Справа №22 Ц-1943/2007 р.                                        Головуючий у 1
інстанції Савченко С. І.
35                                                                      Доповідач
у 2 інстанції Яворський М. А.
РІШЕННЯ

іменем України

13
серпня 2007 року                                                                                                 м.
Київ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого
судці:       Яворського М.  А..

суддів                                  Корзаченко
І.Ф.,  Лащенко В.Д.

при
секретарі                     Сторожук
І.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської
області матеріали справи цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Іртиського міського суду Київської області від 29 березня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,  -

встановила

У січні
2007 року позивач по справі ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та
просив постановити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою,  мотивуючи свої вимоги тим,  що з відповідачкою по справі він познайомився
на початку 2005 року через всесвітню комп'ютерну мережу,  12 січня 2006 року вони зареєстрували
шлюб,  однак спільне господарство вони не
вели,  подружні стосунки не підтримували
оскільки він продовжував проживати в Канаді,
а вона в Україні,  тому
вважав,  що їх сім'я фактично не була
створена тому просив шлюб розірвати,
оскільки наміру проживати з відповідачкою він не має.

Ухвалою
Іртиського міського суду від 02 лютого 2007 року сторонам по справі був наданий
місячний строк для примирення

Рішення
Іртиського міського суду Київської області від 29 березня 2007 року позов
ОСОБА_2. був задоволений,  та
постановлено розірвати шлюб між ОСОБА_2. та ОСОБА_1 ,  зареєстрований 12 січня 2006 року у відділ
РАЦС Ірпінського міського управління юстиції київської області актовий запис №3
Стягнуто з відповідачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. судові витрати в сумі 16
грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3900 грн. Постановлено також при
реєстрації розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2. та ОСОБА_1 держмито в сумі 17
грн

Не
погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідачка по справі ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу в якій просить апеляційний суд,  постановлене по справі рішення суду першої
інстанції скасувати та повернути справу на новий розгляд до суду першої
інстанції,  обґрунтовуючи свої доводи
тим,  що суд першої інстанції в порушення
вимог чинного законодавства розглянув вказану справу у відсутність позивача по
справі,  а також їі адвоката,  не правильно застосував норми процесуального
законодавства при вирішенні питання про судові витрати.

Колегія
суддів,  перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  заявлених позовних вимог,  відповідно до правил  ст.
303 ЦПК України,  вважає,  що апеляційна скарга Шайновскі В В. підлягає
до часткового задоволення,  виходячи з
наступних підстав

Відповідно
до вимог п 4 ч 1  ст.  309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є
порушення або неправильне

2

застосування
норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно застосованими,  якщо застосовано закон,  який не поширюється на ці
правовідносини,  або не застосовано
закон,  який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або
зміни рішення,  якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення справи.

Суд
першої інстанції розглядаючи вказану справу встановив,  що сторони перебувають в зареєстрованому
шлюбі з 12.01.2006 р. Шлюб зареєстрований у відділі РАПС Ірпінського міського
управління юстиції Київської області,
актовий запис № 3 (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони дітей не мають.
Позивач громадянин Канади,  де і мешкає
(а. с.  12-13). Відповідачка громадянка
України та проживає в м.  Ірпіні(а.с.
22).

Судом
також встановлено,  що сторони не підтримують
подружніх стосунків,  проживають
окремо,  позивач в Канаді,  відповідач в Україні,  мають окремий бюджет,  не ведеться спільне господарство. Позивач
втратив почуття поваги та любові до відповідача і бажає створити іншу сім'ю.
Шлюб носить формальний характер і суперечить інтересам позивача,  на примирення позивач не згоден,  тому суд першої інстанції прийшов до висновку
про розірвання шлюбу.

Колегія
суддів вважає висновок суду першої інстанції про неможливість збереження сім'ї
обгрунтованим і таким,  що відповідає
вимогам ч.2  ст. 112 СК України.

Разом з
тим колегія суддів вважає,
обґрунтованими доводи апелянта про порушення судом першої інстанції
норми процесуального законодавства при вирішенні питання про покладення судових
витрат.

Так
відповідно до вимог  ст.  79 ЦПК України судові витрати складаються з
судового збору та витрат,  пов'язаних з
розглядом справи. Розмір судового збору,
порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.  До витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на
правову допомогу.

Статтею
84 ЦПК визначено,  що витрати,  пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі права,
несуть сторони,  крім випадків
надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється законом.

Постановою
КМУ № 590 від 27 квітня 2006 року визначено граничні розмірі компенсації
витрат,  пов'язаних з розглядом цивільних
та адміністративних справ,  і порядок їх
компенсації за рахунок держави.

Вирішуючи
вказану справу та стягуючи з відповідачки на користь позивача судові витрати
понесені позивачем на оплату правової допомоги в розмірі 3900 грн. суд першої
інстанції не врахував вказаних вище норм чинного законодавства,  а тому рішення в цій частині підлягає зміні.

Враховуючи
що,  по вказані справі цивільній справі
відбулося 4 судових засідання ( 23.01,
26.01,  02.02,  та 29.03.07 р. загальною тривалістю 2 год. 50 хв.. тому
колегія суддів вважає,  що у
відповідності до вимог ч.2  ст.  84 ЦПК України,  Постановою КМУ№ 590 від 27 квітня 2006 року «Про
граничні розмірі компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ,  і порядок їх компенсації за рахунок держави»
розмір відшкодування позивачу витрат на оплату правової допомоги не може
перевищувати 453 грн. 34 коп. (400 : 40% х 2 год. 50 хв.),  тому колегія суддів вважає,  за необхідне зменшити вказаний розмір судових
витрат позивача,  який вимушений був їх
понести у зв'язку з відмовою відповідачки в добровільному порядку вирішити
вказаний спір.

Рішення
суду в частині покладення на відповідачку судових витрат у вигляді судового
збору ( державного мита) в розмірі 17 грн.,
підлягає зміні,  оскільки
відповідно до наданого відповідачкою вона є особою потерпілою від аварії на
ЧАЕС і згідно до п.18  ст.  4 Декрету КМУ «Про державне мито» звільнена
від сплати судового збору тому рішення суду в цій частині повинно бути змінено
шляхом виключення із резолютивної частини.

з

Інші доводи
апелянта є необгрунтованими і не можуть слугувати підставою для скасування
рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  84,  303,
307, 309,  313,  315, 316 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Іртиського міського суду Київської області від 29 березня 2007 року в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат понесених на оплату правової допомоги
змінити,  зменшивши розмір вказаних
витрат з 3900 грн. до 453 грн. 34 коп.,
та виключити з резулютивної частини рішення суду вказівку про покладення
на відповідачку ОСОБА_1 обов'язку сплатити державне мито в розмір 17 грн. при
реєстрації розірвання шлюбу.

В іншій
частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 березня 2007
року залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 2 місяців.