Справа №22-ц-1963/2007р.                                                       Головуючий 1-ої ін
Категорія: житлові                                                                     Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

7 червня
2007 року                                                                                              м.  Харків

Судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного,  суду Харківської області в складі:

Головуючого
судді - Коростійової В.І.

Суддів                                                                                            -
Котелевець А.В.

КіпенкаІ.С.  при секретарі - Половецькій А.В. розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, - ОСОБА_2 на
рішення Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 7 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про вселення,  відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,  -

встановила:

В січні
2004 року ОСОБА_2  звернулась до суду з
вказаним позовом.  Вона зазначала,  що будинок АДРЕСА_1належить її батькам -
ОСОБА_1 і ОСОБА_3

Вона
зареєстрована в будинку,  там знаходяться
її речі.

Після
смерті матері,  вона подала до
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Батько чинить їй перепони в
користуванні будинком.

Посилаючись
на вказані обставини,  а також на
те,  що відповідач порушує її житлові
права,  чим спричиняє моральну шкоду,  позивачка просила поновити її порушене
право,  вселити її в спірний будинок та
стягнути з відповідача на її користь на відшкодування моральної шкоди 1 700
грн.

В травні
2006 року ОСОБА_2  збільшила розмір
відшкодування моральної шкоди до 5 000 грн. Посилалась на те,  що в січні 2005 року народила сина. З вини
відповідача не може з дитиною вселитись в жилий будинок,  в якому вона зареєстрована і який вважає
своїм єдиним постійним помешканням.
Іншого житла вона не має. Змушена тимчасово користуватись жилою
площею,  яка належить батькам її
чоловіка.

В липні
2006 року ОСОБА_2  доповнила свої позовні
вимоги вимогами про відшкодування матеріальної шкоди. При цьому посилалась на
те,  що впродовж трьох років,  з вини відповідача,  не може користуватись належним їй майном - одягом,  предметами побуту,  меблями,
які залишились в будинку. Крім того,
в будинку залишились і дитячі речі. Повернути зазначене майно відповідач
відмовився. Посилаючись на вказані обставини просила стягнути з відповідача на
відшкодування матеріальної шкоди 8 500 грн.

Відповідач,  в особі свого
представника,  позов не визнав. Посилався
на те,  що жилий будинок є його приватною
власністю,  так як збудований ще до шлюбу
з матір'ю позивачки. Остання в 2006 році виписалась з будинку. Створила сім'ю і
мешкає зі своїм чоловіком.  В березні
2002 року,  без його згоди,  знову зареєструвалась в будинку.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Останнім
рішенням Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 7 лютого 2007 року позов задоволено частково. ОСОБА_2  вселена в житловий будинок АДРЕСА_1

В
задоволенні позову ОСОБА_2  про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

На це рішення
сторони подали апеляційній скарги.

ОСОБА_1
оскаржує рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2  про вселення її в жилий будинок. Просе рішення суду
першої інстанції в зазначеній частині скасувати і в позові ОСОБА_2  відмовити.

При
цьому посилається на недоведеність обставин,
що мають значення для справи,  які
суд вважав встановленими та неправильне застосування норм матеріального права.
В іншій частині рішення суду вважав законним і просив залишити його без змін.

ОСОБА_2  оскаржує рішення суду в частині відмови їй в
позові про відшкодування моральної шкоди. Просе
рішення в цій частині змінити та задовольнити її позов про відшкодування
моральної шкоди в сумі 5 000 грн. При цьому посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Перевіряючи
законність.і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог
ч. 1  ст.
303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції,  судова колегія не знаходить підстав для
задоволення апеляційних скарг.

Відповідно
до ч. 1  ст.  156 Житлового Кодексу України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири),  які
проживають разом з ним у будинку (квартирі),
що йому належить,  користуються
жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири),  якщо при їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

Судом
першої інстанції встановлено і підтверджено наявними у справі доказами,  що жилий будинок АДРЕСА_1 по праву приватної
власності належить ОСОБА_1

Позивачка
ОСОБА_2  - рідна донька ОСОБА_1,  яка з дня народження - з ІНФОРМАЦІЯ_1,  постійно мешкала у вказаному будинку разом з
батьком - ОСОБА_1 та матір'ю - ОСОБА_3Остання ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

7 листопада 2003
року ОСОБА_2  була знята з реєстрації.

20
березня 2002 року,  ще за життя
матері,  зареєструвалась і мешкала у
спірному будинку (а.с.  6,  111).

З серпня 2003 року ОСОБА_1 чинить ОСОБА_2
перепони в користуванні будинком,
в зв'язку з чим 9 січня 2004 року ОСОБА_2.  звернулась до суду з позовом про поновлення
її житлових прав. При цьому зазначала,
що іншого житла,  крім
спірного,  вона не має.

Відповідно
до  ст.
9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і
в порядку,  передбаченому законом.

Оскільки
ОСОБА_1 без законних підстав перешкоджає ОСОБА_2  користуватись жилою площею,  суд підставно вселив їй у спірній
будинок,  право на проживання в якому
ОСОБА_2.  набула на законних підставах.

Посилання
ОСОБА_1 на те,  що ОСОБА_2  20 березня 2002 року повторно без його згоди
поселилась і зареєструвалась в спірному будинку -безпідставні.

Відповідно
до вимог  ст.  60 ЦПК України ОСОБА_1 таких доказів суду не
надав.

З огляду на
це,  підстав для задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_1 . не має.

Не підлягає
задоволенню і апеляційна скарга ОСОБА_2

Відповідно
до вимог  ст.  60 ЦПК України факт заподіяння моральної
шкоди повинен довести позивач.

Оскільки
ОСОБА_2  не надала доказів спричинення їй
моральної шкоди,  суд обґрунтовано
відмовив їй в позові про відшкодування моральної шкоди.

Суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права,  а доводи
апеляційних скарг не є суттєвими.

Керуючись
ч. 1  ст.
303,   ст.  304,  п.
1 ч. 1  ст.  307,
ст.  308,  313,
п. 1 ч. 1  ст.  314,
ст.  ст.  315,
317,  319 ЦПК України,  судова колегія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 7 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її

проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до

Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної

сили.