Справа №2-106/07/02
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

27 квітня 2007 р.                               Київський
районний суд м.Харкова

в складі:
головуючого - судді                       Божко В.В.

за
участю секретаря                                      Моісеєвої-Жуковської
О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яку було заподіяно
дорожньо-транспортною пригодою. Ця пригода мала місце 15.09.2004 р. о 12 год. 30 хвилин
на перехресті вул. Маяковського та Чернишевського м. Харкова по направленню
вул.. Каразіна м. Харкова.

В обґрунтування
своїх вимог позивачка вказала наступне.

15.09.21004
р. на перехресті вул. Маяковського та Чернишевського м. Харкова по
направленню вул.. Каразіна м. Харкова була скоєна дорожньо-транспортна пригода -зіткнення
транспортних засобів. Учасниками ДТП були відповідачі: водій ОСОБА_2, який
керував належним йому автомобілем ДЕУ-Ланос держномер НОМЕР_1 та водій ОСОБА_3,
яка керувала належним їй автомобілем ВАЗ-21099 держномер НОМЕР_2. В наслідок
взаємодії у ДТП вказаних
транспортних засобів, був пошкоджений належний їй автомобіль ВАЗ-2106,
держномер  НОМЕР_3, який знаходився на парковці на
вул.. Чернишевського біля дому 86.
Матеріальна шкода від ушкодження її автомобіля складає 4390,31 грн.. Крім того,
нею понесені витрати на сплату експертного висновку в розмірі 185 грн. Затверджує,
що ушкодженням автомобіля була причинена моральна шкода: вона була позбавлена
можливості користуватися автомобілем, у зв"язку з чим змінився її уклад
життя, для членів сім"ї також виникли незручності; вона перенесла стрес,
змушена тривалий час звертатись за захистом своїх прав у різні установи. Моральну
шкоду оцінює в 5000 грн.
Винність кого-небудь із відповідачів в ДТП
не встановлена. Таким чином, обов"язок по відшкодуванню шкоди
покладається на відповідачів, як на власників джерел підвищеної небезпеки
солідарно.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, вказав, що у ДТП винною є
відповідачка ОСОБА_3. Так, автомобіль під його керуванням рухався зі сторонни вул. Маяковського по
вул. Чернишевського у анпрямку вул. Каразіна зі швидкістю 50 км/год. На шляху
руху він побачив автомобіль ВАЗ-21099 від керуванням водія ОСОБА_3, який без
вказання сигналу повороту різко прийняв вліво. Щоб попередити зіткнення водій

2

ОСОБА_2 повернув руль вліво,
після чого побачив припаркований зліва автомобіль ВАЗ-2106, застосував
гальмування та маневр вправо, Але зіткнення уникнути не вдалось.

Відповідачка ОСОБА_3. позов не визнала, вказала, що виним
у ДТП є
відповідач ОСОБА_2 Так, керуючи автомобілем ВАЗ-21099, рухалась у вказаному
напрямку зі швидкістю 40-45
км/год, побачила «Джип», зменшила швидкість до 20 км/год, включила
сигнал лівого повороту, та, подивившись у дзеркало, побачила на вістані 100-200 м автомобіль ДЕУ
-Ланос, що їхав позаду. Так як перешкод не було, почала виконувати маневр
об»їзду автомобілю «Джип». Проїхавши приблизно 30 м, побачила зліва автомобіль ДЕУ-Ланос», який допустив
зіткнення з переднім крилом її автомобіля, потім вдарив автомобіль ВАЗ-2106,
який стояв.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачів, перевіривши матеріали
справи, матеріали справи по факту ДТП,
прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, 15.09.21004 р. на перехресті вул. Маяковського
та Чернишевського м. Харкова по направленню вул.. Каразіна м. Харкова була
скоєна дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення транспортних засобів. Учасниками ДТП були відповідачі: водій ОСОБА_2, який керував належним
йому автомобілем ДЕУ-Ланос .
держномер НОМЕР_1 та
водій ОСОБА_3, яка керувала належним їй автомобілем ВАЗ-21099 держномер НОМЕР_2. В наслідок
взаємодії у ДТП вказаних
транспортних засобів, був пошкоджений належний позивачці автомобіль ВАЗ-2106,
держномер НОМЕР_3, який
знаходився на парковці на вул.. Чернишевського біля дому 86.

Відповідно до вимог ст. 1187
ч. 2 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно з ч .2
ст. 1188 ЦК України,
якщо внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди
іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов"язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини, солідарно. У подальшому особа, яка відшкодувала
шкоду потерпілому, можде звернутися до інших осіб з регрес ними вимогами.

Судом встановлено, що позивачці завдано шкода внаслідок
взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, тобто діями відповідачів.

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами:
Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.01.2005 р. (а.с. 5), згідно з якою в
діях ОСОБА_4, який керував автомобілем позивачки, відсутні порушення Правил
дорожнього руху. Оскільки в поясненнях відповідачів маються протиріччя,
встановити винність в ДТП
кожного з них не було можливості.

Суд не може погодись з доводами відповідачів про відсутність в її діях
порушень Правил дорожнього руху.

Згідно з дослідженням експерта, викладеними в
автотехнічній експертизі №
9525 від 16.02.2007 г., призначеної
та проведеної судом, у поясненнях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, викладених в
матеріалах справи, сказані суперечливі дані про розвиток ДТП. Встановити
експертним шляхом дійсне розташування автомобіля ВАЗ-21099 на проїжджій частині
в момент маневру ліворуч (посередині проїжджої частини чи біля її правого краю)
та тим самим усунути наведені протиріччя експертним шляхом неможливо.

Дослідивши матеріла по факту ДТП,
суд вважає, що в діях відповідачів маються порушення Правил дорожнього руху. Ці
порушення Правил дорожнього руху знаходилися у причинному зв"язку з
виникненнями данної пригоди

Суд не приймає також до уваги твердження відповідачки та
її представника про наявність вини в ДТП
відповідача ОСОБА_2 з посиланням на заключения
спеціаліста-автотехніка №
1406 від 10.05.2006 р. (а.с.
70-74).

2

За
правилами ст. 212 ЦПК України жоден доказ на має для суду наперед встановленого
значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу
окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Тому, суд, оцінює надани суду докази у їх сукупності та вважає зазначений
висновок спеціаліста-автотехніка про винність ОСОБА_2 у скоєнні ДТП належними, достовірними
та допустимими.

Крім того, висновки заключения
спеціаліста-автотехніка суд вважає такими, що протиречать даним ДТП, які містяться в
схемі протоколу огляду місця ДТП
та встановленим ушкодженням автомобілів.

Відповідно до вимог ст. 1166
ЦК України майнова шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Тому, шкода, заподіяна позивачці, повинна бути
відшкодована в повному обсязі. Оскільки ДТП скоєне відповідачами, які
здійснювали фактичне володіння (управління, експлуатацію) небезпечним
об"єктом в силу ст.. 1188
ч. 2 ЦК України,
заподіяна позивачці шкода повинна бути стягнута з відповідачів в солідарному
порядку.

Матеріальна шкода, заподіяна позивачу, складає 5826 грн. 31 коп., що впливає
з заключения автотовароведческої
експертизи № 002223 від 05.10.2004 р. (4390,31 грн.), вартість
висновку 185 грн.,
вартість послуг адвоката за надання юридичної допомоги 1200 грн., сплачене
держмито при подачі позову до суду.

У відповідності зі ст..
1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна винними діями особи,
відшкодовується цією особою.

Суд вважає, що в результаті винних дій відповідачів, позивачці було
заподіяно моральної шкоди: змінився уклад її життя, вона змушена докладати
додаткових зусиль для відновлення колишнього укладу життя, перенесла у
зв"язку з ДТП моральні
переживання та незручності.

Тому, позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню і при
визнанні його обсягу суд враховує як тривалість перенесених страждань і
незручностей, так і матеріальну можливість відповідача до відшкодування шкоди.

На підставі викладеного, ст.ст. 10,
11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 1166,
1167,  1187, 1188 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 5826
(п"ять тисяч вісімсот двадцять шість) грн.. 31 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі)
грн.. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Харківської Області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через Київський районний суд м. Харкова, або в
порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.