Категорія-21(3)                                                                 1-й инстанції-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2007
року червня 19 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровскої області

в складі:
головуючого судді - Михайлів Л.В.

судців -
Братіщевої Л.А.,  Карнаух В.В. при
секретарі - Бадалян Н.О.

за
участю: позивача ОСОБА_1,  її
представника ОСОБА_2,  представника
відповідача Бершадської Людмили Станіславівни

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі цивільну справу по апеляційній скарзі Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського
районного суду м.  Кривого Рогу від 06
грудня 2006 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.  Кривому Розі Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди пов'язаного з виконанням трудових
обов'язків,  -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду) про стягнення моральної
шкоди в зв'язку з втратою професійної працездатності.

В
обґрунтування своїх позовних вимог вказує,
що з 23.02.1995р. по15.12.2004р. працювала гротовщиком в небезпечних
умовах праці в дробильно-сорбуючій фабриці ш. «Гвардійська» у відкритому
акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат».

Висновком
МСЕК від 15.12.2004р. їй первинно встановлена втрата працездатності в розмірі
60% та встановлена 3 група інвалідності.

Постановою
Відділення Фонду №2476-Н від 30.12.2004р. їй призначена одноразова допомога за
фактом стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 10640грн.

На
підставі Постанови Відділення Фонду №2476-Н від 30.12.2004р. також призначено
щомісячна страхова допомога в сумі 486, 36грн.

Позивач
просила суд стягнути з Відділення Фонду на їй користь моральну шкоду в розмірі
70000грн.

Рішенням
Дзержинського районного суду м.  Кривого
Рогу від 06 грудня 2006 року позов задоволено частково. На користь ОСОБА_1 з
Відділення Фонду стягнуто 35000грн. у відшкодування моральної шкоди. В іншій
частині позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду
із відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог з тих підстав,  що судом порушено норми матеріального і
процесуального права. А саме: При вирішенні даного спору суд не врахував,  що відповідно до  ст.  34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань,  що призвели до втрати працездатності"
всі види соціальних послуг повинні бути підтверджені висновком МСЕК і на органи
МСЕК покладено обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди; позивач
не надала доказів спричинення їй моральної шкоди і цим обставинам суд не надав
належної оцінки; судом не з'ясовані всі обставини справи; судом не враховано
тримісячний термін позовної давності щодо вимог про відшкодування моральної
шкоди згідно  ст. 233 КЗпП України та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України,
викладених в п.16 постанови від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,  із змінами і доповненнями.

Крім
того,  судом не взято до уваги
положення  ст.  77 ЗУ
«Про державний бюджет на 2006 рік»,  що на
підставі  ст.  77 Закону України « Про державний бюджет на
2006рік» з 01.01.2006року призупинена дія абзацу четвертого,  статті 1(в частині відшкодування моральної
шкоди),  підпункту «є» пункту 2 частини
1  ст.
21,  частини З  ст.
28,  частини 3  ст.  34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  що призвели до втрати працездатності».

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити  частково
з  наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що
позивачка з 1995р. по 2004р. працювала в шкідливих підземних умовах праці.

Висновком'
МСЕК від 15.12.2004р. їй вперше встановлено 60% втрати професійної
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням і 3 група інвалідності.

Задовольняючи
частково позовні вимоги,  суд першої
інстанції обґрунтовано керувався
ст.  28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань,
що призвели втрату працездатності»,
яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту
його спричинення.

Факт
спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з профзахворюванням встановлений
в судовому засіданні. Позивачка повністю втратила працездатність,  їй протипоказана фізична праця,  вона страдає постійними ниючими болями і
обмеженнями рухів в області спини,
болями у суглобах,  що позбавляє
її нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації
свого життя.

Висновок
суду про відшкодування позивачці з боку відповідача моральної шкоди відповідає
Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004р. відповідно
до якого,  громадяни,  котрим встановлена стійка втрата професійної
працездатності,  мають право на стягнення
на їх користь моральної шкоди.

Доводи
відповідача про те,  що суд не
врахував,  що на підставі  ст.  77
Закону України « Про державний бюджет на 2006 рік» з 01.01.2006 року
призупинена дія абзацу четвертого,
статті 1 ( в частині .відшкодування моральної шкоди),  підпункту «є» пункту 2 частини 1  ст.
21,  частини 3  ст.
28,  частини 3  ст.  34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  що призвели до втрати працездатності» є
безпідставними,  оскільки позивачу       втрата професійної     працездатності     вперше

встановлена
висновком МСЕК від 15.12.2004р.,  тобто
правовідносини сторін виникли за чинності зазначених норм  цього Закону.

Доводи,  викладені в апеляційній скарзі про те,  що суд неправильно керувався  ст.  34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  що призвели до втрати працездатності» - є
безпідставними і висновків суду не спростовують.

Інші
доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі про незаконність в
задоволенні позову,  невідповідність
висновків суду обставинам по справі,  є
безпідставними,  оскільки зводяться до
переоцінки висновків суду і незгоди з ними,
спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути
підставою для скасування рішення.

Однак,  колегія суддів вважає,  що розмір моральної шкоди визначений судом
без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р.,  з подальшими змінами,  "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди",  відповідно до якого,  розмір відшкодування моральної (немайнової )
шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних
позивачеві моральних і фізичних страждань,
з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема,  враховується
характер і тривалість страждань,  стан
здоров'я потерпілого,  тяжкість завданої
травми,  істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставинам по справі,
характер моральних страждань і наслідків,  що наступили. Суд при визначенні розміру
спричиненої позивачу з боку відповідача моральної шкоди врахував,  що вперше позивачці встановлено 60% втрати
професійної працездатності,  суд не
врахував фізичні і моральні страждання позивачки,  їх тривалість і тяжкість,  істотність вимушених змін у її життєвих і
виробничих стосунках,  конкретні
обставини по справі,  і наслідки,  що наступили.

За таких
обставин,  колегія суддів,  беручи до уваги конкретні обставини по
справі,  характер отриманого позивачем
профзахворювання,  і пов'язані з ним
фізичні і моральні страждання позивачки,
істотність вимушених змін у її життєвих стосунках,  і наслідків,
що наступили,  вважає необхідним
змінити рішення суду,  зменшити розмір
стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 35000грн. до
20000грн. (двадцять тисяч грн.).

В іншій
частині рішення відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307,  309,
313-314 ЦПК України,  колегія  суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Кривому
Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м.  Кривого
Рогу від 06 грудня 2006р. змінити,
зменшити розмір моральної шкоди до 20000грн. (двадцять тисяч грн.).

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржено у касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної
сили.