РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007 року
Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого
- судді                                                   Чіркова
Г.Є. ,

при
секретарі                                                           Авраменхо
Л.С.  ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства житлового і комунального
господарства Вишгородської міської ради,
третя особа - ОСОБА_3,  про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Лазарев звернувся до
суду з даним позовом,  посилаючись на
те,  що недотримання відповідачем
належного технічного стану і незадовільне утримання внутрішньобудинкових
водопровідних мереж призвело до залиття його квартири та заподіяння
матеріальної шкоди,  яку він просить
стягнути в розмірі б 504
грн.

У
судовому засіданні представник позивача просив про задоволення позову з
викладених у ньому підстав.

Представник
відповідача позов не визнав і ствердив,
що до залиття квартири позивача привів прорив батареї,  самовільно встановленої в квартири третьої
особи.

Третя особа позов
підтримала і викладені в ньому обставини підтвердила.

Заслухавши
пояснення сторін та дослідивши представлені докази,  суд дійшов наступного.

Про зазначені
позивачем обставини йдеться в представлених суду доказах.

З
матеріалів справи вбачається,  що 24 грудня 2005 року сталося
затоплення квартири АДРЕСА_1,  право власності на яку належить позивачу.
Зазначене сталося внаслідок прориву чавунного радіатора опалення,  який обірвався в місцях його кріплення в кв.
№ 128 того ж будинку,  яка належить
третій особі.

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2007 року в справі
за участю тих же сторін встановлено,  що
дана аварія з самовільним встановленням радіатору опалення не пов'язана,  оскільки будь-яке втручання до
інженерно-водопровідних комунікацій кв. №
128 не відбувалося.

У той же
час,  при розгляді тієї справи вина
третьої особи - власника
квартири,  де сталося аварія,  не доведена,
а тому посилання на таке представника відповідача в цій справі є
безпідставними.

Разом з
тим,  як визнав суд,  обов'язок контролю за технічним станом
інженерного обладнання внутрішньоквартирних систем багатоквартирного
будинку,  за змістом положень Закону
України „Про житлово-комунальні послуги" і
ст.  32 Постанови
Кабінету Міністрів України „Про затвердження Правил надання послуг з
центрального опалення,  постачання
холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання цих
послуг" покладається на відповідача і входить у визначення житлово-комунальних
послуг,  що ним надаються і за що
споживачі сплачують відповідні грошові кошти.

При
розгляді цієї справи дані обставини на підставі
ст.  61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

З цих
підстав відомості акту обстеження квартири № 122 комісією ДП „Ваше житло" до уваги не приймаються. До
того ж твердження в акті про причину затоплення квартир визначено без
проведення огляду тієї квартири,  де
сталася аварія (№ 128) .
Дані про таке відсутні і в матеріалах справи.

З
показань свідка -  ОСОБА_3,
яка проживала в квартирі №
128 з 1989 року,  вбачається,
що огляд цієї квартири після аварії представниками уповноважених служб
не провадився і відповідний про це акт не складався. Радіатор опалення в ванній
кімнаті,  який змонтовано ще при
будівництві,  прорвався внаслідок зриву з
кріплень,  без стороннього втручання.

Ствердила,  свідок і про те,  що з боку відповідача будь-які дії стосовно
обслуговування внурішньоквартирних водопровідних комунікацій не здійснювалися.

Згідно
п.п. 14 п. 1.2.1 договору
укладеного між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством житлового і комунального
господарства Вишгородської міської ради,
відповідач поклав на себе обов'язки утримання внутрішньо-будинкових
систем водопостачання,  водовідведення і
зливної каналізації.

Таким
чином,  недотримання відповідачем
належного стану водопровідного обладнання в квартирі третьої особи призвело до
затоплення й заподіяння шкоди позивачеві.

Посилання
представника відповідача,  що такі
обов'язки покладено на споживачів,  на
вимогах Закону України „Про житлово-комунальні послуги" й згаданого
договору не ґрунтуються.

З огляду
на зазначені правовідносини,  судом
виявлено порушене право позивача,  яке
підлягає захистові.

Відповідно
до  ст.
1166 ЦК України
шкода завдана майну фізичної особи,
відшкодовується особою,  яка її
завдала,  в повному обсязі,  що згідно із ч.2  ст.  22
ЦК України складається також з витрат,
які особа мусить зробити для відновлення порушеного права (реальні
збитки),  а такими в цій справі є
вартість відновлювального ремонту затопленої квартири,  що визначена в поданому суду кошторисному
розрахунку і відповідає сумі відшкодувань матеріальної шкоди про стягнення яких
просить позивач.

Таким
чином,  пред'явлений позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Вирішуючи
питання про визначення розміру стягнення,
суд виходить з наданих суду розрахунків і змісту позовних вимог,  розмір яких становить 6 504 грн.

Крім
того,  суду представлено документальне
підтвердження понесених позивачем судових витрат,  які слід стягнути з відповідача.

На підставі
викладеного і керуючись статтями 209-215
ЦПК України,

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської
міської ради на користь ОСОБА_1 на
відшкодування матеріальної шкоди б 504
грн. а також оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в
розмірі ЗО грн.,  а всього б 534 грн.

Рішення
набирає законної сили протягом 10
днів з дня його проголошення і може бути оскаржено в апеляційному порядку
шляхом подання в зазначений строк заяви про його оскарження та протягом 20 днів після цього
апеляційної скарги або в порядку ч. 4
ст.
295 ЦПК
України.