УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 серпня 2007 року                                                                                    м.
Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Вінницького Апеляційного суду в складі:

головуючого: Нагорняка В.А.

судців: Колоса С.С., Іванюка М.В.

при секретарі: Пшеничній Л.В.,
розглянувши   у   відкритому
судовому   засіданні   в
м.   Вінниці   справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2та ОСОБА_3

на рішення Тульчинського районного
суду Вінницької області від 25 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 Клебанської ЗОШ І-ІІІ ст.,
відділу освіти Тульчинської РДА про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, -

заслухавши
доповідача, колегія судців

встановила:

ОСОБА_3.
звернулася до суду з даною заявою. В заяві зазначила, що її донька ОСОБА_4на
протязі 2005-2006 роках навчалася 8-Б класі Клебанської ЗОШ.- 22.02.2006 року вії год. 35 хв. під час перерви підійшла до
вчительського столу і мала намір сісти за нього. В цей час учень цього
ж класу ОСОБА_5 умисно забрав стілець в результаті чого вона впала на підлогу і
отримала тілесні ушкодження.

По даному факту
позивачка звернулась в Тульчинський РВ УМВС України у рінницькій області з
відповідною заявою. Згідно постанови від 05.07.2006 року в порушенні
кримінальної справи відмовлено на підставі ст. 6 п. 5 КПК України.

Після отримання
тілесних ушкоджень, які відносяться до середнього ступеню тяжкості,
ОСОБА_4знаходилась на лікуванні в Тульчинській ЦРЛ, Вінницькій обласній дитячій
лікарні, Київському інституті ортопедії та тривалий період вдома на
амбулаторному лікуванні.

За вказаний
період лікування позивачкою було понесено витрати на оплату транспорту в сумі 6049 грн., на придбання ліків
2120 грн., на придбання продуктів

Справа
№22-1673   2007 р.    категорія: 19 доповідач - Нагорняк В.А.
рішення ухвалено під

головуванням
судді Ковганича С.В.

2

харчування для себе і доньки 2013 грн., всього витрачено
коштів на суму 10182 грн.

Крім того,
донька з часу отримання травми перенесла і переносить болі і страждання,
переживаючи за своє майбутнє. Порушено її душевний спокій, нормальний ритм
життя, невизначеність її стану здоров'я у майбутньому, а тому моральну шкоду
оцінює в 30 000 грн.

В зв'язку з цим
просить суд винести рішення яким стягнути з ОСОБА_1., ОСОБА_2 на її користь
завдану матеріальну шкоду в сумі 11 182 грн. та моральну шкоду в сумі 30 000
грн.

Рішенням
Тульчинського районного суду від 25 травня 2007 року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з
ОСОБА_1., ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3. завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 2
377, 50 грн., з Клебанської ЗОШ І-ІІІ матеріальну шкоду в розмірі 1 145, 50
грн., а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Клебанської ЗОШ І-ІІІ
ст. на користь ОСОБА_4 15 000 грн. за завдану моральну шкоду та 1 000 грн. на
користь ОСОБА_3. судових витрат як відшкодування за надання юридичної допомоги,
а також в дохід держави судові витрати: 174,03 грн. судового збору та 30 грн.
за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. В решті
позовних вимог відмовлено.

У поданій
апеляційній скарзі позивачка просить вказане рішення частково змінити,
стягнувши на користь ОСОБА_4завдану їм моральну шкоду в сумі 30 000 грн.
Вважає, що рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди є недостатньо
аргументованим і відповідно не законним.

У апеляційній
скарзі відповідачі просять рішення суду скасувати і справу направити на новий розгляд. Вважають дане рішення
суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційні скарги
необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 22.02.2006 року в 11 год. 35 хв. під час перерви в Клебанській ЗОШ І-ІІІ ст.
учень ОСОБА_5, підійшовши до учениці ОСОБА_4, забрав в неї стілець біля вчительського столу на який
вона мала намір сісти в результаті чого вона впала на підлогу.

Від падіння
ОСОБА_4отримала тілесні ушкодження, які згідно акту судово-медичного
дослідження (обстеження) від 10.07.2006 року відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеню тяжкості.

По даному факту
Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області було проведено перевірку за результатами якої прийнято рішення про відмову
в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 5 КПК України.

Після отримання
тілесних ушкоджень ОСОБА_4знаходилась на лікуванні в Тульчинській ЦРЛ,
Вінницькій обласній дитячій лікарні, Київському інституті ортопедії та на
амбулаторному лікуванні.

Відповідно до
ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

3

Як вбачається із
матеріалів справи вимоги позивачки стосовно відшкодування матеріальної шкоди є
частково доведеними, а тому з оглядом на зазначене,
суд дійшов підставного висновку про часткове задоволення позову.

При стягненні
суми у відшкодування моральної шкоди з відповідачів на користь доньки позивачки
у розмірі 15 000 грн. судом враховано характер та обсяг страждань ОСОБА_4,
характер немайнових втрат (операція з послідуючими
ускладненнями, перенесені болі), тривале порушення нормального ритму
життя та невизначеність щодо стану її здоров'я в майбутньому.

Відповідно до
ст. 1178 ЦК України
шкода завдана малолітньою особою відшкодовується її батьками, якщо вони не
доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного
здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за
малолітньою особою. ч.2 ст. 1178 ЦК
України передбачено, якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування
під наглядом навчального закладу, цей заклад
повинен відшкодувати шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано не з його
вини, а тому суд дійшов вірного висновку, що за шкоду спричинену малолітнім
ОСОБА_5 повинні нести як навчальний заклад так і батьки.

Таким чином, суд повно з'ясував обставини справи, дав
належну оцінку зібраним доказам та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, а тому підстав для скасування чи зміни
оскаржуваного ' рішення не вбачається.

Доводи
апеляційних скарг безпідставні, необгрунтовані і висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня його проголошення
до Верховного Суду України.