Справа 22 - к-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

27 червня 2007
року  м. Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва   в складі : Головуючого : Качан В.Я.

Суддів :      Євтушенко О.І.,    Білич І.М., Вовченко В.М., Мороз Л.Л.

розглянувши
в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного
суду м. Києва міста Донецька від 03 листопада 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від 24 січня 2005 року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та стягнення моральної шкоди.

встановила:

У грудні
2002 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те ,
що їй на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1. Маючи похилий
вік та незадовільний стан здоров'я в 1996 році, як вважала ОСОБА_2 уклала у
нотаріальній конторі з відповідачем договір довічного утримання. Залишаючись
проживати в спірній квартирі та отримуючи від ОСОБА_1 допомогу вона лише в 2002
році дізналася , що у 1996 році підписала договір дарування квартири , а не
договір довічного утримання. Іншого лштла вона не має, тому просила суд визнати
недійсним договір дарування квартири укладений між нею та ОСОБА_1 27 грудня
1996 року, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

Рішенням
Київського районного суду м. Донецька від 03 листопада 2004 року позовні вимоги
ОСОБА_2 були задоволені частково. Визнано недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1 укладений 27 грудня 1996 року між ОСОБА_1 . і ОСОБА_2 посвідчений
державним нотаріусом шостої нотаріальної контори , зареєстрованим в реєстрі за
№2-2419.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2005 року рішення Київського
районного суду Донецької області від 03 листопада 2004 року залишено без змін.

Не
погоджуючись з рішеннями судів ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, ставив питання
про скасування постановлених судових рішень , та направлення справи до суду
першої інстанції на новий розгляд. Мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно
до ч.2 ст.324 ЦПК
України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом
норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог ст.335 ЦПК
України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або ( та )
вважати доведеними обставини , що не були встановлені в рішенні суду , чи
відкинуті ним , вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи
іншого доказу , про перевагу одних доказів над іншими.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача , дослідивши матеріали справи та перевіривши
наведені у скарзі доводи , колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга
до задоволення не підлягає , оскільки рішення суду першої інстанції та ухвала
апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального права.

Не можна
також погодитися з доводами викладеними в касаційній скарзі з приводу порушення
судом апеляційної інстанції норм процесуального права. А саме, що ухвала
Апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2005 року не підписана складом
суду - відсутній підпис головуючого. В підтвердження відповідач надає
ксерокопію ухвали суду та протоколу судового засідання. Дані процесуальні
документи не засвідчені належним чином, тому не можуть виступати в якості
доказів. Матеріали справи містять оригінали процесуальних документів які
підписані складом суду та головуючим.

Керуючись
статтею 336, 337 ЦПК України та Законом України «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України « щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ « від 22 лютого 2007 року № 697 та глави 2 розділу V ЦПК України
, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва
, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити

Рішення
Київського районного суду міста Донецька від 03 листопада 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2005 року, залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.