Апеляційний суд Хмельницької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25"травня
2007року                                                                      М.
Хмельницький

колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької
області    в складі:

головуючого судді
Харчука В.М. ,

суддів:                                                                     Бережного
С. Д.

ГуменюкН.І

при
секретарі        Липко А.

з участю:                                                              апелянта
ОСОБА_1,

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22-Ц-944 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду від 15 березня
2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про захист честі,  гідності і відшкодування моральної шкоди та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі,  гідності і відшкодування моральної
шкоди,  заслухавши доповідача,  пояснення апелянта,  дослідивши матеріали справи,  судова колегія,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1звернулась
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те,  що на протязі
тривалого часу відповідачі поширюють про неї неправдиві відомості,  ображають її.

В липні
2002 року ОСОБА_33вернулась до райвідділу міліції з наклепом про те,  що її чоловік погрожував їй рушницею. 23
липня 2002 року її з цього приводу викликали до райвідділу міліції,  де в кабінеті дільничого інспектора ОСОБА_3
стала ображати її брутальними словами,
штовхнула на письмовий стіл. Внаслідок незаконних дій ОСОБА_3 їй
заподіяно тілесні ушкодження,  вона
перенервувалась і у неї стався інсульт.

З цього
приводу вона лікувалась до 23 серпня 2002 року витратила на придбання ліків
1354, 95 гривень і їй заподіяно моральну шкоду на суму 5000 гривень.

Після
зазначених подій відповідачі продовжують незаконні дії відносно неї,  обзивають,
ображають. 2 серпня 2003 року ОСОБА_2 штовхала її переднім колесом
велосипеда і ображала словесно.

Тому
просила визнати відомості,  які про неї
поширюють відповідачі,  такими,  що не відповідають дійсності,  ганьблять її честь та гідність; зобов'язати
відповідачів вибачитись перед нею; стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на її

Головуючий
у першій інстанції-Сеньков О.Г.                                       Справа
№ 22-Ц-944

Доповідач-Харчук
В.М.                                                                           Категорія
№ 27

користь 5000
гривень,  а також з ОСОБА_3 1354, 95
гривень майнової шкоди.

ОСОБА_3
та ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 не визнали,
посилаючись на те,  що
протиправних дій відносно позивачки не вчиняли,
а сама ОСОБА_1 вчиняє відносно них протиправні дії,  поширює про них неправдиві відомості,  які ганьблять їхню честь та гідність,  ображає їх брутальними словами,  а її чоловік ОСОБА_4 погрожував в липні 2002
року рушницею. В кабінеті дільничого міліції Чорна сама впала на підлогу в
присутності дільничого інспектора і після цього лікувалась.

Посилаючись
на ці обставини,  ОСОБА_33вернулась до
суду із зустрічним позовом,  просила
визнати такі дії ОСОБА_1 незаконними,
такими,  що порушують її честь та
гідність,  завдають моральної шкоди,  просила визнати неправдиві відомості
такими,  що не відповідають
дійсності,  ганьблять її честь та
гідність,  зобов'язати Чорну вибачитись
перед нею та стягнути з неї 530000 гривень моральної шкоди.

В
подальшому ОСОБА_33мінила свої позовні вимоги в частині моральної шкоди,  просила стягнути 1700 гривень відшкодування.

Позивачка
ОСОБА_1 зустрічного позову не визнала.

Рішенням
Старокостянтиніеського районного суду від 15 березня 2007 року у задоволенні
первинного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт
посилається на те,  що нею доведено факт
звернення ОСОБА_3 із заявою про незаконні погрози рушницею до
Старокостянтиніеського райвідділу міліції Доведено факт неприязних стосунків
відповідачів з нею на протязі тривалого періоду проживання,  факт її захворювання,  лікування та понесених витрат.. Наведені
обставини повністю підтверджуються дослідженими доказами і поясненнями свідків.

Тому
просить частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в її
позові,  її позовні вимоги задоволити.

Судова
колегія приходить до висновку,  що
апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно
до cm. 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу апелянта і залишає
рішення без змін,  якщо суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуальтного
права.

Відповідно
до cm.cm. 10 та 60 ЦПК
України цивільний спір судом вирішується на засадах змагальності та
диспозитивності. Кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно
до cm. 7 ЦК України 1963
року,  що діяв на момент виникнення між
сторонами спірних правовідносин,
громадянин вправі вимагати спростування в судовому порядку відомостей,  що не відповідають дійсності і порочать
честь,  гідність,  якщо той,
хто поширив такі відомості не доведе,
що вони відповідають дійсності. Поряд із спростуванням таких відомостей
громадянин вправі вимагати відшкодування моральної та майнової шкоди,  заподіяної такими незаконними діями. Щодо
вимог про спростування таких відомостей та стягнення моральної шкоди
встановлено строк позовної давності в один рік.

Відповідно
до cm.cm. 440 та 440-1
цього ж кодексу майнова та моральна шкода,
заподіяна особі або майну громадянина,
підлягає відшкодуванню,  якщо
особа,  яка заподіяла її,  не доведе,
що шкодуї заподіяно не з її вини.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1,  ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають в селі Степок
Старокостянтиніеського району і на протязі кількох десятиліть

2

між
сторонами продовжуються тривалі неприязні відносини,  виникають сварки та конфлікти.

З приводу
їхніх скарг 23 липня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були викликані в
Старокостянтинівський райвідділ міліції,
де в кабінеті дільничого інспектора у ОСОБА_1,  яка тривалий час хворіє гіпертоічною
хворобою,  підвищився кров"яний тиск
і стався інсульт. ОСОБА_3 в цей час в кабінеті дільничого інспектора присутня
не була і будь-яких незаконних дій відносно ОСОБА_1 не вчиняла.

ОСОБА_3
дійсно зверталась до Старокостянтинівського РВ УМВСУ із заявою про незаконне
володіння рушницею та погрози чоловіком ОСОБА_1,  однак
таке звернення до правоохоронного органу,
в сферу діяльності та контролю якого входить це питання,  не являється поширенням неправдивих
відомостей,  яке тягне за собою
відповідальність відповідно до cm.
7 ЦК України
1963 року. Така відповідальність може наступати відповідно до норм
кримінального кодексу України за завідомо неправдивий донос.  Ці правовідносини регулюються іншими нормами
права і тягнуть іншу відповідальність.

Наведені обставини повністю підтверджуються дослідженими доказами: актом
судово-медичного освідування ОСОБА_3 (а.с.
19),  довідкою
Старокостянтинівської ЦРЛ (а.с. 44),
накладними на придбання ліків (а.с. 52-54),  довідкою Самчиківської сільської ради (а.с.
55),  висновком судово-медичної
експертизи (а.с. 65-67),  показами
свідків.

Тому,  суд першої інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про те,  що сторонами не
доведено належними та переконливими доказами своїх позовних вимог і
обгрунтовано відмовив у задоволенні первинного та зустрічного позовів.

Зокрема,  відповідно до висновку судово-медичної
експертизи причиною виникнення геморагічного інсульту в правій півкулі
головного мозку ОСОБА_1 23 липня 2002 року явилась гіпертонічна хвороба,  а не незаконні дії ОСОБА_3 Неприязні стосунки
між сторонами могли лише опосередковано викликати підвищення кров"яного
тиску у ОСОБА_1

Заява
ОСОБА_3 щодо рушниці стосувалась не ОСОБА_1 Є.Г,  а її чоловіка,  обидві сторони викликались до райвідділу
міліції з приводу обоюдних скарг і ОСОБА_3 не штовхала Чорну Є.Г. на стіл чи
підлогу не обзивала її в кабінеті дільничого інспектора,  геморагічний інсульт стався у відсутність
ОСОБА_3 в кабінеті.

А
тому,  суд першої інстанції ухвалив
законне та обгрунтоване рішення і підстав до його скасування в межах доводів
апеляційної скарги апелянта не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307-308,
313-315,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення
Старокостянтинівського районного суду від 15 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає чинності негайно,  але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох
місяців з дня її проголошення.