Справа № 22-1172 2007р.        Головуючий у 1-й інстанції: Черненко LB.
Категорія:   34                              Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26
червня 2007 року                                                Колегія
суддів судової палати у

цивільних
справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Полежая
В.Д.(головуючий),

Кодрула М. А.,

Белінської І.М.
,  при секретарі - Шевченко Н.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М. Кіровограді справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Кіровського районного суду М. Кіровограда від 2 березня 2007
року у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2006 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом доОСОБА_2. про розподіл майна.

Зазначала,  що за час перебування в зареєстрованому шлюбі
з відповідачем вони придбали холодильник,
СВЧ-піч,  телевізор та
бойлер,  загальною вартістю 5154 грн.
Після припинення сімейно-шлюбних відносин виникла необхідність у розподілі
цього майна.

Посилаючись
на ці обставини,  просила визнати за нею
право власності на 1/2 частину зазначеного майна та розділити його,  залишивши його в натурі відповідачу та
стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію за належну їй частку в сумі
2577 грн.

Рішенням
Кіровського районного суду М. Кіровограда від 2 березня 2007 року позов
задоволено частково: спірне майно,  яке є
спільною сумісною власністю,  виділене
кожному із сторін в натурі відповідно до його частки та стягнуто з відповідача
на користь позивачки 161 грн. грошової компенсації за більшу вартість
майна,  яке припало на його частку.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої
інстанції через порушення норм цивільно-процесуального права,  яке призвело до ухвалення незаконного і
необгрунтованого рішення. Вказується на те,
що внаслідок неналежної оцінки доказів суд дійшов висновку про те,  що поділ майна фактично відбувся ще до її
звернення до суду шляхом вивезення нею з квартириАДРЕСА_1телевізора та
СВЧ-печі,  що не відповідає дійсності.
Крім того,  суд не вирішив питання щодо
розподілу понесених нею судових витрат та вийшов за межі її позовних
вимог,  оскільки вона просила визнати за
нею право власності на 1/2 частину спірного майна,  а не виділяти майно їй у користування.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
ОСОБА_1.,  заперечення проти апеляційної
скаргиОСОБА_2.,  дослідивши докази,  що є в матеріалах справи,  колегія суддів вирішила,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1. щодо розподілу майна,  яке є спільною сумісною власністю колишнього
подружжя,  суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з того,  що частки
кожного із сторін у цьому майні є рівними,
тобто кожному належить Vz частина спірного майна. Такий висновок відповідає дійсним
обставинам справи,  встановленим на
підставі пояснень сторін,  та
положенням  ст. 70 Сімейного Кодексу
України. Відповідачем право власності позивачки на '/г частину спірного
рухомого майна не оспорювалось,  а тому
визнання за нею такого права в судовому порядку не було необхідності.

Вирішуючи
питання щодо способу та порядку поділу спірного майна,  суд правильно застосував положення  ст. 71 СК України,  зокрема ч.1 цієї статті,  згідно з якою майно,  що є об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  ділиться між ними в
натурі. Оскільки відповідач заперечував проти такого способу поділу майна,  який запропонувала в позовній заяві
позивачка,  а саме: все майно в натурі
присудити відповідачу,  стягнувши з нього
на її користь грошову компенсацію за належну їй частку,  суд правильно застосував норми матеріального
права,  поділивши майно в натурі. При
цьому суд першої інстанції дав належну оцінку доказам,  які сторони надавали щодо обставин фактичного
поділу спірного майна,  який відбувся у
травні 2006 року. Доводи позивачки про те,
що свідок ОСОБА_3. дала неправдиві пояснення в судовому засіданні та про
те,  що вона в силу вад зору не могла
чітко бачити,  яке саме майно вивозилось
нею,  є безпідставними,  не доведеними ніякими доказами. У той же
час,  висновок суду про те,  що фактично спірне майно було поділене між
сторонами ще до звернення позивачки до суду з цим позовом,  грунтується на всебічному,  повному,
об"єктивному та безпосередньому дослідженні наданих доказів у їх
сукупності. Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції
положень  ст. 212 ЦПК України.

Безпідставними
є і доводи апеляційної скарги про те,  що
суд не вирішив питання розподілу судових витрат,  оскільки рішення з цього приводу ухвалене.

Таким
чином,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах,  встановлених
ст. 3ОЗ ЦПК України,  колегія
суддів вважає,  що підстави для його
скасування відсутні,  оскільки рішення
прийнято з дотриманням норм матеріального та цивільно-процесуального права.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 303,  304,  307,
308,  309,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. відхилити,  а рішення
Кіровського районного суду М. Кіровограда від 2 березня 2007 року - залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня
набрання нею законної сили.