УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.                                                                                      м. Чернівці

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

головуючого: Чміля І.Х.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Одинака
О.О.

при секретарі:
Скакун К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
позовом: ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Державного
казначейства України про відшкодування майнової шкоди за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 травня
2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1. у
березні 2007 року звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Державного казначейства України
про відшкодування майнової шкоди.

Вказував, що
відкритим акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія
«Оранта» здійснено виплату страхової суми. Грошове утримання для обчислення
страхової суми було визначено без дотримання чинного законодавства. Вважає, що
внаслідок неправомірних дій Міністерства внутрішніх справ України йому не
виплачено за вирахуванням раніше проведених виплат 152499 грн. 24 коп.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 травня 2007
року провадження у справі закрито.

ОСОБА_1. в
апеляційній скарзі просить ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької
області від 15 травня 2007 року скасувати та передати справу на розгляд    до    суду
першої    інстанції,    посилаючись    на
порушення    норм       процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає задоволенню
з таких підстав.

Закриття провадження у справі може мати місце за наявності підстав, передбачених
ч. 1 ст.205 ЦПК України.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1. не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Справа №22ц-485 2007 р.                                  Головуючий у 1 інстанції Владичан А.І.

Категорія 19                                                    Доповідач Половінкіна Н.Ю.

2

При цьому суд
першої інстанції керувався п.1, 3 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, які передбачають, що компетенція адміністративних
судів поширюється на спори між суб"єктами владних повноважень з приводу реалізації їх компетенції у сфері управління, у
тому числі делегованих повноважень,
а також спори, які виникають з приводу укладення та виконання
адміністративних договорів.

Одночасно суд першої інстанції послався на п.7, 14 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного
судочинства України та вважав, що в даному разі має місце спір, що виникає з приводу виконання
адміністративного договору.

Проте такі висновки суду першої
інстанції не можна визнати правильними.

Частина 1 ст.999 Цивільного кодексу України передбачає, що законом може
бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров"я, майна або відповідальності перед
іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи
(обов'язкове страхування).

Статтею 23
Закону України "Про міліцію" встановлено, що працівник міліції підлягає обов'язковому державному
страхуванню за рахунок коштів відповідних
бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств,
відомств, підприємств, установ і організацій.

Порядок та умови
страхування працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, у даному
випадку мають місце відносини з обов'язкового страхування.

Аналізуючи зміст Положення про
порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх
справі України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29 червня 1991 року №59, необхідно
зазначити, що предмет договору не випливає із змісту управлінських функцій
суб"єкта владних повноважень.

Разом з тим, у
цьому разі домінуючими є цивільні (приватні) правовідносини.

Згідно з ч.2 ст.999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із
обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не
встановлено актами цивільного законодавства.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що дана справа має
розглядатися в порядку адміністративного судочинства, суперечать положенням ст.15 Цивільного процесуального
кодексу України.

Повноваження суду щодо розгляду цього спору слід визначити у порядку цивільного
судочинства.

Враховуючи викладене, ухвала Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 травня 2007 року підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.2 ч.1
ст.3 12 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

3

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області
від 15 травня 2007 року скасувати.

Справу направити до Хотинського районного суду
Чернівецькоі області на новий розгляд.

Ухвала набирає
законноі сили з моменту іі проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду Украіни протягом двох місяців з дня набрання нею
законноі сили.