УХВАЛА

іменем України

10 липня
2007 року                                                                                          м.  Ужгород

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого:
Кеміня М. П.

суддів: Фазикош Г.В.,  Куштана Б.П.

при
секретарі: Байзат СЮ. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19
квітня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі
обласної державної адміністрації та Закарпатської обласної ради про повернення
у власність земельних ділянок,

за участю
апелянта ОСОБА_1

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
подгів апеляційну скаргу на вищезгадане рішення суду першої інстанції яким йому
в задоволенні позову про повернення у власність земельних ділянок відмовлено. В
апеляційній скарзі зазначає,  що суд
безпідставно послався тільки на вимоги
ст.  73 Земельного кодексу
України,  і не дав правової оцінки статті
14 Конституції України,  та іншим нормам
законів які гарантують недоторканість права власності. Посилаючись на порушення
судом вищезазначених норм матеріального права просив рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення яким його позовні вимоги задовольнити.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив таку
задовольнити з підстав наведений в апеляційній скарзі та на підставі заявленого
ним позову та матеріалів справи.

Колегія
суддів,  перевіривши фактичні обставини
справи на предмет повноти їх встановлення та правильності юридичної оцінки
судом першої інстанції,  дійшла висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 просив повернути у власність земельні
ділянки загальною площею 16.85 га.,  що
належали до 1947 року його батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  які владою
Української РСР були відібрані. Посилаючись на те,  що він є спадкоємцем за законом на все рухоме
та нерухоме майно за своїми батьками просить правонаступника державу Україна в
особі Закарпатської ОДА та Закарпатської обласної ради передати йому у
власність в натурі незаконно відібрані у його родини земельні ділянки,  та визнати за ним,  як спадкоємцем право власності на вказані
земельні ділянки.

Суд
першої інстанції відмовляючи в позові ОСОБА_1 правильно послався на норму
ч.4  ст.
78 Земельного кодексу України,  що
особам (їх спадкоємцям) які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992
року земельні ділянки не повертаються.

Дана
норма є спеціальною і не суперечить вимога Конституції України,  оскільки не визнана компетентним судом
такою,  що не відповідає Конституції
України.

Справа
№:   22ц-1049/07                                                              Номер
рядка статистичного звіту: №33

Головуючий у
першій інстанції: Бисага Т.Ю. Доповідач: Кемінь М. П.

З
врахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить висновку,  що суд першої інстанції ухвалив правильне по
суті рішення,  що у відповідності до  ст.
308 ІДПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись п.1
ч.1  ст.
307,   ст. 308,  п.1 ч. 1
ст.  314,   ст.
315 ІДПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 19 квітня 2007 року яким в позові ОСОБА_1
про повернення земельних ділянок відмовлено,
- залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Верховного
Суду України,  як суду касаційної
інстанції,  протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.