Справа №22Ц-1910/2007р.                                              Головуючий у 1 інстанції Грибанова Ю.Л.
Категорія 01,19                                                                  Доповідач
у 2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого    Приходька К.П.,

суддів                 Березовенко Р.В., Олійника
В.І.,

при секретарі   Зозулі Н.С.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області
від 04 квітня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_4про відшкодування матеріальної шкоди та моральної
(немайнової) шкоди,

встановила:

у січні 2007
року позивачка звернулася до суду, в інтересах своєї неповнолітньої доньки, з
позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 2006 року її неповнолітня
дочка в смт. Гребінки, Васильківського району поверталася з дискотеки. Відповідачка,
на грунті особистих неприязни
стосунків, затіяла з її дочкою сварку, при цьому повалила її на дорогу,
наносила удари кулаками та ногами в різні частини тіла, внаслідок чого дочка
отримала закриту черепно - мозкову травму, струс головного мозку, спричинивши
таким чином тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. При побитті у
дочки позивачки зник мобільний телефон марки «Самсунг х -460».

Починаючи із 14
серпня 2006 року по 22 серпня 2006 року дочка перебувала на стаціонарному
лікуванні.

Позивачка
просила суд стягнути із відповідачки на її користь 665 гривень, вартість
втраченого телефону, витрати на лікування в сумі 199,90 гривень, витрати на
посилене харчування дочки в сумі 200 гривень, а також 1 700 гривень у
відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Рішення
Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2007 року
позовна заява задоволена частково, стягнено з відповідачки на користь позивачки
по справі 199,90 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 300
гривень на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судовий збір в сумі 51
гривень, витрати на інформаційно -технічне забезпечення в сумі ЗО гривень, в
задоволені решти позовних вимог, відмовлено.

Позивачка подала
апеляційну скаргу на рішення суду в якій просила суд рішення скасувати та
постановити нове рішення яким задоволити її позовні вимоги посилаючись на те,
що судом першої інстанції були неповністю з'ясовані обставини справи, що мають
значення, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Колегія вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що
12 серпня 2006 року неповнолітня дочка позивачки в смт. Гребінки,
Васильківського району поверталася з дискотеки.

Відповідачка,
на грунті особистих неприязни
стосунків, затіяла з її дочкою сварку, при цьому повалила її на дорогу,
наносила удари кулаками та ногами в різні частини тіла, внаслідок чого дочка
отримала закриту черепно - мозкову травму, струс головного мозку, спричинивши
таким чином тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних
ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Починаючи із 14
серпня 2006 року по 22 серпня 2006 року дочка перебувала на стаціонарному
лікуванні.

Постановою від
23 серпня 2006 року в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п.2
ст.6 КПК України.

У відповідності
з вимогами ч.1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом першої
інстанції правильно зроблений висновок про те, що дії відповідачки відносно
заподіяння дочці позивачки тілесних ушкоджень були неправомірними. Доказів
того, що шкода завдана не з вини відповідачки, відповідачкою не подано.

Згідно з
вимогами ч.1 ст.1179 ЦК України
неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає
за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Відповідно з
вимогами ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Задовольняючи
позов частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої
інстанції правильно стягнув суму у розмірі 199,90 гривень оскільки вказані
витрати підтверджуються поданими доказами. Відмовляючи в задоволені позову в
частині стягнення 665 гривень вартість втраченого телефону та витрат на посилене
харчування дочки в сумі 200 гривень суд першої інстанції правильно зробив
висновок про те, що позивачкою не подано доказів вини відповідачки у втраті
дочкою позивачки мобільного телефону та необхідності посиленого харчування.

Визначаючи
розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив із
вимог ст.1167 ЦК України
при цьому врахував роз'яснення Пленуму Верховного суду України викладені в п. 9
Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 31 березня 1995 року N4 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та визначив
суму відшкодування яка відповідає засадам розумності, виваженості та
справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну
шкоду, ступень вини відповідачки, характер та обсяг страждань (фізичних,
душевних, психічних тощо), неповнолітньої дочки позивачки.

Посилання
скаржниці на те, що судом першої інстанції були неповністю з'ясовані обставини
справи, що мають значення, висновки суду не відповідають обставинам справи не приймаються
судом до уваги оскільки не грунтуються на зібраних матеріалах справи. Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків викладених в рішенні суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його
скасування не має.

На підставі
наведеного, керуючись: ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України колегія,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області
від 04 квітня 2007 року відхилити, рішення залишити без змін.

Ухвала
набирає  законної сили з моменту її
проголошення та може бути  оскаржена в
касаційному порядку до Верхавного
суду України протягом двох місяців.