АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22-2815/2007 р.                       Головуючий
у 1-й інстанції: Каракуша С. М.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

4 вересня 2007 р.                                                                                    м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                             Приймака В.М.

Суддів:                                        Мануйлова Ю.С.

ПодліяновоїГ.С.  При секретарі:        Волчановій І.М.  розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1до Відділу державної виконавчої служби у Комунарськаму районі м.  Запоріжжя,
ОСОБА_2,  третя особа: ОСОБА_3,  про виключення майна з акту опису та
арешту,  -

ВСТАНОВИЛА   :

У березні 2007
року ОСОБА_1. звернулась до суду із вказаним позовом.  Свої вимоги обґрунтувала тим,  що державним виконавцем 29 січня 2007 року
при виконанні рішення Комунарського районного суду м.  Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2. суми у
розмірі 11231 грн. на користь ОСОБА_3,  був складений акт опису та арешту майна,  яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1. Оскільки
боржник фактично не мешкає за вказаною адресою з 2003 року після фактичного
припинення шлюбних відносин,  та майно на
яке накладено арешт йому не належить,  а
належить їй та було набуто нею до шлюбу,
просила суд виключити майно з акту опису та арешту,  а саме - 9 книжкових полиць,  глечик металевий,  3 книжкові полиці,  піаніно чорного кольору,  дзеркало трьохстворне,  столовий сервіз,  меблевий гарнітур бежевого кольору,  гладильну дошку,  журнальний стіл бежевого кольору,  швейну машину,  стіл-тумбу коричневого кольору,  телевізор "Хітачі",  світильник-вазу бежевого кольору,  колонки музичні "Хітачі",  кухонний гарнітур з чотирьох секцій,  диван та два крісла,  прихожу.

Рішенням
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 11 червня 2007 року позов залишено без задоволення.

ОСОБА_1. подала
апеляційну скаргу,  в якій,  пославшись на неповне та неправильне
з'ясування судом обставин,  що мають значення
для справи,  просить рішення .суду
скасувати та ухвалити нове,  яким позовні
вимоги задовольнити.

Заслухавши
суддю-доповідача,  вивчивши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку про те,  що скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

З матеріалів
справи (а.с. 44) вбачається,  що рішенням
Комунарського районного суду М. Запоріжжя від 31 січня 2006 р. стягнено з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
11 231 грн. боргу за договором позики. Це рішення набрало законної сили.

Відповідно до
Закону України "Про виконавче провадження" у випадку невиконання
судових рішень боржником у добровільному порядку ,  вони підлягають примусовому виконанню
органами Державної виконавчої служби.

Відповідно до
ч.1  ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження»,  звернення стягнення на
майн боржника полягає в йог арешті (опису),
вилученні та примусовій реалізації.

На виконання
вказаного рішення суду держвиконавцем ДВС у Комунарському районі м.  Запоріжжя постановою від 15 серпня 2006 р.
(а.с. 39) відкрито виконавче провадження у справі і боржнику надано строк до 22
серпня 2006 р. для добровільного виконання рішення суду.

При примусовому виконанні судового рішення держвиконавцем ДВС у
Комунарському районі м.  Запоріжжя .29
січня 2007 р. складено акт АА № 870375 опису й арешту майна і додаток до акта
опису й арешту майна (а.с. 6-8),  яке
знаходиться у квартирі АДРЕСА_1,  у тому
числі: 9 книжкових полиць вартістю 45 грн.,
кувшин металевий - 10 грн.,  З
книжкові полиці - 15 грн.,  піаніно Glass чорного
кольору - 200 грн.,  дзеркало
трьохстворне -15 грн.,  столовий сервіз
на 6 персон - 55 грн.,  меблевий гарнітур
бежевого кольору-80 грн.,  гладильна
дошка - 5 грн.,  журнальний стіл бежевого
кольору-5 грн.,  швейна машинка «Veritas» -45
грн.,  стіл-тумба коричньового кольору- 20
грн.,  телевізор «Hitachi» -50
грн.,  світильник - ваза бежевого
кольору-5 грн.,  колонки музичні ««Hitachi» -10
грн.,  тумбочка коричньового кольору-5
грн.,  кухонний гарнітур з чотирьох
секцій - 100 грн.,  диван та два крісла
-ЗО грн.,  прихожа - 20 грн.

Стаття 59 Закону
України "Про виконавче провадження" передбачає,  що особа,
яка вважає,  що описане майно
належить йому,  а не боржнику,  має право звернутися до суду з позовом про
визнання права власності та звільнення його з-під арешту.

Відповідно до п.
5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах
про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 р.№ 6 (з подальшими
змінами) при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватися
Законом України "Про власність" і нормами цивільного та шлюбно -
сімейного законодавства,  що регулюють
право власності і його захи ст.

Вирішуючи позов
одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній
сумісній власності подружжя,  суду
необхідно враховувати ,  що відповідно до
статті 60 Сімейного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Вважається,  що кожні річ набута за час
шлюбу ,  крім речей індивідуального
користування,  є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно
до  ст. 65 СК України дружина,  чоловік розпоряджаються майном,  що є об'єктом права спільної власності
подружжя ,  за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя вважається,  що він діє за згодою другого з подружжя.
Дружина,  чоловік має право на звернення
до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого,  що укладений другим із подружжя без її,  його згоди,
якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Статтею 57 СК
України встановлено,  що особистою
приватною власністю дружини,  чоловіка є
майно,  набуте ним до шлюбу; майно,  набуте нею,
ним за час шлюбу,  але на підставі
договору дарування або в порядку спадкування; майно,  набуте нею,
ним за час шлюбу,  але за
кошти,  що належали їй,  йому особисто.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи (а.с.
9),  що з 13 серпня 1981 р. ОСОБА_2. та
ОСОБА_1. знаходяться у шлюбі. Шлюб між подружжям не розірвано і майно між ними
не ділилось. На виконанні у ВДВС у Комунарському районі знаходиться виконавчий
лист про стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3.  боргу за договором позики у сумі 11231грн.

З позовної заяви
(а.с. 3-4) та пояснень позивачки у судовому засіданні вбачається,  що позивачка до шлюбу проживала разом зі
своїми батьками,  книжкові полиці,  кувшин металевий,  піаніно,
дзеркало трьохстворне,  столовий
сервіз набуті нею до шлюбу.

Також
зазначала,  що меблевий гарнітур,  гладильну дошку,  журнальний стіл та швейну машинку їй подарували
під час шлюбу батьки.

З матеріалів
справи (а.с. 9) вбачається,  що позивачка
уклала шлюб з ОСОБА_2. у віці 18 років. Разом з тим,  вона не вказала,  чи працювала до шлюбу,  чи мала самостійний заробіток і чи мала у цей
час достатньо коштів на придбання вказаних речей.

Крім того,  позивачка не надала будь-яких доказів щодо
дарування меблевого гарнітура,
гладильної дошки,  журнального
столу та швейної машинки її батьками під час шлюбу саме їй,  а не подружжю,  а також зважаючи на те,  що вказані речі за своїми споживчими якостями
призначені для спільного користування всіх членів сім'ї.

Суд правильно не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_4. ,  які викликають сумнів у їх
достовірності,  і з яких вбачається,  що меблі та піаніно були перевезені останньої
з квартири батьків позивачки,  не
підтвердивши пояснень позивачки про одержання останньою деяких речей у дарунок
під час шлюбу.

Крім того,  свідок не вказала,  чи купували подружжя ОСОБА_1 за час
подружнього життя будь-які речі домашнього вжитку або меблі,  хоча останні перебувають у шлюбі понад
двадцять шість років.

Крім того,  позивачка не підтвердила будь-якими
письмовими доказами,  що її мати придбала
у кредит кухонний гарнітур,  який згодом
подарувала саме їй.

Вказуючи про
належність особисто їй стола-тумби,
телевізор «Hitachi»,
світильника- вази ,
колонок музичних ««Hitachi»,
тумбочка коричньового кольору,  позивачка послалася на  ст.
ст. 60, 70 СК України,  які
визначають підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя та
визначають розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна,  що є суб'єктом права спільної сумісної
власності.

Відповідно
до  ст. 65 СК України дружина,  чоловік розпоряджаються майном,  що є

об'єктом
права спільної сумісної власності,  за
взаємною згодою. При укладенні договорів

кожним
із подружжя вважається,  що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік

має
право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійним,  як такого,
що

укладений
другим із подружжя без її,  його
згоди,  якщо цей договір виходить за межі
дрібного

побутового.

Суд критично
оцінив посилання позивачки на те,  що
описано і арештовано майно за зобов'язанням ОСОБА_2. перед ОСОБА_3без виділу в
натурі належної його частки у праві спільної сумісної власності подружжя,  пославшись на те,  що вона не оспорювала укладений між ОСОБА_2.
та ОСОБА_3договір позики та рішення Комунарського районного суду м.  Запоріжжя від 31 січня 2006 р. про стягнення
суми боргу за вказаним договором.

Посилання
позивачки на те,  що на час укладення
вказаного правочину фактичні сімейні відносини з чоловіком були припинені не
можуть бути прийняті до уваги через недоведеність вказаної обставини,  у тому числі рішенням суду.

У відповідності
до  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються
сторонами та іншими особами,  які беруть
участь у справі.

Пояснення
позивачки та її чоловіка ОСОБА_2. про визнання позову не є доказом у
справі,  оскільки вони не допитані як
свідки,  тобто в порядку,  передбаченому

ч.2  ст. 57 і 180
ЦПК України.

За таких
обставин суд прийшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності позивачкою
своїх вимог,  відмовивши їй у позові.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків районного суду,  викладених в

оскаржуваному
рішенні.

Оскільки
постановлене судом рішення відповідає матеріалам справи і вимогам закону,  суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив обставини справи і дав їм належну оцінку,  судова колегія вважає,  що воно є законним і обґрунтованим і не може
бути скасовано.

Керуючись  ст.
ст. 307, 308, 314,  317 ЦПК
України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити..

Рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 11 червня 2007 року
по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Верховного Суду України.