Справа №22ц-1077/2007
р.                                 Головуючий у 1
інстанції   Лебезун В.І.
Категорія 44                                                           Доповідач
у 2 інстанції Тракало
У ХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
квітня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду

Київської
області в складі:

головуючого
- судді Антоненко В.І.,

суддів     Поліщука М.А., Тракало В.В.,

при
секретарі     Шешко О.Б.

розглянула  у відкритому судовому засіданні у м.Києві
справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1на
рішення    Вишгородського районного суду
Київської

області
від   24 січня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1до

сільськогосподарського       виробничого   кооперативу
ім.Шолуденка,   Вишгородської

районної
державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) та

виділення
її в натурі (на місцевості).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія судців

встановила:

У січні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з вказаним позовом до
відповідачів про визнання права на земельну частку (пай).

В позовній заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2.,
після смерті якої позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом
на спадкове майно.

Проте його мати, яка все життя працювала у радгоспах в с.Лебедівка Вишгородського
району Київської області, які згодом були реорганізовані у КСП ім.Шолуденка, а
потім у СВК ім.Шолуденка, і мала право на земельну частку (пай), з вини
відповідачів не отримала при розпаюванні земель згаданих колективних
сільськогосподарських підприємств земельної частки (паю). Тому позивач в
порядку спадкування просив визнати за ним право на земельну частку (пай).

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 24 січня 2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про задоволення позову з підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, і
організаціям" від 8 серпня 1995 року члени КСП, у тому числі пенсіонери,
які раніше в них працювали, мають право на земельну частку (пай) відповідно до
списку, що долучається до державного акта на право колективної власності на
землю.

Тобто законодавець передбачив, що право на земельний пай
особа набуває за наявності усіх трьох умов: перебування в членах КСП, включення
до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на
землю, одержання КСП державного акта.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. суд правильно виходив з
того, що його мати ОСОБА_2. за життя не набула права на земельну частку(пай),
оскільки вона померла у 1997 році, а державний акт на право колективної
власності на землю КСП ім. Шолуденка було видано лише 19 лютого 1999 року, тобто,
після смерті матері позивача.

За таких обставин, коли відсутні підстави, передбачені п.2 вищеназваного
Указу Президента України для набуття права на земельну частку (пай)
матір"ю позивача, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. як спадкоємця.

Посилання позивача на неповне з»ясування обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права
безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними
в рішенні.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених
ст.ЗОЗ ЦПК України, колегія суддів вважає, що воно ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а тому відхиляє апеляційну скаргу .

Керуючись
ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 24 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.