності на об'єкт нерухомості,  а саме гараж,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно  ст.  13
Конституції України,  власність
зобов'язує. Держава забезпечує захист прав всіх суб'єктів права власності.
Згідно  ст.  41
Конституції України,  держава
гарантує правомірність власності,  що
набувалася у відповідності із правилами,
встановленими законом.

Керуючись  ст.
ст.  13,
41 Конституції України,
ст.   ст.  213,  215 ЦПК України,  законом України "Про
власність",  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
право власності на нерухоме майно -
гараж,  площею 18, 1 кв. м,  за адресою: АДРЕСА_1,  за ОСОБА_1.

Це
рішення є підставою для державній реєстрації у порядку  ст.
182 ЦК України КП "Одеським міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості" права власності на приміщення
гаражу,  площею 18,
1 кв. м за ОСОБА_1.

Рішення вступає
в силу через 10 днів з
доби,  наступної після його проголошення.

Рішення
може бути оскаржене у апеляційному порядку відповідачем,  іншими сторонами,  що брали участь у справі,  а також іншими зацікавленими особами,  якщо рішення стосується їх прав та
обов'язків,  шляхом подання заяви про
перегляд рішення в апеляційному порядку на протязі 10 діб з моменту
його проголошення,  а апеляційної скарги - на протязі 20 діб після
подання заяви про апеляційне оскарження,
до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд
м.  Одеси.