АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа
в 1 інстанції: Волошин В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 грудня 2007
року    колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого-Желепи
О.В., Ратнікової
В.М.

Суддів - Столбун
В.І.,

при секретарі - Денисенко С.С. розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справ/за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» про стягнення страхової суми, -

Заслухавши
доповідь судді Желепи О.В., пояснення осіб, що з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2007р.
позивач ОСОБА_1. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом
до відповідача Акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова
компанія» про стягнення страхової суми у розмірі 106277,0 грн. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 1985р. по 2005р. він проходив службу в
органах внутрішніх справ. Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про
міліцію» він підлягав обов'язковому державному страхуванню на суму
десятирічного грошового, утримання. 08 грудня 2005 року Київською обласною МСЕК
позивачу була встановлена 2 група інвалідності і визначено, що отримане ним
захворювання пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації аварії
на ЧАЕС. Після звернення позивача до відповідача з приводу виплати страхового
відшкодування, відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію»
відповідач виплатив позивачу 30 грудня 2005р. та 27 березня 2006р. лише 29808,0
грн.

Позивач вважає,
що сума страхового відшкодування повинна становити 136085,28 грн., а
відповідачем було безпідставно виплачено лише 29808,0 грн. На думку позивача
розрахунок страхової суми мав бути проведений з грошового забезпечення станом
на листопад 2005р. у розмірі 2835, 11 грн.

яке складається
з: окладу 110, 0 грн., звання - 120,0 грн., вислуга 35 % -80,5 грн, надбавки за
особливі умови несення служби 50 % - 115, 09 грн., 100% надбавки -310, 50 грн,
доплати пенсії 50 % -508,69 грн., надбавки за безперервну службу - 879,31 -
грн. , премії 33,3 % - 711,11 грн., а не з
грощрвого утримання у розмірі 621,0 грн., яке складається з окладу за
штатною посадою 110,0 грн., окладу за спеціальне звання 120,0 грн., 35 % суми
за вислугу років - 80,5 грн., 100 % надбавка, відповідно до Указу Президента-310,5грн.

В зв'язку з цим
позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача недораховану та
недоотриману йому суму страхового відшкодування у розмірі 106277,28 грн.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2007 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись
з таким рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив про його
скасування та ухвалення нового рішення про задоволення його вимог. В скарзі
апелянт посилався на невірне застосування судом норм матеріального права, а
саме безпідставне незастосування ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в
редакції 03 листопада 2006 року . Також суд в рішенні послався на лист
Міністерства внутрішніх справ України від 11 березня 2005 року, який скасовано
розпорядженням МВС України від 19 вересня 2005 року на підстав протесту
Генерального прокурора України від 09.09.2005 року. Також суд безпідставно не
звернув увагу на роз 'яснення Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня
2005 року «Про окремі питання застосування судами України законодавства про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого рішення, колегія дійшла висновку що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом, позивач з лютого 1985р. по листопад
1985р. проходив службу в органах внутрішніх справ. Згідно з відомостями ГУ МВС
України в Київській області позивач ОСОБА_1. приймав участь у ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС та знаходився в зоні відчуження в період з 08.-10, 11-
14 серпня 1986р.28 листопада 2005р. ВЛК ГУ МВС України в Київській області
позивачу було встановлено діагноз захворювання і визначено, що захворювання
пов'язане з виконанням службових обов'язків з ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС (а. с. 9).

08 грудня 2005р.
Обласною спеціалізованою МСЕК позивачу встановлено II групу
інвалідності безстроково в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням
службових обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАВС
(а. с. 10),

16 грудня 2005р.
позивачу було видане посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, категорія
І (а.с. 7).

У відповідності
з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про міліцію», в редакції яка діяла на час  спірних
правовідносин працівник міліції підлягає обов'язковому державному
страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку
він займає, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що
надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ
і організацій.

Акціонерне
товариство «Українська охоронно - страхова компанія» визнало, що захворювання,
які були отримані позивачем під час проходження служби є страховим випадком,
про що було складено відповідні страхові Акти № 141549 від 27 грудня 2005р. та
№ 141660 від 13 березня 2006р., на підставі яких було здійснено виплати
страхових сум в розмірі 6800.0 гри. і 23008,0 гри., а всього відповідачем була
сплачено позивачу 29808.0 грн. (а.с. 8), при цьому представник відповідача
наголошувала, що розрахунок суми страхового відшкодування було здійснено на
підставі довідки Управління Державної служби охорони ГУ МВС України в Київській
області, відповідно до якої місячне грошове утримання позивача становить 621,0
грн. (а.с. 21).

Інших довідок, в
яких би була визначена інша сума грошового утримання на адресу відповідача не
надсилалось, та позивачем не надавалось.

У відповідності
з ч.1 ст. 60 діючого ЦПК України кожна сторона зобов 'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.
23 Закону України «Про міліцію», в редакції яка діяла на час спірних
правовідносин було передбачено, що у разі каліцтва, заподіяного працівникові
міліції при виконанні службових, обов'язків, а також інвалідності, що настала у
період проходження служби або не пізніш як через З місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення нього строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби, йому виплачується
одноразова допомога в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового
утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по
інвалідності. Згідно 3 п. 2 пп. а) Положення про порядок і умови державного
обов 'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та
вільнонайманого складу, органів і підрозділів внутрішніх справ України,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 59 від 29 червня 1991
року, в редакції яка діяла на час спірних правовідносин страховик виплачує
страхові суми особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів
і підрозділів внутрішніх справ їхнім спадкоємцям у разі загибелі (смерті),
поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних при
виконанні службових обов 'язків, пов 'язаних з безпосередньою участю в охороні
громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі із злочинністю.

У разі одержання
застрахованим тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва)   -
в   розмірі   чотиримісячного   грошового
утримання,   легкого поранення - в
розмірі двомісячного грошового утримання за останньою посадою, яку він займав;

у разі
встановлення застрахованому інвалідності, що настала у період служби (роботи),
але не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби (роботи), чи після
закінчення цього строку, але внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що
мали місце при виконанні службових обов'язків:

інвалідові І
групи - в розмірі п'ятирічного грошового утримання;

інвалідові II
групи - в розмірі чотирирічного грошового утримання;

інвалідові III
групи - в розмірі трирічного грошового утримання;

Таким чином суд
першої інстанції дійшов правильного висновку, що страхове відшкодування
відповідачем було вірно нараховане, на підставі закону та документів які були
йому надані на розгляд.

Крім того, суд
першої інстанції правильно виходив з того, що страхове відшкодування було,
нараховане відповідно до довідки, про грошове утримання, яку було подано до
страхової організації, яка не має повноважень на зміну тих даних, що вказуються
в переданих на розгляд документах. Позивач, будь-яких даних, що довідка йому
була видана незаконно, чи неправильно суду не надав. Крім того позивач не надав
до відповідача будь-яких інших довідок про його грошове утримання, які б
спростовували ту довідку, яку він надав раніше і на підставі якої були
проведені нарахування.

Посилання в
апеляційній скарзі на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня
2005 року «Про окремі питання застосування судами України законодавства про
пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» є недоречним, оскільки
даною постановою не регулюються питання застосування законодавства про
страхування та порядок обрахунку страхових виплат. Крім того вказане роз 'яснення не може вплинути
на правильність постановленого рішення з огляду на вищенаведені доводи про
проведення розрахунку страховою організацією на підставі наданих їй документів.
(довідки про грошове утримання)

Інші доводи
скарги висновків суду не спростовують.

Суд повно і об
'єктивно з 'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення
доказами, яким дав належну правову оцінку.

Оскаржуване
рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись
ст.ст.    303, 307, 308, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія, -   .

.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського   районного суду   м. Києва від 04 жовтня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала  набирає
чинності   з   моменту
її  проголошення   і
може   бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців.