Справа № 22ц/1944                                     Головуюча в
суді 1 -ї інстанції Коломієць О.С.
Категорія                                                       Доповідач
УХВАЛА

Іменем   України

14 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі: головуючого - судді Балашкевича С.В. суддів:
Олексієнка М.М., Зарицької Г.В. при секретарі Лаговській О.О. з участю сторін

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 липня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3,ОСОБА_4 та КВЖРЕП № 4
про зміну договору найму жилого приміщення, -

встановила:

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19
липня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1. про змінуї договору
найму жилого приміщення відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить рішення суду скасувати й ухвалити нове
рішення про задоволення позову, посилаючись на порушенням судом норм
матеріального права, зокрема статей 63,103,104 ЖК.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наймачем квартири АДРЕСА_1 єОСОБА_2 В цій квартирі
зареєстровані та проживають позивачка ОСОБА_1., її неповнолітній син, ОСОБА_5.,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3та ОСОБА_4Спірна квартира складається з трьох ізольованих
жилих кімнат площею 10,3 кв. м, 12,3 кв. м ( з лоджією) та 16,3 кв. м ( з балконом), а
також коридору, кухні, ванної кімнати, туалету та кладовки. Розмір житла, що
припадає на кожного із зареєстрованих в квартирі осіб, складає: 7,78 кв.м (
38,9 кв.м : 5), при межі середньої забезпеченості жилою площею в м. Житомирі
7,5 кв.м на особу.

Відповідно до статті 104 ЖК ч.1ен сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою
інших ч.1енів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого
договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у
вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту цієї норми, суд першої інстанції правильно вважав, щоОСОБА_2
як наймач спірної квартири не вправі вимагати укладення з ним окремого договору
найму.

Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від
12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування
судами Житлового Кодексу України» роз'яснив, що відповідно до ст. 104 ЖК суд
вправі задовольнити вимоги ч.1ена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим приміщенням) може бути виділено у вигляді
ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір
якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого
прміщення за вимогою ч.1ена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване
жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак
поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових
умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що
потребує поліпшення житлових умов.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з того, що виділення їй разом з 14-річним сином Павлом
кімнати площею 12,3 кв.
м призведе до штучного погіршення житлових умов позивачки і викличе
необхідність постановки її на облік як такої, що потребує поліпшення житлових
умов.

Відповідно до підпункту 7 пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Україській РСР,
затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984
року № 470, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які
проживають в одній кімнаті по дві і більше сім'ї, незалежно від родинних
зв'язків, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя.

Враховуючи складні стосунки між сторонами, а також те, що в спірній
квартирі фактично утворилося три сім'ї, ОСОБА_1. разом з неповнолітнім сином
неможливо виділити й інші жилі кімнати, оскільки жила площа, що буде припадати
на наймача та інших ч.1енів його сім'ї не буде відповідати нормі середньої
забезпеченості в м. Житомирі ( 7,5 кв.м) та фактичній жилій площі, що припадає
на них ( 7, 78 кв.м).

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що позивачці
неможливо виділити окреме жиле приміщення є правильним.

Суд першої інстанції помилково керувався вимогами статті
50 ЖК, яка регулює правовідносини щодо надання жилих приміщень і на спірні
правовідносини не поширюється, проте ця помилка не вплинула на правильність
прийнятого судового рішення.

Керуючись ст.ст.
303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційнй скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Богунського районного суду м. Житомира від 19 липня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.