overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007
року                                                 Заводський
районний суд м. Миколаєва в

складі
головуючого судді - Щербини С.В.,;при
секретарі Лясковській Г.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні м.
Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про визначення часток в спільній сумісній власності,
-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2007
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської
міської ради про визначення часток в спільній сумісній власності. Позивачка в
заяві вказала, що в 1993 році АДРЕСА_1була приватизована на двох членів сім'ї -
ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Проте в свідоцтві про право власності на житло не вказані
частки кожного члена сім'ї.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки АДРЕСА_1,
проте прийняти її у встановленому законом порядку позивачка не може, оскільки в
свідоцтві про право власності не вказані частки, що належать кожному із
співвласників.

В судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені в заяві
обставини, просила позов задовольнити. Представник відповідача- виконавчого
комітету Миколаївської міської в судове засідання не з'явився, суду надано
листа з проханням розгляду справи за відсутності представника відповідача,
проти задоволення позову не заперечують.

Вислухавши
пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд
приходить до наступного.

Згідно з наданим
свідоцтвом про право власності на житло від 06.07.1993 року ОСОБА_2, ОСОБА_1на
праві спільної сумісної власності належить АДРЕСА_1У вказаному свідоцтві частка
кожного із співвласників не визначена.

Відповідно до
Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» всі користувачі
державної квартири мають рівне право на приватизацію. Крім того, відповідно до
ст.. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається що частки кожного з співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, з чого виходить, що частки всіх учасників
приватизації рівні, тобто необхідно тобто необхідно визначити долі власників
рівними, а саме по 1/2 частині за кожним.

На підставі
викладеного суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.
5. 8,10,11,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визначити, що
частки кожного співвласника: ОСОБА_2, ОСОБА_1 у праві спільної сумісної
власності на АДРЕСА_1- є рівними і складають по 1/2 частині за кожним.

Рішення набирає
законної сили через десять днів з моменту проголошення та може бути оскаржене
до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.
Миколаєва в строк та у порядку передбачені ст.. ст.. 294,296 ЦПК України.
Справа
№2-1680/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2007
року                                        Заводський
районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого
судді - Щербини С.В., при секретарі Лясковській Г.Л. розглянувши у відкритому
судовому засіданні м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визначення часток в спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток в
спільній сумісній власності. Позивачка в заяві вказала, що в 1993 році АДРЕСА_1була
приватизована на двох членів сім'ї- доньку позивачки ОСОБА_2та мати позивачки
ОСОБА_3. Проте в свідоцтві про право власності на житло не вказані частки
кожного члена сім'ї.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки АДРЕСА_1,
проте прийняти її у встановленому законом порядку спадкоємиця ОСОБА_1 не може,
оскільки в свідоцтві про право власності не вказані частки, що належать кожному
із співвласників.

У судовому
засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, підтвердила викладені в
заяві обставини, просила позов задовольнити. Відповідачка позов визнала.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до
наступного.

Згідно з наданим
свідоцтвом про право власності на житло від 22.06.1993 року ОСОБА_2(після
реєстрації шлюбу 06.05.2003 року прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_2) та
ОСОБА_3на праві спільної сумісної власності належить АДРЕСА_1. У вказаному
свідоцтві частка кожного із співвласників не визначена. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3померла
(свідоцтво про смертьНОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1).

Відповідно до'
Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» всі користувачі
державної квартири мають рівне право на приватизацію. Крім того, відповідно до
ст.. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається що частки кожного з співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, з чого виходить, що частки всіх учасників
приватизації рівні, тобто необхідно визначити долі власників рівними, а саме по
1/2 частині за кожним.

На підставі
викладеного суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.
5. 8, 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1-
задовольнити.

Визначити, що
частки кожного співвласника: ОСОБА_3та ОСОБА_2у праві спільної сумісної
власності на АДРЕСА_1- є рівними і складають по 1/2 частині за кожним.

Рішення набирає
законної сили через десять днів з моменту проголошення та може бути оскаржене
до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.
Миколаєва в строк та у порядку передбачені ст.. ст.. 294,296 ЦПК України.
Справа
№2-2874/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2007
року                                     Заводський
районний суд м. Миколаєва

у складі:
головуючого судді: Щербини С.В.;

при секретарі:                   Лясковській Г.Л.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справа за заявою
ОСОБА_1про встановлення факту належності правовстановлюючого документа ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про
встановлення факту належності правовстановлюючих документів - військового
квітка НС НОМЕР_1, диплому з відзнакою ЗТ-І НОМЕР_2про закінчення
Душанбінського кооперативного технікуму, виданих на ім'я ОСОБА_1та трудової
книжкиНОМЕР_3 виписаної на ім'я ОСОБА_2. В заяві ОСОБА_1 вказав, що в дипломі
та військовому квітку помилково не зазначено його по-батькові, а у трудовій книжці
замість ОСОБА_1помилково записано ОСОБА_2, в зв'язку з чим він не може подати
документи для оформлення пенсії та змушений звернутися до суду. Заявник в
судовому засіданні свої вимоги підтримав.

Суд, дослідивши
матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про народження, згідно з яким
ОСОБА_1народився ІНФОРМАЦІЯ_1; дублікат трудової книжки НОМЕР_4виписаної
28.01.1999 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження; копію трудової
книжкиНОМЕР_3 виписану 07.12.1973 року на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження; копію військового квітка НС №НОМЕР_1 виданий 20.01.1987 року
Курган-Тюбинським міським військовим комісаріатом на ім'я ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1
народження; копію диплому з відзнакою ЗТ-І НОМЕР_2виданого 28.05.1990 року на
імя ОСОБА_1про закінчення Душанбінського кооперативного технікуму; копію
паспорту заявника, на підставі ст. ст. 256 ЦПК України, вважає заяву такою, що
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом
встановлено, що дійсно при видачі заявникові військового квітка та диплому були
допущені помилки та не зазначено по-батькові, а при заповненні трудової книжки
допущені помилки в написанні прізвища та по-батькові. На підставі цього заявник
змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності йому
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження військового квітка НС НОМЕР_1, диплому з
відзнакою ЗТ-І НОМЕР_2про закінчення Душанбінського кооперативного технікуму,
виданих на ім'я ОСОБА_1та трудової книжкиНОМЕР_3 виписаної на ім'я ОСОБА_2,
оскільки це має для нього юридичне значення. Керуючись ст. ст. 256, 257 ЦПК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити факт
належності ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1у кишлак Таджикобад Гармського
району Таджикистану, правовстановлюючих документів -військового квітка НС
НОМЕР_1, в якому він зазначений як ОСОБА_1диплому з відзнакою ЗТ-І НОМЕР_2про
закінчення Душанбінського кооперативного технікуму, в якому він зазначений як
ОСОБА_1трудової книжкиНОМЕР_3, у якій він зазначений як ОСОБА_2

Рішення набирає
законної сили через 10 днів з моменту проголошення та може бути оскаржене до
Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.
Миколаєва в строк та у порядку передбачені ст.. ст.. 294,296 ЦПК України.
Справа
№ 2-32452007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2007
року                           Заводський
районний суд м. Миколаєва

у складі:
головуючого судді - Щербини С.В.,
при секретарі- Лясковській Г.Л.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за
позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2007
року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про визнання дійсним договори
купівлі-продажу АДРЕСА_1У заяві позивач вказав, що договір купівлі-продажу
домоволодіння був укладений ним з ОСОБА_2 та зареєстрований за №376 від
31.08.1999 року на Універсальній біржі "Південь". Нотаріально даний
договір купівлі-продажу не посвідчувався, що перешкоджає йому, в даний час
розпорядитися придбаним житлом.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на вказані обставини. Відповідач
ОСОБА_2 позов визнав. Представник третьої особи - універсальної біржі
"Південь" в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений своєчасно і належним чином, про причини нез'явлення суд не
повідомив. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, справа розглянута у відсутності
представника третьої особи.

Оцінивши
представлені докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і
підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що
31.08.1999 року позивач ОСОБА_1уклав з ОСОБА_2договір купівлі-продажу, згідно
якому придбав у власність домоволодіння, розташоване по вул.. Новий інвалідний
хутір, АДРЕСА_1. Даний договір був оформлений на універсальній біржі
"Південь" і зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з
нерухомістю» за №376 від 31.08.1999р., а також зареєстровано право власності на
вказану квартиру в Миколаївському МБТІ. Нотаріально даний договір не
посвідчувався.

Відповідно до
ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири (житлового будинку)
повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією із сторін є
громадянин. Недотримання цієї вимоги вабить недійсність договору.

Судом також
встановлено, що позивач виконав всі умови договору: сплатив відповідачу
вартість придбаного житла, прийняв його у власність, оплачує витрати по його
утриманню.

Відповідно до
ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо одна із сторін повністю або частково виконала
умови угоди, що вимагає нотаріального посвідчення, суд має право визнати угоду
дійсної.

Керуючись ст.
ст. 5-8, 10,11, 213,214, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати договір
купівлі-продажу домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_1з одного боку та ОСОБА_2з другого боку і зареєстрований на Універсальній
біржі "Південь" 31.08.1999 року за реєстровим №376 - дійсним.

Рішення вступає
в законну силу через десять днів з дня його проголошення та може бути оскаржено
до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.
Миколаєва в строк та порядку, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.
Справа
№2-1094/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2007
року                                   Заводський
районний суд м. Миколаєва

в складі:
головуючого судді: Щербини С.В.,

при секретарі:              Лясковській Г.Л.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів на утримання повнолітнього
сина, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2006 року
ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1народження, який продовжує
навчання, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до закінчення
навчання.

У судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Відповідач заперечував
проти задоволення позову, посилаючись на ті обставини, що син ОСОБА_3,
навчається на факультеті підготовки фахівців для підрозділів слідства
Херсонського юридичного інституту Харківського національного університету
внутрішніх справ та перший рік навчання знаходиться на повному державному
забезпеченні, крім того відповідач має на утриманні непрацюючу дружину
ОСОБА_4та неповнолітніх дітей ОСОБА_5- ІНФОРМАЦІЯ_2народження та ОСОБА_6-
ІНФОРМАЦІЯ_3народження, в зв'язку з чим не має можливості утримувати свого
повнолітнього сина ОСОБА_3

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього
ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1народження. На теперішній час син досяг повноліття, але
продовжує навчання на першому курсі факультету підготовки фахівців для підрозділів
слідства Херсонського юридичного інституту Харківського національного
університету внутрішніх справ, термін навчання з 15.08.2006 року по 21.06.2010
року та перший рік навчання знаходиться на повному державному забезпеченні.
Батько матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає.

Відповідно до
ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку
з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку
допомогу.

Доводи
відповідача про те, що син перший рік навчання знаходиться на повному
державному забезпеченні та не потребує матеріальної допомоги, суд вважає
обґрунтованими.

В судовому
засіданні ствердження позивачки про те, що син ОСОБА_3огли потребує
матеріальної допомоги достовірними доказами не підтвердилося, а відповідно до ст.. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається
як на підставу своїх вимог.

Керуючись
15,30,62,202,203 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1відмовити.

Рішення набуває
законної сили через десять днів з моменту винесення та може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд в строк
та в порядку передбачені ст..
ст.. 294, 296 ЦПК України.
Справа № 2-3006/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007
року                              Заводський
районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого
судді: Шаманської Н.О.

при секретарі:   Багдасарової Т.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м.
Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів
на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2. на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження щомісячно у розмірі 300
грн., починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини.

Позивачка в судовом засіданні
позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач в
судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення
з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина Богдана, але просив
зменшити суму стягнення, в зв'язку з тим, що в теперішній час він не працює.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
обгрунтований і підлягає частковому задоволенню . Відповідно до наданих
позивачкою документів, вона зареєстровала шлюб з відповідачем 19.11.2004 року.
Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження.
Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна
допомога з боку відповідача не надається.

Відповідно до ст. ст. 180 - 182
Сімейного Кодекса України
батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання
цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких
визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і
платника аліментів та інших обставин, що мають істотне значення. Приймаючи до
уваги, що відповідач в теперішній час не працює, має нерегулярний мінливий
дохід, суд вважає, що згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір
аліментів, які підлягають стягненню на дитину, повинен бути визначен в твердій
грошовій сумі.

При визначенні
розміру аліментів з ОСОБА_2. суд враховує матеріальний і сімейний стан
відповідача, що на його утриманні не має інших неповнолітніх дітей та інших
утриманців і вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 180 грн. щомісячно,
починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

Керуючись ст.
ст. 180, 1 82 Сімейного Кодекса
України, ст.
ст.212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженця м. Миколаїва, на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження у
розмірі 180 грн. щомісячно, але не меншь 30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 20.04.2007 року і до повнолітгя дитини.

Стягнути з
відповідача ОСОБА_2. держмито в дохід держави у розмірі 51 гривна і 7,50 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення набуває
законної чинності через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути
оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через Заводський райсуд м. Миколаєва в
порядку, встановленому ст.ст. 294,296 ЦПК України.
Справа № 2-4306/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2007
року               Заводський районний суд
м. Миколаєва в складі:

головуючого
судді:                    Кваши С.В.

при
секретарі        :                    Гульванюк О.В

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м.
Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Адміністрації Заводського району
про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Адміністрації Заводського району
про визнання права власності на самовільно зведені будови.

У судове
засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву, у якій вказала, що свої
позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за її відсутності.

Представник
відповідача в судове засідання, не з"явився, надали до суду заяву, у якій
вказали, що позовні вимоги визнають, просять розглянути справу за відсутності
їх представника.

Суд, дослідивши
матеріали справи, на підставі ст. 376 ЦК
України приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає
задоволенню по наступних підставах.

Так, судом
встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2007
року належить АДРЕСА_1. Для поліпшення житлових умов позивачка самовільно
побудувала: сіни літ. "а2" (4,26x3,05) загальною площею 5,00 кв.м,,
житлову надбудову літ "А1" ( другий поверх) (4,50x10,11), житловою
площею 27,9 кв.м., загальною площею 35,7 кв.м. Таким чином квартира
трикімнатна, загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м.

В даний час
позивачка бажає узаконити свої самочинно зведені будівлі, для чого і звернулася
до суду. Судом встановлено, що можливість визнання власності за позивачем даних
будов узгоджено з компетентними органами, що підтверджується довідками
управління містобудування і архітектури, Заводського районного відділу м.
Миколаєва ГУМЧС, СЕС Заводського району, управління екології і природних
ресурсів в Миколаївській області, одержана згода сусідів, що дозволяє позовні
вимоги ОСОБА_1, задовольнити в повному обсязі.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 376 ЦК
України, ст. ст. 5-8, 10,1 1, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1  -задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1право власності на трикімнатну АДРЕСА_1, в якій самовільно збудовано
сіни літ. "а2" (4,26x3,05) загальною площею 9,00 кв.м., житлову
надбудову літ "А1" (другий поверх) (4,50x10,11), житловою площею 27,9
кв.м., загальною площею 35,7 кв.м. Таким чином загальна площа квартири 61,7
кв.м., житлова площа квартири 44,9 кв.м.

Рішення набуває
законної сили через 10 днів з моменту винесенння. Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд
м.Миколаєва у строк та порядку, передбаченому ст.ст.294, 296 ЦПК України.
Дело  № 2-4215/2007г.
23 августа 2007 года                      Заводский  районный суд г.Николаева в составе:
председательствующего-судьи                                                                      Разумовской
секретаре-                                                                                             Колисниченко
рассмотрев в открытом судебном заседании в г. Николаеве
гражданское дело по иску ОСОБА_1к исполнительному комитету Николаевского
городского Совета об определении идеальных долей в общей совместной  собственности,-
20.01.2001г. ОСОБА_1 обратилась в суд с иском к
исполнительному комитету Николаевского городского Совета об определении
идеальных долей в общей совместной собственности, мотивируя тем, что после смерти мужа, ОСОБА_2, умершего ІНФОРМАЦІЯ_1открылось наследство на принадлежащую
ему часть АДРЕСА_1. При обращении в 3-ю Николаевскую государственную нотариальную контору с
заявлением о принятии наследства истице был дан отказ в выдаче свидетельства о
праве на наследство по закону в связи с тем, что в свидетельстве о праве
собственности на жильё не были определены доли каждого  совладельца
квартиры,   что  послужило
основанием для  обращения    в
суд.
В судебном заседании представитель истицы исковые
требования поддержала, обстоятельства, изложенные в иске подтвердила, просила
Представители ответчика и третьего лица в судебное
заседание не явились,   представили
письменное     заявление  о
слушании дела  в  их
Выслушав пояснения представителя
истца, исследовав письменные материалы
дела,   суд приходит к  следующему.
Судом установлено, что согласно свидетельства о праве
собственности на жильё от 15 сентября
1994г. ОСОБА_2и ОСОБА_1приобрели в общую совместную собственность АДРЕСА_1. При
выдаче свидетельства не были указаны конкретные доли каждого из
сособственников, однако каждый из них фактически пользовался по 1/2 части спорной квартиры. Какой-либо
иной договоренности между сторонами по фактическому пользованию квартирой в
суде не установлено.
В настоящее время после смерти ОСОБА_2, умершего ІНФОРМАЦІЯ_1,
открылось наследство на
принадлежащую ему часть спорной квартиры, истица обратилась в 3-ю госноткантору, однако ей был дан
отказ в выдаче свидетельства о праве на наследство в связи с тем, что в
свидетельстве о праве собственности на жильё не были определены доли каждого
совладельца   квартиры.
Таким образом, в соответствии с требованиями ст.310,312
ГК Украины, суд
считает,   что исковые  требования обоснованны и подлежат
ст.   ст.   10,11,60,212-215,218 ГПК Украины,   суд-
Иск - удовлетворить. Определить, что части каждого
сособственника ОСОБА_2 и ОСОБА_1в праве общей совместной собственности   на
АДРЕСА_1 являются равными и
составляют  по 1/2 части
Решение вступает в законную силу через 10 дней с момента его провозглашения. Решение может быть обжаловано в
Николаевский апелляционный суд через Заводский районный! суд г.Николаева в срок
и порядок, предусмотренный  ст.ст.294,296