УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10
травня 2007 року                                                                                                м.
Харків

Колегія суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Луспеника Д.Д.,
Яцини В.Б., Кокоші В.В.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2004 року,

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу, а
після його смерті ухвалою суду допущено заміну відповідача на правонаступників
- ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Позов мотивувала тим, що ОСОБА_5 12.05.1995 р. позичив у неї в борг
еквівалент 12 000 доларів США
строком на три місяці, проте свої зобов'язання не виконав. У зв'язку з його
смертю просила стягнути зі спадкоємців ОСОБА_5 63 734, 48 грн.

Рішенням
Іллічівського міського суду Одеської області від 30 жовтня 2003 року у
задоволенні позову відмовлено через те, що сторонами не дотримано письмової
форми договору позики.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2004 року
апеляційна скарга ОСОБА_1 частково задоволена, рішення суду першої інстанції
скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж міського суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та направляючи справу на новий
розгляд до районного суду, апеляційний суд правомірно виходив з того, що
безумовною підставою для скасування рішення суду є розгляд справи за
відсутності відповідача ОСОБА_4, яка не повідомлялася про час і місце судового
розгляду. Розглянувши справу за її відсутності, апеляційний суд правомірно
зазначив, що суд першої інстанції допустив неповноту з'ясування обставин
справи, оскільки не встановлено вартість успадкованого майна, в межах якого
правонаступники можуть відповідати за боргами спадкодавця, а також суд не дав
належної оцінки іншим письмовим доказам, які є у справі, щодо наявності
договору позики.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а
доводи скарги цих висновків не спростовують.

І Іосилання касаційної скарги на те, що в апеляційного суду не було підстав
для скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд, оскільки
інтереси ОСОБА_4 представляла ОСОБА_3 за дорученням, безпідставні, так як
наявність у особи представника в цивільному процесі не позбавляло суд обов'язку
виконати вимоги ч. 1 ст. 159 ЦПК 1963 р. (ч. 1 ст. 158 ЦПК 2004 р.) та в обов'язковому
порядку повідомити її, як особу, яка бере участь у справі (ст. 98 ЦПК 1963 р.), про дату судового
засідання.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення апеляційного суду.

Керуючись статтями 332, 335, 345 ЦПК України, колегія суддів з касаційного
розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.