РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
вересня 2007 року                                                                                             м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого-
судді -   Кварталової A.M.,

суддів- Галушко
Л.А.,  ГончаренкоВ.М. ,

при
секретарі - Кодінцевої С.
В.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.  Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики і витребування майна з чужого незаконного володіння,  відшкодування моральної шкоди за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від
09 лютого 2007року, -

встановила:

У
березні 2006 року ОСОБА_1
звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовом
до ОСОБА_2,  просила постановити рішення,  яким стягнути з неї борг в сумі 5100
грн.,  витребувати із її чужого
незаконного володіння майно та предмети домашнього вжитку на загальну суму
14010 грн.,  та відшкодувати моральну
шкоду в сумі 10 000 грн.,  посилаючись на
те,  що 11 листопада 2005 року вона дала
в борг відповідачці 1000 доларів США,  що еквівалентно 5100 грн. При цьому відповідачка дала їй
розписку,  про те,  що вказану суму грошей поверне до
22.11.2005р. До вказаного строку і до цього часу відповідачка борг не
повернула.

Крім
того,  11.11.2005 р. вона уклала з
відповідачкою угоду купівлі-продажу належного житлового будинку. Після
укладення вказаної угоди у проданому будинку залишилося її майно,  а саме: різний інструмент,  продукти харчування,  інвентар,
посуд,  запасні частини,  газова плита,
будівельні матеріали,  сантехніка
та інше майно на загальну суму 14 010 грн. Коли через декілька днів після
укладення угоди позивачка прийшла за вказаним майном,  відповідачка віддавати його відмовилася.

У судовому
засіданні позивачка позов підтримала повністю.

Головуючий
в 1 інстанції - Кочко В.К.               Справа
№ 22ц-3152/2007р.

Суддя -
доповідач- Кварталова A.M.                   Категорія
ЦП-18

Представник
відповідача позов визнав частково і пояснив,
що дійсно між позивачкою та особою,
яку він представляє,  11 листопада
2005р. була укладена угода купівлі-продажу належного позивачці житлового
будинку,  який розташований АДРЕСА_1.
Після укладення вказаної угоди відповідачка взяла в борг у позивачки 1000
доларів США,  які зобов'язалася повернути
позивачці до 22.11.2005р. про що власноруч написала розписку. В зв'язку з
відсутністю грошей борг повернути не змогла до цього часу.

Щодо
повернення майна,  яке знаходилося в
будинку,  то в цій частині представник
відповідача позов не визнав,  пояснивши,  що майно позивачки в будинку відсутнє. Перед
тим,  як відповідачка вселилася в
будинок,  позивачка вивезла все
майно,  яке їй належало. Будь-якої
домовленості про зберігання майна позивачки,
відповідачка з позивачкою не укладала.

Рішенням
Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.02.2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 - 5100 грн. за договором позики.

В
частині позову про витребування майна з чужого незаконного володіння та
відшкодування моральної  шкоди - відмовлено.

Справа
розглядалась судом неодноразово.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду від 09.02.2007 року скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного
володіння та постановити нове,  яким
задовольнити по суті її позовні вимоги повністю та стягнути з відповідачки
моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.,
судові витрати в сумі 732 грн.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши суддю -
доповідача,  яка доповіла колегії суддів
зміст оскаржуваного рішення,  мотиви і
доводи апеляційної скарги,  перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і
доводів апеляційної скарги,  вислухавши
пояснення на неї учасників процесу,
колегія суддів вважає,  що
апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Згідно
п.3  ст. 10 ЦПК України ,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог та
заперечень,  а суд згідно  ст.  11
ЦПК України,  розглядає цивільну справу в
межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Задовольняючі
позов про стягнення боргу в сумі 5100 грн. ,
суд виходив з того,  що
11.11.2005р. між сторонами був укладений договір позики,  відповідачка позичили у позивачки 1000
дол.США,  що складає 5100 грн.,  що підтверджено розпискою.

Оскільки
відповідачка борг не повернула до теперішнього часу ,  суд обгрунтовано стягнув з ОСОБА_2  на користь позивачки відповідну суму в
національної валюті.

Рішення
суду відповідає обставинам справи і вимогам закону -  ст. 1046 ЦК України.

Відмовляючи
в задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння суд
першої інстанції виходив з того,  що
позивачка не надала жодного доказу того,
що вказане майно належить її,
факт знаходження цього майна у будинку відповідачки і безпідставність
володіння цим майном відповідачкою.

Колегія  суддів з висновком суду першої інстанції
погоджується,  оскільки цей висновок суду
спростовується договором купівлі-продажу жилого будинку,  який був посвідчений 11 листопада 2005р.
державним нотаріусом за реєстром № 4164 та при укладанні цього договору в
п.п.2, 6 вказано,  що сторони не мають
один до одного будь-яких претензій,  в тому
числі по оплаті за будинок. Продавець передала ключі від будинку,  сторони усвідомили,  що цим актом підтверджено передачу майна
покупцю,  до моменту укладання цього
договору. Зобов'язання за даним договором сторонами виконані,  ніяких інших зобов'язань ніж ті,  що вказані в цьому договорі не має.

В суді
першої інстанції та в суді апеляційної інстанції позивачка не змогла назвати
індивідуальні ознаки майна,  які
витребує.

Ці
висновки суду підтверджено також довідкою УМВС України в Одеської області,  де вказано,
що по факту щодо повернення її майна та грошей ОСОБА_2  проведено перевірку в порядку  ст. 97 КІЖ України,  за результатами якої прийнято рішення про
відмову в порушенні кримінальної справи згідно із п.2  ст. 6 КІЖ України (за відсутністю складу
злочину).

Таким
чином,  суд першої інстанції правильно та
обгрунтовано прийшов до висновку про відмову в позові в цій частині позовних
вимог.

Також
суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те,  що вимоги позивачки про стягнення моральної
шкоди в сумі 10 000 грн. не підлягають задоволенню,  оскільки при виниклих правовідносинах за
договором позики,  відшкодування
моральної шкоди законом не передбачено,
а відносно вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння
підстав для стягнення моральної шкоди також немає.

Колегія
суддів вважає,  що вирішуючи спір по
суті,  суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази,
правильно визначив спірні правовідносини та закон,  який їх регулює.

У
справах за позовами про виконання зобов'язань за договором вимоги про
відшкодування моральної шкоди можуть бути задоволені,  коли така відповідальність передбачена
законодавством для даних правовідносин,
або коли моральну шкоду заподіяно не у зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань,  що виникають з угод,  а внаслідок інших винних дій,  на які поширюються правила  ст.
1167 ЦК України.
Ці обставини ,  як в суді першої
інстанції так і в апеляційному суді не встановлені.

З'ясувавши
в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку,  суд постановив рішення,  що відповідає вимогам закону  ст.
ст.  386,  387,
1046, 1047,  1049, 1050 . Висновки
суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Враховуючи
все вищевикладене,  колегія суддів
розглянувши скарги в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг
вважає,  що суд першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив,  рішення суду відповідає фактичним обставинам
справи.

Однак,  розглядаючи спір суд не вирішив питання
відповідно судових витрат та витрат на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи ,  які позивачка просила
стягнути з відповідачки .

Відповідно
до вимог  ст.  79, 81, 88 ЦПК України колегія суддів
вважає,  що з відповідачки на користь
позивачки необхідно стягнути судові витрати на правову допомогу 150 грн.,  державне мито -51 грн. та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи ,  як в суді першої так і в суді апеляційної
інстанції в сумі 90 грн.

В інших  вимогах ОСОБА_1 необхідно
відмовити.

Оскільки
судом першої інстанції не вирішено питання про стягнення судових витрат,  порушені норми процесуального права ,  а тому рішення суду відповідно до вимог
ч.1п.4  ст. 309 ЦПК України підлягає
зміні з викладенням резолютивної частини в новій редакції.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1п.3, 316, 317, 319 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 лютого 2007 року
скасувати,  виклавши резолютивну частину
в новій редакції.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики і
витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 5100 (п'ять тисяч
сто ) грн.

В
задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна з чужого
незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди- відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу 150( сто
п'ятдесят) грн.,  судовий збір в сумі 51
(п'ятдесят одна) грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи,  як в суді першої так і
в апеляційної інстанції 90 (дев'яносто) грн.

В інших вимогах
відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту проголошення.