Справа №2-201/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

7      червня 2007
року                                                                   смт.  Оржиця

Оржицький
районний суд Полтавської області у складі: судді Маліченка В.В.,  з участю секретаря судового засідання
Федорини А.А.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Оржицької філії
відкритого акціонерного товариства „Полтаваобленерго",  (далі ВАТ „Полтаваобленерго") до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за використану електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

19
квітня 2007 року
Оржицька філія ВАТ „Полтаваобленерго" звернулася до суду із зазначеним
позовом.

У
позовній заяві позивач вказав,  що 06.09.2000 року між ВАТ
„Полтаваобленерго",  в особі
Оржицької філії та ОСОБА_1,  був укладений Договір на користування електричною
енергією №1519 (далі
Договір 2000 року),  25.03.2005
року Договір №1519 про
користування електричною енергією (далі Договір 2005 року). Відповідно до п.п. 1.3 та 5.1
Договору від 2005 року,  споживач повинен своєчасно сплачувати кошти
за використану електричну енергію не пізніше 10-го числа місяця наступного за
розрахунковим.

Відповідно
до п. 5.9.4.,  зазначеного договору,
споживач є пенсіонером МВС України,
а тому має пільги на користування електричною енергією у вигляді 50 відсоткової
знижки від 75 кВт. год.
на місяць в оплаті за використану електричну енергію.

Законом
України «Про міліцію» передбачено пільги по сплаті за електроенергію,  які надаються звільненим зі служби
працівникам міліції. Пільги надаються у межах норм споживання.

Законом
України «Про державний бюджет на 2004
рік» зупинено надання пільг,  зокрема
звільненим зі служби працівникам міліції. Тому ОСОБА_1,  повинен був сплачувати повну вартість
використаної електричної енергії.

ОСОБА_1,  20.03.2005
року звернувся з письмовою заявою до Оржицької філії ВАТ „Полтаваобленерго"
про надання пільг передбачених законодавством.
Тому йому відновлено надання пільг з квітня 2005 року.

Станом
на 1 квітня 2005 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за спожиту
електроенергію у сумі 93 грн. 28 коп.,  а
станом на 10 квітня 2007 року заборгованість складає 97 грн. 34 коп.
добровільно споживач відмовляється погасити борг,  тому просять стягнути з відповідача 97 грн.34
коп. боргу та судові витрати - 51 грн. за сплачений судовий збір та 30 грн.
витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

16.05.2007 року представник
позивача надав заяву про зменшення позовних вимог,  мотивуючи пропуском строків позовної давності
та просить стягнути з відповідача 90
грн. 46 коп.

31.05.2007 року представник
позивача надав заяву про збільшення позовних вимог,  мотивуючи тим,  що при підрахунку боргу допустилися
арифметичної помилки та просить стягнути з відповідача 92 грн. 86 коп.

8      судовому засіданні представник позивача
позов підтримав з цих же підстав.

Відповідач
позов не визнав,  та пояснив,  що він є пільговиком,  так як є

пенсіонером  МВС України та проживає в селищі,  про що отримав посвідчення №94/9413 від 19 січня 1999 року та
відповідну довідку №4/9413
від 31 січня 2002 року.

26.06.2004 року між ним та
позивачем було укладено Договір №1516
про користування електричною енергією. В п.5.9.4. цього Договору,  записано,
що він має пільгу по сплаті за електроенергію в розмірі 50%. У зв'язку із цим
він сплачував за використану електроенергію 50% вартості за 75
кВт. год. В 2006 році він дізнався від бувших колег,  що він має право безкоштовно користуватися
пільгою по сплаті за використану електроенергію в межах норм споживання,  тобто за 75 кВт. год.

Крім
цього вважає,  що Законом України «Про
державний бюджет на 2004
рік» незаконно зупинено надання пільг таким категоріям громадян як
він,  і це визнано Конституційним судом у
своєму рішенні від 1 грудня 2004 року.

Заслухавши
пояснення,  представника позивача,  відповідача,
вивчивши матеріали справи суд вважає,
що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

26.06.2004 року між ВАТ
„Полтаваобленерго",  в особі
Оржицької філії як Енергопостачальником та ОСОБА_1,  як Споживачем,  був укладений Договір №1516,  та 25.03.2005
року Договір №1519,  про користування електричною енергією. Відповідно до
п.1.2 Договорів,
Енергопостачальник,  взяв на себе
зобов'язання надійно постачати електричну енергію Споживачу у необхідних йому
обсягах,  а Споживач зобов'язувався
своєчасно здійснювати оплату за спожиту електричну енергію.

Відповідно
до п.5.1 Договорів,  оплата повинна
проводитися не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим.

При
укладанні Договору про користування електричною енергією,  відповідач написав заяву про надання йому
пільг визначених  ст.  22
Закону України «Про міліцію»,  як
пенсіонеру МВС України та,  про що
підтвердив представник відповідача. Аналогічна заява була написана також
19.02.2002 року та надана довідка №4/9413 від 31 січня 2002 року в якій
зазначено,  що ОСОБА_1 та члени його
сім'ї мають право довіку користуватися пільгами встановленими Законом України
«Про міліцію».

Згідно
п. 5.9.4. Договорів
вказано,  що споживач має право на пільгу
в оплаті за спожиту електроенергію в межах 50% на одну особу по Договору за 2004 рік і 50% за 75 кВт. год. по Договору за 2005 рік на двох
осіб.

При
укладанні Договору від 26.06.2004
року відповідач ОСОБА_1,  також
написав заяву про надання йому відповідачем пільги в установленому
законодавством розмірі,  про що
зафіксовано і в Договорі.

В грудні
2004 року
відповідач,  сплачуючи за використану
електроенергію допустив помилку,  та
сплатив кошти тільки за 75
кВт. год.,  хоча реальна
кількість спожитої електроенергії складає 126
кВт. год.,  про що вказав сам
відповідач та визнав свою помилку. Недоплата склала 7 грн. 96 коп.

В червні
2005 року
відповідач двічі сплатив за використану електроенергію,  і двічі скористався пільговою оплатою,  недоплативши позивачеві 5 грн. 85 коп.

Крім
цього відповідач в своєму розрахунку помилково зазначив,  що в жовтні листопаді та грудні 2005 року використав
та сплатив тільки за 75
кВт. год.,  а реально
використав 172,  123,  та 166 кВт. год.,  відповідно та сплатив за спожиту електроенергію 20, 98
грн.,  13, 34 грн.,  та 20, 05 грн.,  відповідно.

В 2006
році за січень - грудень відповідач проводив оплату тільки за використану
електроенергію понад 75 кВт. год.,  але в
січні 2007 року,  відповідач сплатив суму
на 84 грн. більшу,  якою погасив борг за
недоплачену суму в 2006 році. Цей факт визнав і сам представник позивача.

Крім
цього відповідач при сплаті за використану електричну енергію у вересні та
жовтні 2006 року
здійснив переплату на 1 грн.90
коп.3а кожний місяць,  в грудні цього ж
року - на 03 коп.

Таким чином борг
відповідача по сплаті за спожиту електроенергію складає: за

2004         рік - 7 грн.96
коп.,  за 2005 рік -
5 грн.85 коп.,  за 2006 рік - 76 грн. 20 коп.

З врахуванням
перплати в 2006 році в
сумі 3 грн.83
коп.,  та з врахуванням погашення суми
боргу в розмірі 84 грн.
сплаченої в січні 2007 року,  за 2006
рік у відповідача борг відсутній,  а
є переплата,  яка судом врахована в
погашення боргу за 2005 рік.

Таким чином суд встановив,  що відповідач заборгував позивачеві 6 грн. 01 коп.,  за спожиту електроенергію.

Представник
позивача не навів доказів того,  що
Законом України «Про державний бюджет на 2004
рік» зупинено надання пільг,  зокрема
звільненим зі служби працівникам міліції.

Судом
встановлено,  що Законом України «Про
державний бюджет на 2004
рік» не було зупинено надання пільг звільненим зі служби працівникам
міліції,  а тому посилання представника
позивача на норму  ст. 78 Закону України
«Про державний бюджет на 2004
рік»,  в обґрунтування своїх вимог
суд вважає безпідставними.

Безпідставними
є також твердження представника позивача,
що відповідач не надав у 2005
році заяву про надання йому пільги,
так як сам представник позивача визнав,
що така заява відповідачем надавалася як в 2000 році так і в 2002,
2004 роках про що свідчать відповідні документи. Жодного
аргументу стосовно вимоги щорічно надавати споживачем послуг заяву про надання
пільг,  представником позивача не
наведено.

Представник
позивача також обґрунтовував позов тим,
що представниками позивача проводилися зняття показників лічильника у
споживача та на їх підставі було зроблено розрахунок боргу.

Відповідно
до п.21,  22,  Правил
користування електричною енергією для населення які затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 p. N
1357,  знімання показань приладів обліку
провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати
правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних
документів споживачем.

Оплата
спожитої електричної енергії може здійснюватися,  зокрема за розрахунковими книжками,  що і здійснюється з відповідачем та
передбачає самостійне зняття показників приладу обліку та проведення розрахунку
через банківські установи.

Порядок та форма
оплати спожитої електричної енергії визначаються у договорі.

Згідно
п.5.1. Договору про користування електричною енергією як 2002 року так і 2004 та 2005 років,  оплата за електричну енергію здійснюється
відповідно до показань приладу обліку.

Відповідно
до п. 3.2 Договору,  споживач зобов'язався щомісячно проводити
зняття показників приладу обліку.

У зв'язку
з цим суд приходить до висновку,  що за
основу необхідно брати розрахунки наведені та документально підтверджені
відповідачем та які не спростовані представником позивача.

Відповідно
до ч. 4,  5 Закону України «Про міліцію»,  працівникам міліції та членам їх сімей
надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі,  комунальних послуг,  а також палива. Працівники міліції,  які живуть і працюють у сільській місцевості
та в селищах міського типу,  і члени їх
сімей,  які проживають з ними,  забезпечуються безплатно житлом з опаленням і
освітленням за встановленими нормами,  а
також користуються іншими пільгами,
передбаченими законодавством.

За
працівниками міліції,  звільненими зі
служби за віком,  хворобою або вислугою
років,  зберігається право на пільги за
цим Законом.

Відповідно
до абз. 2,  5 підпункту а) п.1 постанови KM
України від 1 серпня 1996 p. N 879,
«Про встановлення норм користування житлово-комунальними
послугами громадянами,  які мають пільги
щодо їх оплати,  встановлено,  що громадянам,  які відповідно до законодавства мають пільги
щодо оплати житлово-комунальних послуг,
з 1 серпня 1996 р. зазначені
пільги надаються в межах таких норм:

а) споживання
електричної енергії на комунально-побутові потреби:

у сільських і
міських населених пунктах (крім будинків,
які обладнано електричними плитами і електроопалювальними установками) - у розмірі 75 кВт. год на сім'ю з
однієї-двох осіб на місяць,  у тому
числі,  якщо обидва члени сім'ї мають
право на знижку,  і додатково 15 кВт. год на кожного іншого
члена сім'ї,  а також осіб,

які не
належать до членів сім'ї пільговика,  але
зареєстровані і проживають у зазначеному житловому приміщенні (будинку) і мають
право на знижку плати,  але не більш як 150 кВт. год на місяць;

у
сільських і міських населених пунктах у будинках,  які обладнано стаціонарними електричними
плитами,  - у розмірі 100
кВт. год на сім'ю з однієї-двох осіб на місяць,  у тому числі,
якщо обидва члени сім'ї мають право на знижку,  і додатково 25 кВт. год на кожного іншого члена сім'ї,  а також осіб,
які не належать до членів сім'ї пільговика,  але зареєстровані і проживають у зазначеному
житловому приміщенні (будинку) і мають право на знижку плати,  але не більш як 200 кВт. год на місяць.

Споживач
має право вибирати ту чи іншу підставу для надання пільги,  на свій розсуд.

Відповідно
до ч.2  ст.  26
Закону України «Про електроенергетику»,
Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних
документів та договору про постачання енергії.

Згідно
частини першої статті 526
ЦК України,  зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог- відповідно
до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Відповідно
до ч.1  ст.  88
ЦПК України,  стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково,  судові витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,  а відповідачеві - пропорційно до
тієї частини позовних вимог,  у
задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись  ст.
ст.  10,
11,  209,  212,
214 та 215
ЦПК України,  на підставі частини 1  ст.  526 ЦК України,  Договору «Про користування електричною
енергією» за 2000,  2002,
2004,  2005 роки,   ст.  26 Закону України
«Про електроенергетику»,  п. 21,
22 „Правил користування електричною енергією для
населення",  які затверджено
постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357,  Постановою KM України
від 1 серпня 1996 p. N 879,  «Про
встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами,  які мають пільги щодо їх оплати»

ВИРІШИВ

Позов
Оржицької філії відкритого акціонерного товариства „Полтаваобленерго"
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1,  на користь Оржицької філії
ВАТ „Полтаваобленерго",  6 (шість) грн. 01 коп. боргу за
спожиту електричну енергію,  З (три) грн.
30 коп. витрат по
сплаті судового збору та 1
(одна) грн. 94 коп.
витрат понесених на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду
справи,  а всього 11 (одинадцять)
грн. 25 коп.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений
статтею 294 ЦПК
України,  рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.