Справа №2-1139/07
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2007 року Новозаводський
районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судці Філатової Л.Б.,

при секретарі Бабіч О.М. з участю представника позивача Мурач Т.Б., представника третьої особи
на боці позивача ОСОБА_8,
представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3 і
ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Новозаводське»
Чернігівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення,

Встановив:

КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради звернулось з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 2000 році будинок
АДРЕСА_1 був переданий на баланс КП ЖКГ Новозаводського району міста Чернігова
і проведена перенумерація квартир. В квартирі 13 (раніше 24) зареєстровані і
проживали ОСОБА_3, 1962 року народження і його
брат ОСОБА_4, 1969 року народження -займали дві
кімнати, житловою площею 35,7 квадратних метрів з загальною кухнею та коридором
21,84 квадратних метри. 27.11.2001 року у вказаній квартирі була зареєстрована ОСОБА_1, 1941 року народження. До
передачі будинку ОСОБА_4 самовільно
(без дозволу і документів) зайняв квартиру 9 (раніше кімнати 27 і 28) житловою
площею 24,5 квадратних метрів, а ОСОБА_3 самовільно зайняв квартиру 11 (раніше кімнати 31 і 32), житловою площею
12,7 і 12,6 квадратних метрів. В
жовтні 2001 року ОСОБА_3 і ОСОБА_3 звертались до міськвиконкому про виділення самовільно зайнятих квартир, але рішенням
№ 248 від 15.10.2001 року їм в цьому було відмовлено. Рішенням Новозаводського
районного суду міста Чернігова від
10.06.2004 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позову про визнання права користування житловим
приміщенням. Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.03.2006 року відмовлено в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_3 про відмову у реєстрації за місцем постійного проживання. Вказують, що з 15.08.2006 року в
квартирі 13 будинку АДРЕСА_1 були
зареєстровані ОСОБА_5 в якості піднаймача зі своїм сином ОСОБА_6. На вимоги звільнити самовільно зайняті приміщення
ОСОБА_3 не реагують.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала в
повному обсязі і виклала пояснення зазначені в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_1 позовні
вимоги не визнали в повному обсязі і суду пояснили, що кімнати 27, 28, 31, 32 (зараз квартири 9 і 11) були надані адміністрацією
Чернігівської фабрики музичних інструментів на підставі рішення
від 29.12.1989 року і виданих фабрикою ордерів, а отже вони не є
самовільнозайнятими. При цьому вказують, що будинок не має ванн, душових, туалетів, загальна кухня, пічне опалення. Зазначають, що
позивач, крім того, пропустив трирічний строк звернення до суду з
даним позовом, а вони в зв»язку з тривалістю користування і проведенням оплат набули право користування вказаними
приміщеннями.

2

Представник
третьої особи на боці позивача - Чернігівської міської Ради суду пояснила, що з
приводу зайняття сім»єю ОСОБА_3 квартир 9 і 11 в будинку АДРЕСА_1 триває вже
багаторічна переписка з
відповідачами, в суді розглядалися дві справи, є рішення Чернігівської міської
ради про відмову в наданні дозволу на
проживання в спірних квартирах. Зазначила, що житловий будинок АДРЕСА_1
не є і не був гуртожитком.

Допитана в
судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7
- сусідка відповідачів суду пояснила, що з 1989 року ОСОБА_3 займають
квартири 13, 9 і 11.

Вислухавши сторони та представників
сторін, свідка, дослідивши матеріали справи: попередження (а.с.5,6), акти
ЖРЕД-3 від 28.12.2006 року (а.с.7,8), рішення Новозаводського районного суду
міста Чернігова від 10.06.2004 року (а.с.34), довідку ЖРЕД № 9 від 22.11.2001 року (а.с.21), договір про надання послуг з
утримання будинків і споруд (а.с.22), протокол спільного засідання
адміністрації Чернігівської музичної фабрики і профкому від 29.12.1989 року та
ордер на зайняття житлової площі (а.с.23), переписку за зверненнями ОСОБА_3 (а.с.24-28),
акти обстеження житлових умов від 06.12.1989 року і від 04.04.2007 року
(а.с.29,33), постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від
01.03.2006 року (а.с.35-36), лист ВАТ «Фабрика музичних виробів» ОСОБА_3 від
15.01.1997 року (а.с.37), особовий рахунок квартири 24 будинку АДРЕСА_1
(а.с.38), довідку про склад сім»ї та розмір платежів за житлово-комунальні
послуги (а.с.39), розрахунок платежів по квартирі 9 будинку АДРЕСА_1
(а.с.40-44), технічний паспорт на квартиру
13 будинку АДРЕСА_1 (а.с.45), паспорти ОСОБА_3 і ОСОБА_3, матеріали
приватизаційної справи ОСОБА_3 (по кв.24 будинку АДРЕСА_1 на а.с.61-83),
матеріали справ № 2-а-27/06, № 2-951/04, оглянувши матеріали перевірки
Чернігівської міської ради за зверненнями ОСОБА_3, поквартирні картки та картки
реєстрації ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, суд вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного:

ОСОБА_3, ОСОБА_1
і ОСОБА_3 зареєстровані і мають право на користування квартирою 13 (бувша 24)
будинку АДРЕСА_1, що підтверджується матеріалами справи і не оспорюється жодним
з учасників розгляду.

На спільному
засіданні адміністрації і президії профкому Чернігівської фабрики музичних
інструментів 29.12.1989 року було надано ОСОБА_3 тимчасово квартири 28 (зараз
частина квартири 9) і 32 (зараз частина квартири 11) будинку АДРЕСА_1, як сім»ї
належній до відселення і поставлено на квартирний облік, як сім»ю, що потребує
поліпшення житлових умов (а.с.23).

20.03.2000 року було прийнято рішення виконкому Чернігівської міської ради
№ 64 «Про передачу в комунальну власність житлового фонду відкритого
акціонерного товариства «Фабрика музичних інструментів» і будинок АДРЕСА_1 було
передано в комунальну власність і прийнято на баланс позивача.

Рішенням
виконкому Чернігівської міської ради № 248 від 15.10.2001 року ОСОБА_3 в
виділенні квартир 31, 32 будинку АДРЕСА_1 відмовлено, ОСОБА_4 відмовлено в виділенні квартири 28 будинку
АДРЕСА_1, як таким, що мають середню забезпеченність житловою площею на
члена сім»ї (а.с.65).

Рішенням
Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10.06.2004 року ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову до Чернігівського міськвиконкому про визнання
права користування квартирою 32 (зараз 11) будинку АДРЕСА_1 (справа №
2-951/04).

3

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.03.2006
року в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_4 до КП ЖКГ Новозаводського району міста Чернігова про відмову у
реєстрації за місцем постійного проживання - квартирі 9 (раніше 27
і 28) будинку АДРЕСА_1 - відмовлено (справа № 2-а-27/06).

Суд вважає, що оскільки вселення відповідачів в квартири 28 (зараз частина квартири 9) і 32 (зараз частина квартири 11) будинку
АДРЕСА_1 відбулося за належного дозволу
(а.с.23), воно не є самоуправним, а отже позов про виселення з самоуправно
зайнятих саме цих житлових приміщень не може бути задоволено з
заявлених позивачем підстав.

Оскільки крім вказаних вище квартир, відповідачами було зайнято квартири 27
(частина квартири 9) і 31 (частина квартири 11)
будинку АДРЕСА_1, без належних для цього підстав, їх
посилання на проведення оплати за проживання в цих кімнатах, то срок, протягом якого вони ними користуються не має правого
значення і не тягне виникнення права на користування цими кімнатами, то з вказаних
приміщень відповідачі підлягають виселенню.

Але оскільки в даному випадку виникла колізія - по одній кімнаті з спірних квартир, що складаються з двох кімнат кожна,
відповідачами зайнято самоуправно, то виходячи із
засад розумності і справедливості, оскільки відповідачі забезпечені житлом менше встановленої ст. 47 ЖК України норми та враховуючи,
що відповідачі перебувають на обліку, як особи, що потребують
поліпшення житлових умов, зважаючи, що відсутня норма права, яка б регулювала даний спір, то застосовуючи ст. 54 ЖК України
за аналогією, суд вважає, що справедливим, законним
та розумним буде рішення про виселення відповідачів лише з
квартири АДРЕСА_1, а в задоволенні позову про виселення
з квартири 9 цього будинку - слід відмовити.

Посилання відповідачів на пропуск позивачем строку позовної давності не
можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказаний строк переривався
відповідно до ст. 264 ЦК
України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 57-62, 208, 209, 212-215, 292 ЦПК України, ст.ст. 47, 54, 109, ч.3 ст. 116 Житлового
кодексу України, ст.ст.257, 264 ЦК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської
ради задовільнити частково.

Виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 без
надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні
решти позовних вимог Комунальному підприємству «Новозаводське» Чернігівської
міської ради - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області
через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом
подачі заяви на протязі 10 днів з наступною подачею апеляційної
скарги на протязі 20 днів після подачі заяви.