Справа № 2-804/07
Провадження №-
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2007 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого- судді Малиновського О.М.

при секретарі - Василенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду № 20, у місті Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради - про визнання права власності. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із зазначеним позовом до суду. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її матері ОСОБА_2 у 1964 році була виділена земельна ділянка розміром 0,13 га. для ведення присадибного господарства за адресою: АДРЕСА_1 . Під час її життя позивач сумісно зі своєю матерю, та з її дозволу, провели забудову житлового будинку та господарських приміщень. Однак, мати позивачки не встигла здати домоволодіння в експлуатацію оскільки у 1990 році померла. Позивачка зазначала, що вона зі своєю родиною постійно проживає в домоволодінні, тримає будівлі у належному стані, провела природний газ. опалення, замінила водопровідні труби, каналізацію, проводить сплату комунальних послуг. В даний час вона вирішила розпорядитися домоволодінням, однак враховуючи відсутність правовстановлюючих документів вона цього зробити не може. Посилаючись на ст. 376 ЦК України, просила визнати за нею право власності на самочинно забудовані будівлі.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача - Одеської міської ради у судовому засіданні 28.11.2006 році позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволені відмовити. В судове засідання яке було проведено 17.01.2007 р. не явилась, без поважних на то причин.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача по справі, розглянувши і дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, прийшов до наступного.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до довідки від 27.12.2005 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , змелена ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 0.13 га. у 1964 році була закріплена за ОСОБА_2 для ведення присадибного господарства. Відведення змеленої ділянки було зареєстровано у земельно-шнуровій книги за № 862 совхозом ім. С.М, Кірова Беляївського району Одеської області, правонаступником якого є СГ ТОВ Агрофірма ім.. С.М. Кірова (а.с.49).

Судом встановлено, що позивач та її мати ОСОБА_2 у 1964р. самовільно побудували житловий будинок під літ. А, літню кухню літ. Е, сараї літ. З, вбиральню літ. Д, гараж літ. Ж, погріб літ. И, сарай літ. Н, згідно схематичного плану (12-14).

Згідно технічного заключення про технічний стан житлового будинку та господарчих приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельної ділянки загальної площею 874 кв.м., технічний стан одноповерхового житлового будинку літ. А, загальною площею 134,5 кв.м. - задовільний. Конструктивні та планувальні рішення відповідають вимогам ДБН В. 2.2.-15.2005. Будівля придатна для вводу в експлуатацію. Пожарна безпека основних та несущих конструктивних елементів будівель домоволодіння відповідає вимогам ДБН В. 1.1-7, а також вимогам розділу 4 ДБН В 2.2.-15-2005. Технічний стан основних та несущих конструктивних елементів надвірних будівель: літня кухня літ. Е, сараї літ. З, вбиральня літ. Д, гараж літ. Ж, погріб літ. И, сарай літ. Н - задовільний. Будівлі пригідні для вводу в експлуатацію.

Згідно заяв сусідів позивачки - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 які проживають за адресами вул. Хуторська. 65, 75-в та АДРЕСА_1 вони не заперечують проти такої забудови (а.с. 11).

Згідно довідки Ф-1 від 24.01.2006р. ОСОБА_1 з 1963 року постійно зареєстрована та проживає в домоволодінні АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне забудоване домоволодіння може бути визнано судом за особою яка самочинно збудувала це домоволодіння, якщо це не порушує прав інших осіб, та на веденої для цієї мети земельної ділянки.

Судом встановлено, що самочинною забудовою позивачка не змінила мету використання земельною ділянкою за свої призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до ч.5 ст. 48 тогож Закону України Про власність, положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа мас право на захист свого володіння також від власника.

Як зазначено у абзацу 2. п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності*1, положення щодо захисту права приватної власності поширюються також на особу, яка хоча не є власником, але володіє майном з підстав, передбачених законом чи договором.

За таких обставин суд. вважає, що позовні вимоги правомірні та підлягають задоволенню. За позивачкою слідує визнати право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 376 ЦК України.

Керуючись ст. 376 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 64, 209, 212, 214, 215, 224-227 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: одноповерхового житлового будинку, зазначеного в схематичному плані під літерою А, господарських приміщень зазначених в схематичному плані: літня кухня літ. Е, сараї літ. З, вбиральня літ. Д, гараж літ. Ж, погріб літ. И". сарай літ. Н , що розташовані на земельній ділянці загальною площею 874 кв.м.

Рішення підлягає державній реєстрації в КП "ОМБТІ та РОН".

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ІЩК України.

Суддя