УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
травня 2007р.                                                                                          м.  Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                                      Девляшевського
В. А.

суддів:                                                                 Бідочко
Н.П.,  Горблянського Я.Д.

секретаря             Логажевської
М. Б.

з
участю:                                                            відповідача
- ОСОБА_1 та його

представника
-ОСОБА_2 ,  позивача -ОСОБА_3 та її
адвоката ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Івано-Франківського міського суду від 09 березня 2007 року.-

встановила:

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 09.03.2007 року задоволено позовОСОБА_3:
ОСОБА_1 визнаний
таким,  що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1. У зустрічному позові ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні спірним жилим приміщеням відмовлено.

Місцевий
суд дійшов до висновку про те,  що
ОСОБА_1 без поважних причин не проживав більше шести місяців у спірній
квартирі. Суд І-інстанції позовну вимогу ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні згаданою вище квартирою вважав недоведеною об"єктивними
доказами.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те,
що висновок суду І-інстанції про його непроживання у спірній квартирі
протягом 1999-2005р.р. є безпідставним,
оскільки він час від часу там перебував для допомоги хворому брату.
Апелянт зазначає,  що підтвердженням його
проживання у кімнаті вище згаданої квартири є сплата ним боргів за користування
цим житлом.  ОСОБА_1 зауважує,  що місцевий суд,  всупереч вимог норм цивільно-процесуального
законодавства,  задовольняючи позов
ОСОБА_3 не навів аргументи,  на підставі
яких дійшов до висновку про його не проживання у спірній квартирі більше шести
місяців. У зв"язку із викладеним апелянт просить оскаржене рішення
скасувати,  а справу направити на новий
судовий розгляд.

В
засіданні Апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу з
наведених підстав підтримали.

ОСОБА_3  доводи апеляційної скарги заперечила,  пояснивши,
що позивач з 1998 року і по даний час не проживає у спірній квартирі,  хоч ніхто йому перешкод в цьому не чинив.
Крім того,  позивачка зазначила,  що за час непроживання ОСОБА_1 у згаданому
вище приміщенні він заборгував кошти за комунальні послуги,  які нараховувались у зв"язку з його
реєстрацією у спірній квартирі.

Справа №
22-ц-573/2007 р.                                   Головуючий
у 1 інстанції Попович С. С.

Категорія
32                                                             Доповідач
Девляшевський В.А.

2

Вислухавши
судцю-доповідача,  пояснення сторін,  представника ОСОБА_1,  думку адвоката ОСОБА_4,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Встановлено,  що ОСОБА_1 з 1998 року без поважних причин не
проживав у спірній двохкімнатній квартирі,
залишаючись там до цього часу зареєстрованим.  Такий висновок підтверджується поясненнями
свідків ОСОБА_5;ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  звукозапис яких
відтворено в засіданні Апеляційного суду.

Свідки:
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_10.,
допит судом І-інстанції яких проводився з ініціативи відповідача,  вказали,
що ОСОБА_1 з 1998 року,  постійно
до цього часу проживає у квартирі по АДРЕСА_2

Цього
факту ОСОБА_1 в засіданні Апеляційного суду не заперечив: він зазначив,  що в 1994 році змушений був перейти проживати
в приміщення свого знайомого за названою адресою,  оскільки в спірній квартирі склались
обставини,  неможливі для проживання у
зв"язку з тим,  що в одній кімнаті
знаходилась хвора мати,  а потім - брат;
а в іншій кімнаті - позивачка з своїми дітьми.

Апелянт
вказав,  що постійно навідувався у
згадану квартиру для допомоги і здійснення догляду за хворою матір"ю і
братом.

Однак,  названі ОСОБА_1 обставини за відсутності
будь-яких об"єктивних доказів чинення йому перешкод в проживанні у спірній
квартирі,  не являються підставою
збереження за ним права на це жиле приміщення.

Твердження
апелянта про те,  що доказом користування
спірним приміщенням є сплата ним боргу за комунальні послуги,  суд І-інстанції правильно не прийняв до
уваги. По-перше,  факт не проживання
відповідача в квартирі АДРЕСА_1 доведений об"єктивними доказами.
По-друге,  з матеріалів справи (копії
позовної заяви ОСОБА_3 ; довідки - а.с. 97-99) вбачається,  що відповідач сплатив позивачці борг не за
користування комунальними послугами,  а
за те,  що нарахування відповідних витрат
у більшому розмірі відбувалось по причині зазначення його зареєстрованим у цій
квартирі.

У
зв"язку з вище наведеним колегія суддів вважає,  що суд І-інстанції повно,  всебічно і об"єктивно дослідив дійсні
обставини справи,  постановивши законне і
обгрунтоване рішення про задоволення позову ОСОБА_3 і відмову у зустрічному
позові.

Доводи
апелянта не спростовують висновків місцевого суду. Тому підстав для скасування
оскарженого рішення немає.

Керуючись  ст.
ст.  307; 308; 319; 325 ЦПК
України,  колегія суддів-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення Івано-Франківського міського суду
по даній справі від 09 березня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно,  однак
може бути оскаржена до Верховного суду України в касаційному порядку на протязі
двох місяців після дня її проголошення.