Справа № 22-2242 /07                                                 Головуючий
у 1 інстанції Парій О.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 27
" червня 2007 року                                                                           м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого    Пільщик Л.В.

Суддів                Сапун О.А.

Краснокутської
О.М. При секретарі  Череватій О.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від «11» квітня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4, про
відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

08
серпня 2006 року ОСОБА_2   звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про . відшкодування матеріальних збитків та моральної
шкоди.

Зазначав, що 17 липня 2006 року о 13 годині 20 хвилин на
вул. Макарова в місті Бердянську Запорізької області по причині виїзду на
зустрічну смугу мікроавтобусу „Сітроен" під керуванням водія ОСОБА_4.
сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль
„Фольксваген-Туран", що належить йому на праві власності. Водій ОСОБА_4
керував автомобілем на підставі виданого йому 17 липня 2006 року подорожного
листа приватним підприємцем ОСОБА_3 Відповідач володів цим транспортним засобом
та експлуатував його на підставі тимчасового реєстраційного талону. За
наслідками ДТП автомобілю
„Фольксваген-Туран" завдано пошкодження. Вартість ремонту складає 22536
грн., яку він просив стягнути з відповідача на його користь. Також просив
стягнути 300 грн. за звіт про оцінку, судові витрати 408 грн. 36 коп. Крім того
вважає, що йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях,
перенесених ним в зв'язку з пошкодженням майна., Просив стягнути у
відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 30 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Мігала О.М.
про стягнення матеріального

збитку
та моральної шкоди в якості співвідповідача залучено ОСОБА_1, в якості третьої
особи залучено ОСОБА_4. (а. с. 82 ).

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 квітня 2007 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані джерелом підвищеної
небезпеки, в розмірі 22536 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., витрати по
оплаті звіту про оцінку транспортного засобу в розмірі 300 грн., витрати по
оплаті державного мита 238 грн. 37 коп. та витрати по оплаті
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 18
грн. 90 коп., всього 24093 грн. 27 коп.

В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції
скасувати, справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 307, статті 308 ЦПК
України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних
лише формальних міркувань.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_4 за домовленістю з власником
мікроавтобуса „Сітроєн" реєстраційний номер НОМЕР_1 приватним підприємцем
ОСОБА_1 погодився виконувати роботу по перевезенню пасажирів по маршруту № 15 у
м. Бердянську.

У виконання домовленості ОСОБА_1 17 липня 2006 року на мікроавтобусі
приїхав додому до ОСОБА_4., особисто виписав йому подорожній листок серії
02-ААД №022039 та повіз водія для проходження медичного огляду, після чого
отримали необхідні відмітки на подорожньому листку у механіка. Зазначені
обставини доведені як поясненнями ОСОБА_1, ОСОБА_4., так і матеріалами справи (
копією подорожнього листа, записами в журналі медичного огляду ОСОБА_4.,
матеріалами Бердянського МО УМВС України в Запорізькій області про відмову в
порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 на а. с.
8,9,73-74,130-148,167).

Після оформлення документів ОСОБА_4 17 липня 2006 року
виїхав на маршрут, а о 13 годині 20 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода
та було пошкоджено автомобіль позивача „Фольксваген-Туран" реєстраційний
номер НОМЕР_2 (а. с. 7,45-53,76-77,127-129).

Матеріальні збитки, яких зазнав ОСОБА_2 внаслідок
пошкодження автомобіля, дорівнюють 22 536 грн. Це доведено звітом № 207/08 від
28 липня 2006 року Українського експертного центру „Експерт-Сервіс Авто"
про оцінку автомобіля позивача ( а. с. 16-29 ).

Статтею 1187 ЦК
України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Згідно ДО положень пунктів 3,4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6(1» иавїуяиимй змінами) „Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди" шкода, заподіяна одному з володільців джерела підвищеної небезпеки
з вини іншого, відшкодовується іншим. Не вважається володільцем джерела
підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим
особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин
з володільцем цього джерела.

Суд першої інстанції повно, всебічно з'ясував обставини
справи і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 слід звільнити від
відповідальності по відшкодуванню шкоди ОСОБА_2, оскільки він не був знайомий
із ОСОБА_4, подорожнього листа йому не виписував, мікроавтобус не видавав. Хоча
ОСОБА_3. і оформив 14 липня 2006 року доповнення № 1 до договору № 53 на
перевезення пасажирів на автобусному маршруті № 15 загального користування,
згідно якому перевезення пасажирів здійснюється на транспортному засобі Сітроєн
№ НОМЕР_1, однак ліцензійну картку серії АА № 257780 на цей транспортний засіб
він отримав лише 20 липня 2006 року. Тому на момент 17 липня 2006 року
мікроавтобус знаходився у ОСОБА_1 Ці обставини підтвердили інші учасники
процесу (а. с. 79-80,169)..

Судом встановлено, що фактично між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 була домовленість про
виконання ОСОБА_4 зобов'язань по перевезенню пасажирів на мікроавтобусі
власника та за окрему плату, тому у даному випадку відповідальність за шкоду в
сумі 22536 грн., завдану ОСОБА_2, слід покласти на володільця джерела
підвищеної небезпеки - ОСОБА_1

Також суд, з урахуванням ступеня моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_2
внаслідок ДТП та
пошкодження автомобіля, у відповідності до статті 1167 ЦК України
правильно частково задовольнив позов в частині еідшкодування моральної шкоди і
стягнув на користь позивача 1000 грн.

Рішення відповідає матеріалам справи, вимогам закону, є справедливим,
підстав для його скасування колегія не вбачає.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що матеріальну
відповідальність за пошкодження автомобіля позивача слід покласти і на
ОСОБА_4., який без його дозволу взяв мікроавтобус та виїхав на маршрут, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами про
відмову в порушенні кримінальної справи по факту самовільного заволодіння
мікроавтобусом стосовно ОСОБА_4. на підставі пункту 2 статті 6 КПК України у
зв'язку з відсутністю складу злочину, іншими доказами.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи ОСОБА_1 про те, що висновки
„Експерт-Сервіс Авто" щодо розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу
внаслідок ДТП, є
завищеними.

Так, з тексту звіту № 207/08 видно, що обстеження
автомобіля ОСОБА_2

проводилось в присутності потерпілого, ОСОБА_1 і ОСОБА_4.
Протокол № 1 огляду

транспортного засобу підписаний всіма учасниками огляду.
Будь-яких заперечень,

зауважень ОСОБА_1 при складанні документів не
висловлював. В процесі розгляду

цивільної-справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 також не
заявляв клопотань про

призначення судової експертизи на предмет визначення
вартості шкоди, завданої

автомобілю позивача, не висловлював заперечень стосовно
суми матеріальної шкоди,

зазначеної у звіті (а. с. 16-29,57-59).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду
та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції неправильно застосовані
норми матеріального або процесуального права, що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.
ст. 307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.