Справа № 22-2325             Головуючий в 1 інстанції
Категорія      40                                        Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007р. квітня 3 дня. Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
Голубинського A.M. суддів
Бондаренко Л.І., Бабенко П.М. при секретарі Баранові В.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу скаргою ОСОБА_1, ТОВ „Дари
природи"

на рішення
Краматорського міського суду від 22
грудня 2006р.

за позовною
заявою ОСОБА_1 до ТОВ
„Дари природи" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, заборгованість по заробітній платі, визнання незаконним
переведення на іншу роботу, про внесення запису до трудової книжки про роботу
на підприємстві, компенсаційні виплати

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся
до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Краматорського міського
суду від 22 грудня
2006р., яким його позовні вимоги до ТОВ „Дари природи" про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
заборгованість по заробітній платі, визнання незаконним переведення на іншу
роботу, про внесення запису до трудової книжки про роботу на підприємстві,
виплати компенсації за відпустку задоволені частково.

ОСОБА_1 поновлений
на посаді вантажника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дари природи».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дари природи» на
користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4813 грн.92 коп.,
заборгованість по заробітній платі в сумі 54
грн. 34 коп.

В решті частини
інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, направити справу на новий
розгляд, оскільки суд неправильно вирішив спір щодо його незаконного переводу
із охоронника, не вніс запису у трудову книжку, не оплатив за роботу по
встановленню водовідводу, не оплатив за роботу каморника.

2

В апеляційній
скарзі ТОВ „Дари природи" ставить
питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Висновок суду про те, що ОСОБА_1 був
відсутній на роботі 3 травня
2006р. з 8.00 до 12.00 з поважних
причин, не відповідає дійсності.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував у трудових
відносинах з відповідачем з 18
січня 2006р. на посаді охоронника, що підтверджується наказом №9-к від 18 січня 2006 р.

Наказом №37 від 18.04.2006 р. ОСОБА_1 був
переведений на посуду вантажника, що підтверджується його заявою від 18.04.2006 р.

Суд, перевіряючи твердження позивача про те, що він вимушений написати
заяву на перевід, не взяв їх до уваги через те, що ОСОБА_1 не навів
переконливих доказів про те, що він під тиском з боку керівництва написав заяву
про переведення на вантажника.

У відповідності зі ст. 32
КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі,
організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу,
організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством , установою,
організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків,
передбачених у статті 33
цього Кодексу, та в інших випадках ,
передбачених законодавством.

Суд, вирішуючи вимоги позивача про поновлення його на роботі, встановив, що
наказом №59-к від 06.06.2006
р. він був звільнений з 06
червня 2006 р. по
ст. 40 п.4 КЗпП
України - відсутність
на робочому місці Зтравня 2006
р. з 8 год. до 12
год. без поважних причин, -
грубе порушення трудових обов'язків і внутрішнього розпорядку на
підприємстві: самовільна замша охоронника ОСОБА_2
з 8 травня
на 9 травня 2006 р. (а.с.41).

Позивач посилається на те в суді, що 03
травня 2006 р. він
звернувся з заявою до відповідача і отримав згоду про надання йому відпустки
без оплати на один день для звернення до лікаря. Дійсно звернувся до лікаря,
потім прибув до робочого місця.

Із довідки лікаря видно, що 3 травня 2006 р. в 11 годин позивач відвідав
лікаря ОСОБА_3 у поліклініки №1 м. Краматорська.

У відповідності зі ст. 40
п.4 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути
розірваній власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу ( в том числі
відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних
причин.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що даною довідкою
лікаря підтверджується, що позивач був відсутній на роботі більше трьох годин з
поважних причин.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови
ЛКК Краматорської міської поліклініки ОСОБА_1
за станом здоров'я необхідно перевести на легшу роботу з 31.05.2006 p., відповідач був
переведений.

Суд, дійшов до висновку, що позивач на день звільнення
був тимчасово обмежено непрацездатний з 31
травня по 14 червня 2006 р. і він не міг
виконувати роботу вантажника за станом його здоров"я.

3

Відповідно зі ст.
40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

При таких обставинах звільнення позивача у відповідності з вимогами ст.40
КЗпП України, є незаконним.

Суд з врахуванням вимог 235,236 КЗпП України провів розрахунок середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Суд, перевіряючи доводи та заперечення сторін щодо
стягнення із заробітної плати позивача 54,
34 грн. за зіпсований позивачем спецодяг (зимова куртка) яка була видана
позивачу, вказану суму стягнув з товариства на користь ОСОБА_1

Відповідно до ст. 163
КЗпП України, позивачеві, як охороннику у 2006 р. був безоплатно за встановленими нормами , виданий спецодяг
(зимова куртка), так як робота охоронника.

Доводи в апеляційній скарзі ТОВ „Дари природи" про
неправильність висновку про стягнення 54
грн., не є переконливими.

Стаття 127 КЗпП
України не передбачає відрахування із заробітної плати за зіпсований одяг
робітником.

По справі встановлено, що утримання заробітної плати в сумі 54,34 з позивача є
безпідставним.

Суд, вирішуючи в решті частині позовних вимог ОСОБА_1 про оплату
роботи в надурочний час, стягнення за виконану роботу укладанню водопроводу 800 грн., оплату за
роботу комірника, про внесення запису до трудової книжки про роботу на
підприємстві з 12.06.2005
р. по 17.01.2006р. на посаді охоронця, обґрунтовано дійшов до висновку про
відсутність доказів в підтвердження його доводів.

Тому доводи в
апеляційній скарзі не заслуговують до уваги.

Також суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про те, що позовні
вимоги позивача в частині -
зобов'язати відповідача оплатити йому листи по непрацездатності є
безпідставними, як і те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині
виплати компенсації за відпустку, зв'язати відповідача надати позивачеві
відпустку, з наступних підстав.

Відповідно зі ст. 79
КЗпП України, щорічна основна та додаткові відпустки повної тривалості
перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців
безперервної роботи на зиму підприємстві, в установі, організації.

Відповідно ст.83 КЗ
п П України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація
за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Виходячи із норм процесуального, матеріального права, обставин по справі
відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Доводи в апеляційній скарзі ТОВ „Дари природи" про
те, що позивач пропусти строк для звернення до суду з позовними вимогами, не є
обґрунтованими.

Суд першої інстанції встановив, що позивач не пропустив строки установлених
ст. 233 КЗпП
України, відповідач видав трудову книжку позивачеві 10.08.2006 р., в суд він
звернувся 06.09.2006 р.

Рішення суду відповідає нормам матеріального,
процесуального права, підстав для скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303-307,
308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

4

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ТОВ
„Дари природи" відхилити.

Рішення
Краматорського міського суду від 22
грудня 2006р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвали
апеляційного суду.