Справа № 22-ц
Головуючий 1 ін ст. - Федосенко В.В.
Доповідач - Котелевець А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

6 червня 2007
року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого
-    Коростійової В.І.,

суддів      -
Котелевець А.В,  Кіпенко І.С.
,  при секретарях -    Полубан СМ. ,  Половецькій
А.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.  Харкова від 28 лютого 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку в
порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  Харківської міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за законом,
-

встановила:

В лютому
2006 року ОСОБА_1 звернулась у суд із заявою про поновлення пропущеного строку
на прийняття спадщини.

Заявниця
вказала,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати
- ОСОБА_4. Після її смерті залишився будинок АДРЕСА_1 Спадкоємицями є вона та
її рідна сестра ОСОБА_3,  яка проживає в
цьому будинку. Посилаючись на те,  що
вона не прийняла спадщини в установлений законом строк із поважних причин,  оскільки є людиною юридично неосвіченою,  крім того вимушена була допомагати дочці у
догляді за онуками,  просила поновити
строк для подання відповідної заяви і визнати за нею право власності на 1Л
частину спадщини.

В
уточненому позові просила визнати за нею право власності на 5/12 домоволодіння
АДРЕСА_1 /а. с.  103/.

Відповідачка
позов не визнала,  посилаючись на
пропущення ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини не з поважних причин. У
зустрічному позові просила визнати за нею право власності на весь будинок.

Рішенням
Дзержинського районного суду м.  Харкова
від 28 лютого 2007 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволений. За нею визнано право власності в порядку спадкування
за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4,  померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2.,  посилаючись на порушення норм матеріального і
процесуального права,  просить скасувати
рішення суду першої інстанції і направити справу на новий розгляд до того ж
суду.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

До правовідносин,  що виникли між
сторонами по справі,  суд застосував
норми Цивільного кодексу України 2003 року,
який набрав чинності 1 січня 2004 року. Разом з тим,  відповідно до пункту 5 «Прикінцевих та
перехідних положень» цього Кодексу,
правила його книги шостої застосовуються до спадщини,  яка відкрилася,  але не була прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки
спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і фактично була прийнята з боку ОСОБА_3,  судова колегія вважає за необхідне рішення
суду першої інстанції щодо застосування норм Цивільного кодексу України 2003
року змінити.

Відповідно
до  ст.
549 ЦК України,  що діяла на час
спірних правовідносин,  визнається,  ідо спадкоємець прийняв спадщину,  якщо протягом шести місяців з дня її
відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або
подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.

Спірним
є будинок АДРЕСА_1,  право власності па
який з надвірними будівлями було зареєстроване за ОСОБА_4 - на Vi
частину згідно свідоцтва про право власності і на 2/6 частини згідно
свідоцтва про право на спадщину,  виданих
шостою Харківською державною нотаріальною конторою 15 квітня 1986 року,  реєстри № 4-1141,  4-1143; за ОСОБА_5 - на 1/6 частину згідно
свідоцтва про право на спадщину,
виданого шостою Харківською державною нотаріальною конторою 15 квітня
1986 року №4-1143 /а. с.  11, 51, 76/.

Як
вбачається із матеріалів справи і стверджується належними доказами,  після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася
спадщина на 3/6 спірного будинку. Сторони є спадкоємцями першої черги /а.
с.  97/.

Після
смерті спадкодавця ніхто із спадкоємців в установлений законом строк не подав
до нотаріального органу заяви про прийняття спадщини. Разом з тим,  ОСОБА_3 протягом цьої о строку вступила в
управління і володіння майном.  На момент
смерті і до цього часу вона проживає в спірному будинку,  користується ним і відповідними надвірними
спорудами,  сплачує комунальні послуги
/а. с.  22-29,  44,
53-59/.

ОСОБА_1
в установлений законом строк ніяких дій,
які свідчили б про прийняття нею спадщини,  не вчиняла. Із спірного будинку вона
виписалась в 1987 році,  однак
зазначала,  що спадщину прийняла
фактично,  оскільки після смерті матері
забрала деякі особисті речі померлої /зокрема,
в'язальну і швейну машинки,
штори,  ковдри,  газову плиту/,  користувалася однією кімнатою в будинку. При
цьому,  посилання на фактичний вступ в
управління чи володіння спадковим майном позивачкою були заявлені лише в суді
апеляційної інстанції.

Судом
апеляційної інстанції були перевірені ці доводи і свого підтвердження не
знайшли.

Допитана
в якості свідка ОСОБА_6 пояснила,  що
мати дійсно забирала швейну машинку,
в'язальну машинку /яка зараз знаходиться у неї/,  ковдри і штори,  однак не пам'ятає коли це було; ОСОБА_7 також
пояснив,  що допомагав забирати ОСОБА_6.
деякі речі із будинку АДРЕСА_1,  але
думав,  що це були її речі,  а не речі померлої; ОСОБА_8 знає зі слів
ОСОБА_3 про те,  що ОСОБА_1 забирала
деякі речі матері,  однак це було в 1998
році,  тобто після сплину встановленого
законом строку на прийняття спадщини.

Разом з
тим,  показання цих свідків
спростовуються показаннями свідків ОСОБА_9. і ОСОБА_10,  які пояснили,
що ОСОБА_6. не приймала ніякої участі в утриманні і оплаті будинку,  після смерті ОСОБА_4 вона з'явилася лише один
раз в 2002 році на день народження своєї сестри ОСОБА_3,
швейну машинку вона забрала ще в 1987 році,  коли виїхала зі спірного будинку,  а в'язальна машинка ніколи не належала їй.

З огляду на
це,  суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про визнання права власності в порядку спадкування за
законом на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

з

Однак з
висновком суду про визнання за ОСОБА_3 права власності на весь будинок погодитись не можна. З
урахування того,  щоОСОБА_3 вже належить 1/6
частини домоволодіння АДРЕСА_1,  за нею
необхідно визнати право власності на 5/6 частин цього домоволодіння.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч. 1 п.3,
309 ч. 1 пп. 1,  4,  313,
314 ч. 2,  316,  317,
319 ЦПК України,  судова
колегія,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та її представника задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м.  Харкова
від 28 лютого 2007 року змінити.

Визнати
за ОСОБА_3 право власності на 5/6 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили негайно і може бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня складання
його повного тексту.