Справа №4638    2007г.                                                        Головуючий
Категорія: відшкодування шкоди                                                                                                Доповідач: Цвірюк В.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 жовтня 2007р.
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області в складі:

Головуючого - Маміної О.В.

Суддів             -
Цвірюка В.О., Хребтова В.П.

при секретарі - Дмитренко A.M.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Сакської
центральної районної лікарні про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та Сакської центральної районної лікарні
про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Позивач
зазначав, що 08.09.1999 року при проведенні йому операції з приводу інфікованого пролежню сідниці праворуч лікарем
центральної районної лікарні м. Саки ОСОБА_1 в його тілі були залишені
ватні тампони, серветки.

При виписці та
вибутті для продовження лікування в м. Харків дані сторонні тіла не були
вилучені та їх перебування в тілі пацієнта не було відмічено у виписному
епікризі.

В Сакській центральній районній лікарні позивач знаходився 1,5 місяці,
потім його було відправлено в ОКЛ
неврологічний центр м. Харкова, де було вилучено сторонні тіла. Наявність
сторонніх предметів призвела до руйнування тазостягневого суглобу та тканин організму.
В подальшому переніс ряд операцій.

Просить стягнути на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 7372,50
грн., моральної шкоди - 100.000 грн., суму лікування в спинальному санаторії -
5664 грн. щороку довічно, починаючи з 2002 року.

ОСОБА_1 та представник Сакської центральної районної лікарні проти позову заперечували,
посилаючись на те, що в момент виписки із лікарні позивач претензій з приводу
лікування нікому не пред'являв.

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2007 року позов ОСОБА_2
задоволено частково.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто суми матеріального збитку у розмірі
7 372,50 грн і моральної шкоди - 15.000 грн.

В задоволенні іншої частини вимог
відмовлено.

2

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, вказуючи, що розглянувши
справу в відсутності відповідача, суд не з'ясував фактичні обставини
справи, у зв'язку з чим були порушені норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі
доводи, судова колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Із матеріалів
справи вбачається, що на початку вересня 1999 року ОСОБА_2 знаходився на
відпочинку в м. Саки.

06.09.1999 року він звернувся до Сакської центральної районної лікарні з
приводу утворення пролежню та свищу у сідниці праворуч.

08.09.1999 року
лікарем центральної районної лікарні м. Саки ОСОБА_1 ОСОБА_2 було проведено
операцію - видалення частини тазової кістки та внутрішнього пролежню праворуч.

В Сакській центральній районній лікарні ОСОБА_2 провів 1,5 місяці, потім
його було поміщено в ОКЛ неврологічний центр м. Харкова.

Через три дні, в ході операції 25.10.1999 року, проведеної лікарями ОСОБА_4, ОСОБА_3, з тканин тіла ОСОБА_2 було вилучено сторонні
тіла ( ватні тампони, марлеві серветки ) та діагностовано утворені ними
пошкодження. В цьому відділенні він знаходився
п'ять днів, потім переведений у 26 лікарню на лікування.

Судом першої
інстанції було призначено декілька судово-медичних експертиз, в ому числі
комісійних.

Із змісту
висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 85 від 28.11.2005 року, проведеної у приміщенні
Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, вбачається, що
проникнення стороннього тіла з правої сідниці в ліву є малоймовірним.

(а.с. 187-199 )т.1

Основним висновком експертизи № 85 є: будь-яких медичний
даних, що дозволяють об'єктивно підтвердити або спростувати наявність в
порожнині абсцесу лівої сідниці ОСОБА_2 стороннього тіла - ватного тампону, не
отримано.

Вирішуючи спір
суд зазначив, що відповідно змісту „ Виписного епікризу" медичної картки №
5192 ОСОБА_2 «перед выпиской
произведена перевязка раны с дренированием
полости марлевым дренажем». Однак, ніяких
даних про проведення дренажування в записах медкарти про проведені процедури не
відображено, а в самому виписному епікризі немає ніяких рекомендацій щодо строків
видалення марлевого дренажу із тіла
хворого, що розцінено судом, як дані, що свідчать про недбаність лікаря ОСОБА_1.

В ході розгляду
справи позивач заявляв про відсутність дренажу в рані, крім того, при наступних
операціях в м. Харкові такий дренаж не виявлений.

Згідно змісту
протоколу операції № 490, що міститься в медичній карті № 37843 стаціонарного
хворого ХОУЦ, гр-ну ОСОБА_2, 25.10. 1999 року було проведено оперативне
втручання - розтин абсцесу лівої сідниці, під час якого «....Из раны под давлением выделилось
до 1.000 мл. жидкости,
окрашенной кровью, сгустки крови, инородные тела ( ватный тампон )...»

(а.с. 15)

На день вирішення спору
зміст вказаного протоколу
ніким з участників спору або виконавців операції не оскаржений.

Крім того, у виписці із медичної
карти № 4485 стаціонарного хворого 26-ї клінічної лікарні м.
Харкова - клінічний діагноз   ОСОБА_2 -
зазначено: "Инородное
тело

3

( серветка ) в левой
ягодичной области,  нагноившаяся гематома,
с расплавлением тазобедренного сустава, геморрагический шок II степени. "

Допитані у судовому засіданні свідки
завідуючий відділом ХОКУУН ОСОБА_4 та лікар - уролог ХОКУУН ОСОБА_3 пояснили,
що скоріше за все сторонніх тіл в рані не було, в якості таких помилково
вказані згустки крові.

Проте, цим свідченням суд дав
належну оцінку виходячи з наступного.

Жоден з двох лікарів, що проводили  операцію, не мав сумнівів, що в рані, окрім

згустків крові, знайдені саме сторонні тіла, про що
свідчить підписання свідками

протоколу операції без жодних
застережень; -    Протягом 7-ми років сумніви в тому, що були
виявлені саме сторонні тіла, у лікарів

були відсутні, про що
свідчить факт не внесення змін до протоколу операції та

діагнозів.

Свідками або
учасниками процесу клопотання про внесення змін до протоколу операції від
25.10.1999 року або визначення його помилковим не заявлялись.

Сумніви в класифікації виявлених в рані об'єктів з'явилися у свідків тільки
через 7 років після проведення операції, тільки після виклику в
судове засідання, за відсутності в їх розпорядженні медичної документації
ОСОБА_2, відсутності будь-яких нових медичних даних про стан здоров'я і перебіг
хвороби останнього.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності і кожен зокрема, суд
дійшов обгрунтованого висновку про те, що факт поміщення
сторонніх тіл в порожнині рани ОСОБА_2 в ході надання медичної допомоги в м.
Саки отримав своє підтвердження.

Враховуючи
викладене суд правильно виходив з того, що відповідальність за стан здоров'я
пацієнта несе лікар, що його лікував. Тобто суб'єктом цивільної
відповідальності за вимогою позивача, що витікає з деліктного зобов'язання,
виступає саме лікар ОСОБА_1

Згідно положень
ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, спричинена ушкодженням здоров'я фізичної особи, відшкодовується
у випадках, встановлених законом.

Розмір
матеріального збитку, спричиненого позивачу, який представляє собою витрати на
лікування і придбання медикаментів, підтверджується змістом наявного у
матеріалах справи розрахунку (а.с. 8 т. 1 )

В частині вимог до Сакської ЦРЛ суд в їх задовленні відмовив правильно,
оскільки боржником в зобов'язанні що виникло з деліктних правовідносин у даному
спорі є лікар, а не лікарська установа.

В частині вимог
про стягнення витрат на санаторно-курортне лікування суд також відмовив
обгрунтовано, так як документи про понесення витрат у розмірі 5 664 грн. в
матеріалах справи відсутні.

Стягнення цих сум на майбутнє можливо виключно при наявності висновку СМЕК,
або судово-медичної експертизи і тільки на користь підприємства, що надає
санаторні послуги. Крім того, суд врахував, що позивач має статус інваліда 1
групи, в зв'язку з чим має право на лікування за рахунок держави,
санаторно-курортне лікування. ( ст. 38 Закону України „ Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні")

Відповідно до
ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, спричинена ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована
одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Вирішуєчи вимоги про відшкодування
моральної шкоди, суд повинен з'ясувати, за яких обставин і
якими діями потерпілому завдано моральних страждань, чим підтверджується    цей факт, яким є ступінь вини відповідача,
яких саме моральних

4

страждань зазнав потерпілий, в якій
сумі він оцінює свої витрати та з чого при цьому виходить і належно
обгрунтувати в рішенні висновок про розмір визначеного відшкодування.

Враховуючи тяжкість наслідків, що
наступили для позивача, а саме гнійну гематому з розплавленням тазостегнового
суглобу, геморогічним шоком II ступені, судова колегія бере до уваги і той факт, що
останній вже був спінальним хворим і інвалідом
1-ї групи і вважає необхідним зменшити суму грошового стягнення з ОСОБА_1
з 15.000 грн. до 5.000 грн.

Доводи
апелянта про те, що відповідачі не були повідомлені про день, час та місце розгляду
справи не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи безспірно свідчать
про вручення їм повісток як того вимагає ст. 74,16 ЦПК України.

(а.с. 17-19, 22-24 т.2)

Підстав для скасування рішення суду судова колегія, не
вбачає.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, п.3 ч. 2 ст. 307, ст. 313, ч.2 ст.314, ст. 315, ст. 317, ст. 319
ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2007 року змінити.

Зменшити розмір
стягнення моральної ( немайнової ) шкоди з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 15.000
грн. до 5.000 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.