УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2007 року                                                                 м. Івано-Франківськ

Колегія    суддів
судової    палати    в             цивільних
справах    Апеляційного    суду

Івано-Франківської області в складі:

головуючого               Беркій
О.Ю.

суддів                          Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря                     Довжинської Н.Б.

розглянувши  у відкритому
судовому засіданні  справу  за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на санаторно-курортне
лікування в сумі 2520 грн., -з участю: позивачки ОСОБА_1

встановила:

В березні 2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним позовом, зазначала,
що 20 липня 2005 року відповідачка штовхнула її,
внаслідок чого вона впала на асфальт і зламала руку. За даний вчинок
ОСОБА_2 була притягнута до кримінальної відповідальності
та її було засуджено за ст. 128 КК України та призначено покарання. Крім того,
було зобов'язано відшкодувати матеріальну та моральну шкоду. На даний час стан здоров'я її значно погіршився у зв'язку з чим їй
встановлено 3 групу інвалідності та рекомендовано
санаторно-курортне лікування, яке вона не може оплатити через незадовільний матеріальний стан. Посилаючись на
те, що необхідність лікування виникла у зв'язку з заподіянням ушкодження здоров'я відповідачкою, просила
стягнути з неї вартість путівки в сумі 2520 грн..

Рішенням Надвірнянського районного суду від 19 червня 2007 року стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2520 грн.
додаткових витрат, викликаних необхідністю санаторно-курортного
лікування.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій посилається на те,
що судом неправильно застосовано норми матеріального права, у зв'язку з чим
підлягає до скасування. Так, в порушення ч.1
ст. 1195 ЦПК України суд присудив відшкодувати вартість путівки, однак позивачкою дані кошти ще не витрачені на придбання путівки.
Крім того судом не враховано, що вона немає
змоги оплатити вартість санаторно-курортного лікування, оскільки з її заробітку уже проводиться відрахування по 50% на
відшкодування шкоди та оплату штрафу. Інших
доходів у неї немає, крім заробітної плати. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в позові
відмовити.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явилася, хоча про час та місце судового
розгляду належним чином була повідомлена.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу
заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Справа № 22-ц-1088/2006р.                                  Головуючий у І інстанції Грещук Р.П.

Категорія 19                                                        Доповідач Беркій О.Ю.

2

Вислухавши
доповідача, пояснення позивачки, перевіривши письмові матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20 липня 2007 року ОСОБА_2 було
заподіяно ОСОБА_1 тяжкі тілесні ушкодження з
необережності, зокрема позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому кістки правого
передпліччя в ліктьовому суглобі із зміщенням
уламків, ускладнений кістковим анкілозом правого ліктьового передпліччя в функціонально-невигідному положенні,
нейродистрофічний синдром правого передпліччя та
правої кисті зі значним обмеженням рухів у правому променево-зап'ясному суглобі і помірним обмеженням рухів у пальцях правої
китиці. У зв'язку з цим вироком
Надвірнянського районного суду від 21 листопада 2006 року її було засуджено за ст.128 КК України та призначено покарання.
Даним вироком на користь позивачки стягнуто 4 526 грн.
понесених витрат на придбання ліків, моральної шкоди та судових витрат. Ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2007 року вирок в частині призначеного покарання змінено, а
врешті залишено без зміни.

Судом встановлено, що позивачка з моменту заподіяння їй шкоди і по даний
час продовжує лікування, характер заподіяних тілесних
ушкоджень носить прогресуючий характер, що підтверджується
медичними картами ( а. с. 14-16, 28-74). Висновком МСЕК від 26 жовтня 2006 року позивачці встановлена третя група
інвалідності по діагнозу пост травматична розгинальна
констрактура правого ліктьового суглобу та рекомендовано санаторно-курортне
лікування. 12 лютого 2007 року Надвірнянською районною лікарнею ОСОБА_1 видано
санаторно-курортну картку.

Згідно рахунку ДП " Клінічний санаторій " Хмільник" вартість
путівки становить 2520 грн.

Враховуючи те, що ушкодження здоров'я ОСОБА_1 завдано з вини ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про
те, що відповідачка зобов'язана також відшкодувати додаткові
витрати позивачці, викликані необхідністю санаторно-курортного
лікування та обгрунтовано стягнув вартість путівки.

Посилання апелянтки на те, що підстав для стягнення вартості путівки немає,
оскільки позивачкою така ще не придбана не
заслуговують на увагу, оскільки згідно ч.2 ст.1202 ЦК України стягнення додаткових
витрат, передбачених ч.1 ст.1195 цього Кодексу, може бути здійснено наперед у
межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської
експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати придбання путівки.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315,
317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 19 червня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з часу набрання нею законної сили.