Справа № 2- 373/2007
РІШЕННЯ
Іменем  України

13 квітня 2007
року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого :
судді - Крупінської С.С.,

при секретарі - Давидович А.А.,

за участю :
позивачів - ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

представника
відповідача - Ольховського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Луцької міської ради про визнання права власності на
спадкове майно та самочинно побудоване нерухоме майно,

встановив:

Позивачі
звернулись в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на
спадкове майно та самочинно побудоване нерухоме майно. Свої вимоги мотивують
тим, що після смерті 3 жовтня 2005 року їх батька ОСОБА_3відкрилась спадщина на
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2. Позивачі як
спадкоємці першої черги мають право на спадкове майно, однак отримати свідоцтво
про право на спадщину не можуть, оскільки відсутні правовстановлюючі документи
на будинковолодіння, спадкодавцем житловий будинок самовільно переобладнано з
одноквартирного в двоквартирний, та в межах прилеглої до будинку земельної
ділянки спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво літньої кухні (В-1)
та сіней (в). Згідно експертного висновку МП
«ЛОКО» дана добудова та перебудова відповідає дійсним державним
будівельним, санітарно гігієнічним та протипожежним нормам. Враховуючи
викладене позивачі просять встановити за ними право власності на спадкове майно
, в тому числі і на самочинно добудоване та самочинно переплановане нерухоме
майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4. позовні вимоги підтримала з підстав
зазначених у заяві, просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2. позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Ольховського М.В позов визнав, не заперечував проти
його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи ,суд прийшов до
висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськвиконкому
№296 від 1.07.1969 року закріплено за ОСОБА_3. земельну ділянку загальною
площею 600 кв.м в безстрокове користування під індивідуальне будівництво
індивідуального одноповерхового житлового будинку в м. АДРЕСА_1З акту про
відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від
30.07.1969 року, затвердженого головним архітектором 12.12.1969 року
вбачається, що ОСОБА_3. на підставі вище зазначеного рішення виконкому Луцької
міської ради відведено в натурі земельну ділянку для будівництва
індивідуального жилого будинку, площа земельної ділянки 600 кв.м. Згідно
договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від
09.01.1970 року на наданій земельній ділянці забудовник ОСОБА_3. зобов'язувався
забудувати одноповерховий цегляний будинок житловою

площею 41 кв.м,
з сараєм, вбиральнею. На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_3. був збудований
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Будівельні роботи
виконані згідно з проектною документацією, погодженою управлінням
містобудування та архітектурою від 27.03.2007 року №58, рішенням державної
приймальної комісії домоволодіння прийнято в експлуатацію, що стверджується
відповідним актом державної приймальної комісії.

З пояснень позивачів вбачається, що для покращення
житлово - побутових умов ОСОБА_3. самовільно переобладнав житловий будинок з
одноквартирного в двоквартирний, та в межах прилеглої до будинку земельної
ділянки здійснив самочинне будівництво літньої кухні (В-1) та сіней (в) . Як
вбачається з технічного паспорта будинку АДРЕСА_2 вище зазначена добудова та
перепланування є самочинним. В зв'язку з проведенням самочинної добудови та
перепланування постановою начальника ДАК Луцького міськвиконкому від 13.03.2007
року позивача ОСОБА_1. було притягнуто до адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 376 ЦК
України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і
правил за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно експертного висновку МП
«ЛОКО» ( ліцензія АВ № 146244) самовільне перепланування одноквартирного
житлового будинку у двохквартирний та самовільне будівництво літньої кухні та
сіней по вул. АДРЕСА_2відповідають діючим державним будівельним, санітарним і
пожежним нормам . Здійснені ОСОБА_3. самовільна добудова та перепланування по
АДРЕСА_2погоджені в управлінні архітектури та містобудування Луцького
міськвиконкому , в Луцькій міській санітарно - епідеміологічній станції, в ГУ
МНС України у Волинській області,

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1року помер ОСОБА_3. і даний факт
стверджується свідоцтвом про його смерть . Після смерті ОСОБА_3. в порядку
ст.1220 ЦК України
відкрилась спадщина на належний йому на праві приватної власності житловий
будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2.

Позивачі є дітьми ОСОБА_3. , що стверджується свідоцтвами про їх народження
і відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги після смерті
спадкодавця .

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом
із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив
про відмову від неї.

Відповідно до ст.1269 ЦК
України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини .

Позивач ОСОБА_4. на час відкриття спадщини не проживала постійно з
спадкодавцем і вона в передбачений законом шестимісячний термін звернулась в
нотаріальну контору з заявою прийняття спадщини, що стверджується поясненнями
позивачів, матеріалами спадкової справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2. на час відкриття
спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, даний факт стверджується
записом в паспорті позивача ОСОБА_2про реєстрацію її місця проживання .

Таким чином, суд
приходить до висновку, що позивачі ОСОБА_2. та ОСОБА_4. прийняли
спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК
України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Таким чином частки позивачів у спадщині, яка відкрилась після смерті їх батька
є рівними і становлять по ½  частині кожного.

Враховуючи викладене , суд прийшов до висновку, що позов
слід задовольнити та визнати за позивачами право власності на спадкове майно -
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2, в тому числі
на самочинно побудовану літню кухню (В-1) та сіни (в), по ½
частині за кожним.

Керуючись ст.ст.
6,10,11, 58, 60,213,214,215,223 ЦПК України, ст. 328,376

,1220,1223,1234,1235,1267,1268,1269,1270,1297ЦК України,
суд,-

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за
законом після смерті 3 жовтня 2005 року ОСОБА_3, право власності на спадкове
майно , а саме на ½  частину житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_2, в тому числі на самочинно побудовану літню
кухню (В-1) та сіни (в).

Визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті 3
жовтня 2005 року ОСОБА_3, право власності на спадкове майно , а саме на  ½  частину житлового
будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2, в тому числі на
самочинно побудовану літню кухню (В-1) та сіни (в).

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.