Справа №
22-2328 / 2007 р.                                     Головуючий
у 1 інстанції :Додудзинський М.І.
Суддя-доповідач
: Краснокутська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

« 20 »
червня 2007 р.                                                                         м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                          Пільщик Л.В.

Суддів:                                    Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.

При секретарі:            Петровій
О.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 07 березня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу за користування
жилим приміщенням

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2007 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за користування
жилим приміщенням та виконання

відповідного догляду за житлом згідно домашньої угоди про тимчасовий найм
житла для

проживання.

У позовній заяві зазначала , що з 30.09.2001 року ОСОБА_2
користувалась жилими приміщеннями 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, який належить
їй на праві власності, зобов'язавшись вносити плату в сумі 30 гривень за місяць
за користування житлом, додержувати житло в бережливому стані, а також за час
проживання сплачувати комунальні послуги.

Між тим, за весь час проживання ОСОБА_2 жодного разу не. сплачувала їй   за проживання, будинок був у занедбаному
стані.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути
на її користь з ОСОБА_2борг за користування жилим приміщенням за період з
30.09.2001 р. по 31.12.2005 року у розмірі 1170, 00 гривень, за період з
01.01.2005 р. по 20.11.2005 р.
у

розмірі 1130, 00
гривень , а також зобов'язати ОСОБА_2 зробити поточний (косметичний) ремонт
будинку та стягнути з ОСОБА_2на її користь судові витрати у сумі 81.00 гривни.

Рішенням
Приазовського районного суду      Запорізької
області від 07 березня 2007 року в задоволенні позову  відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як таке ,
що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, і
постановити нове рішення про задоволення її позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апелянта, розглянувши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Згідно до вимог ст. 71 ЦК
України (1963 року ) загальний строк для захисту права за позовом особи,
право якого порушено, встановлюється в три роки.

Згідно до ст.80 ЦК України
(1963р)сплив строку позовної давності до пред"явлення позову є підставою
для відмови у позові.

Як зазначено у рішенні суду , позивачка звернулась до суду з позовом 18
січня 2007 року. Враховуючи, що вона не надала суду доказів про поважність
причин пропуску строку позовної давності за позовом про стягнення
заборгованості за період з 30.09.2001 р. по 31.12.2003 р., суд першої інстанції
правильно застосував правила глави 5 ЦК
України 1963 року ,який діяв на час правовідносин між сторонами , і
відмовив у задоволенні вимог за цими підставами.

В частині позовних вимог про стягнення сум заборгованості
і про здійснення ремонту, заявлених в межах строку позовної давності , судом
також зроблені правильні висновки.

Згідно до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини ,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ,
крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно ,що позивачка стверджувала ,що їй на праві
власності належить Уі частка житлового будинку АДРЕСА_1, яку вона передала за
оплату у користування відповідачці ОСОБА_2,яка своє зобов"язання не
виконала, не сплатила їй гроші і не зробила ремонт у будинку.

Між тим ці
обставини не підтверджуються набутими по справі доказами.

Так, із свідоцтва про право на спадщину від 12.04.1986
року , виданого державним

нотаріусом Приазовської державної нотаріальної контори на
ім."я ОСОБА_1.

вбачається, що їй належить ½
частка житлового будинку АДРЕСА_1,
а   не   ½    частка      будинку
АДРЕСА_1  щодо   якого                                                                                    укладався   договір

користування(а.с.4).

Позивачкою не надані докази про укладання нею з відповідачкою договору
користування її житловим будинком, про умови цього договору - строк, розмір
плати , обов"язок здійснити ремонт та інші.

В підтвердження позовних вимог позивачкою наданий
письмовий текст від імені ОСОБА_2 , а не відповідачки ОСОБА_2.(а.с.5), із якого
нібито вбачається визнання сином відповідачки боргу за користування будинком
,проте самий по собі факт визнання сином відповідачки свого боргу не може
розцінюватися як підстава для стягнення з відповідачки будь-яких сум. До
ОСОБА_3. ОСОБА_1. позовних
вимог не пред'являла і до участі у справі він не притягався.

По справі встановлено, що з січня 2004 року ОСОБА_3 не
проживав на території України, що підтвердили у судовому засіданні свідки
ОСОБА_4. та ОСОБА_5.(ас.26,26зв.)

Враховуючи наведені обставини, набуті докази , судова
колегія приходить до висновку ,що позовні вимоги і в тій частині, що заявлені у
межах строку позовної давності ,не підлягають задоволенню, оскільки не доведені
,тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є
правильним.

Доводи апеляційної скарги спростовуються здобутими по справі доказами та не
дають підстав для висновку, що районним судом неправильно застосовані норми
матеріального або процесуального права, що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї
значення, висновки суду відповідають цим обставинам і набутим по справі
доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права при розгляді спору судом не порушені,
застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.
307,308, 313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 07 березня
2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом   двох місяців.