Справа №2-1871/07
РІШЕННЯ

Іменем    України

22 травня 2007 року
Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді                                                           Полив'яного
В.М.,

при
секретарі                                                               Агафонової
І.М.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат»
про оплату простою, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що з 1970 року вона працює
на Херсонському бавовняному комбінаті (надалі ВАТ «ХБК») на посаді оператора 4-го розряду.
Стверджує, що на комбінаті на протязі останніх десяти років у зв'язку з
відсутністю сировини, відключенням електроенергії та інших виробничих причин в
цеху мали місце простої і їй та іншим працівникам оплата часу простою не
провадилася.

Вважає, що з урахуванням вимог ст.113 КЗпП України, відповідачем не
проведено їй оплату за період простою в 2003-2006
роки на суму 2385грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь
2385грн. за час простою з виробничих причин за 2003-2006 роки.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги.

Представник
відповідачаОСОБА_2 позов визнала.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання відповідно до ч.4 ст.130, ч.4
ст.174 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши
письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

На підставі ст.113 КЗпП України, час простою не з вини працівника
оплачується з розрахунку не нижче від двох третіх тарифної ставки встановленого
працівникові розряду (окладу).

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 надавалась відпустка з ініціативи
адміністрації із частковим збереженням її заробітної плати.

Суд вважає, що при врегулюванні цих відносин, повинен застосовуватись
закон, що регулює саме такі відносини, а не який-небудь інший нормативний акт.
Тому, якщо відповідач всупереч законодавству про працю і надав позивачеві на
час призупинення робіт відпустку з ініціативи адміністрації, з частковим
збереженням заробітної плати, частина перша ст.113 КЗпП України підлягає
застосуванню до відносин, що виникають при цьому, за аналогією. На підставі
викладеного, позивачу повинен оплачуватись час простою.

Крім цього, судом встановлено, що на підставі наказу генерального директора
виробничого об'єднання ОСОБА_3 від 06.09.1996
року №193 директорам
фабрик, керівникам структурних підрозділів, головному бухгалтеру наказано було
відмітку в табелях працівників при неповному робочому тижні (код оплати 13) провадити АІ
(оплата тарифної ставки, діючої на 01.02.1996р.), тобто за час простою з
виробничих причин за 2003-2006
роки, працівникам не зайнятим працею, надавались відпустки з ініціативи
адміністрації, а оплата провадилась згідно вище зазначеного наказу №193 від 06.09.1996 року.

Згідно розрахунку наданого відповідачем сума заборгованості за оплату часу
простою за 2003-2006 роки
становить 2385грн. Таким чином, на підставі наведених розрахунків за час
простою не з вини працівника за 2003-2006
роки з відповідача на користь ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути суму
в розмірі 2385грн.

Керуючись ст.ст.130, 174
ЦПК України, ст.ст.З, 113
ч.І КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», суд, -

вирішив:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

2

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» на користь ОСОБА_1за час простою не з вини працівника за 2003-2006 роки суму в
розмірі 2385(дві
тисячі триста вісімдесят п'ять)грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» 51(п'ятдесят
одну)грн. судових витрат у доход держави.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» 30грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя        В.
М. Полив 'яннй