№ 2 - 98/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня
2007 року                  Старокостянтинівський
районний суд

Хмельницької
області в складі:

головуючої
- судді                               Завадської
О.П.

при
секретарі                                       Васічевій
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом
ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності на
нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1  звернулась з позовом до Старокостянтинівської
міської ради про визнання права власності на веранду,  що в плані визначена під цифрою „2" та
на гаражі,  що зазначені в плані за
цифрою „8" і знаходяться по АДРЕСА_1,
посилаючись на те,  що її
чоловіком ОСОБА_2,  померлим
ІНФОРМАЦІЯ_1,  єдиним спадкоємцем якого
вона являється,  було побудовано вказаний
вище гараж в більших розмірах,  ніж
передбачено рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради.
Крім того до будинку замість дерев'яної веранди,  яка прогнила,
прибудувало капітальну. Однак через неприйняття в експлуатацію прибудов
не може відчужити дану нерухомість. В судовому засіданні позивачка змінила
позовні вимоги,  просила визнати право
власності на веранду під № 2,  гараж під
№ 8 та три хліви також під №№ 8. В судовому засіданні третьою особою було
визнано відділ архітектури та містобудування Старокостянтинівської міської
ради,  представник якої та представник
відповідача Старокостянтинівської міської ради позов не визнали,  пояснивши,
що дані добудови здійсненні в порушення юридичних та державно -
будівельних норм,  а також на
території,  яка відноситься до історико -
культурного заповідника. Суд,  заслухавши
пояснення позивачки,  представників
відповідача та третьої особи,  свідків,  та,
дослідивши матеріали справи,
вважає,  що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,  що позивачка є власницею житлового будинку з
надвірними будівлями та господарськими спорудам по АДРЕСА_1,  що розташовані на території
Старокостянтинівської міської ради. На земельній ділянці розташовані один
глиновалькований житловий будинок,
житловою площею 65, 3 кв. м. ,
позначений в плані літер „А",
хлів глиновалькований літер „Б",
льох камінний літер „В",
гараж літер „Г' огорожа літер „№",
а також самовільно збудовані веранда під № 2 та гаражі під № № 8.
Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 141 п. 8 від
03.07.1996 року ОСОБА_2,  спадкоємцем
якого являється позивачка,  дозволено
будівництво гаража і хліва розміром 4, 0 х 10, 0 м. ,  а фактично збудовано розміром 5, 8 х 15, 5
м.  і за межами виділеної їм земельної
ділянки. Згідно плану м.
Старокостянтинова,  показів
свідків ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 самочинне
будівництво здійснено на земельній ділянці,
яка відноситься до історико - культурного заповідника. Відповідно
до  ст.
376 ч. ч. 1, 2 житловий будинок,
будівля,  споруда,  інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом,  якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці,  що не
відведена для цієї мети,  або без
належного дозволу чи неналежно затвердженого проекту,  або з істотними порушеннями будівельних норм
і правил. Особа,  яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво нерухомого майна,  не набуває права власності на нього. У
відповідності до  ст.  10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки
нерухомість збудована на земельній ділянці,
яка не була відведена для цієї мети,
без належного дозволу,  належно
затвердженого проекту та з істотними порушеннями будівельних норм і
правил,  тому в задоволенні позову слід
відмовити. Керуючись  ст.   ст.
10, 11,  60,  209,
212,  214-215 ЦПК України,  на підставі
ст.  376 ЦК України,

вирішив:

Відмовити
в задоволені позову ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради про визнання
права власності на нерухоме майно. Рішення може бути оскаржене до Хмельницького
апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею » копії до апеляційної інстанції
або в порядку  ст.  295 ч. 4 ЦПК України.