Справа
№ 22ц -2290/2006
р.                Головуючий у 1-й
інстанції Дмитренко А.М.
інстанції Коцюрба О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
вересня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого -
Поліщук М. А.

Суддів           -
Коцюрби О.П.,  Голуб С. А.

При секретарі -
Козак І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства аграрної
політики України на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 22 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства
аграрної політики України,  3-я особа:
Міністр аграрної політики України,  про поновлення
на роботі.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду,
пояснення сторін,  вивчивши
матеріали цивільної справи,  доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів,  -

встановила:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом,
мотивуючи його тим,  що з 26
квітня

2006         року він був прийнятий на
посаду директора Державного підприємства дослідного

господарства «Сорокотязьке»,  в
подальшому перейменованого у ДП «Сорокотязьке»,
після

чого він продовжував працювати на займаній посаді. Після перейменування
підприємства,

26 березня 2007 року він отримав листа за підписом першого заступника
Міністра аграрної

політики України з попередженням про звільнення його з займаної
посади,  а наказом

Міністра аграрної політики України № 78-п від 10 квітня 2007 року його
звільнено з посади

згідно п.6  ст. 36 КЗпП України у
зв»зку з відмовою укласти контракт. Вказаний наказ

позивач вважає незаконним,  оскільки
він ніколи не відмовлявся укладати контракт,
такий

контракт йому для ознайомлення не надавали і не пропонували його
підписати,  крім того,

його повинні були попередити не пізніше ніж за два місяці про зміну
істотних умов праці.

Тому позивач просив суд скасувати вказаний наказ про його звільнення та
поновити на

посаді директора ДП «Сорокотязьке».

Рішенням  Білоцерківського  міськрайонного  суду
Київської  області  від
22  травня

2007         року позов задоволено.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням,
Міністерство аграрної політики України подало до суду апеляційну скаргу
в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення,  яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В
апеляційній скарзі апелянт зазначає,  що
рішення суду першої інстанції незаконне та необгрунтоване,  ухвалене з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того,
що 26 березня 2007 року ОСОБА_1 отримав попередження за підписом першого
заступника Міністра аграрної політики України про звільнення його з займаної
посади через два тижні з дня ознайомлення з цим попередження в зв'язку з
невиконанням ним п.3 наказу Міністерства аграрної політики України від 14
вересня 2006 року №526 в частині необхідності переукладання контракту. А згідно
наказу Міністра аграрної політики України від 10 квітня 2007 року №78-п його
було звільнено з роботи за п. 6  ст.  36 КЗпПУ в зв'язку з відмовою укласти
контракт.

Відповідно  ст. 21 КЗпПУ особливою формою трудового
договору є контракт.

Порядок
укладення контрактів передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 19
березня 1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з
керівником підприємства,  що є у
державній власності».

В п.3
постанови Кабінету Міністрів України вказано,
що у разі відмови керівника підприємства укласти контракт,  трудовий договір з ним припиняється на
підставі п. 6  ст.  36 КЗпПУ.

Як
вбачається з матеріалів справи,  позивача
було звільнено з роботи за п. 6  ст.  36 КЗпПУ в зв'язку з відмовою укласти
контракт.

За
правилами ч.3  ст.  32 КЗпПУ про зміну істотних умов праці
працівник повинен був повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Оскільки
контрактна форма трудового договору з позивачем,  як керівником державного підприємства є
обов'язковою,  а згідно  ст.  32
КЗпПУ у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається і
зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю,  кваліфікацією чи посадою,  то колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те,  що позивача
повинні були повідомити не пізніше ніж за два місяці про те,  які ж саме зміни будуть внесені до його
контракту. Але жодні зміни до контракту позивача не вносились і його не було
попереджено про такі зміни у визначений законом строк,  оскільки Міністерством аграрної політики
України жодних доказів щодо цього суду першої інстанції надано не було.

На
законних підставах,  Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області не прийняв до уваги посилання відповідача
на те,  що позивач був ознайомлений з
наказом про зміну підпорядкованості підприємства і про його
перейменування,  реєстрував Статут
підприємства,  а отже був попереджений
про зміну істотних умов праці,  так як вони
спростовуються матеріалами справи.

Колегія
суддів погоджується з висновком Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області про те,  що звільнення ОСОБА_1
проведено з порушенням встановленого законом порядку і підстав для його
звільнення за п. 6  ст.  36 КЗпПУ не має так як доказів того,  що зміни до контракту погоджувалися з
позивачем і він відмовився від його підписання,
суду відповідачем не надано.

Посилання
відповідача в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам
справи,  порушення судом першої інстанції
при розгляді справи норм матеріального та процесуального права є помилковими
так як вони не підтверджуються доказами,
які є в справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів
викладених в апеляційній скарзі,
вимог,  заявлених в позовній
заяві,  колегія суддів не вбачає підстав
для його скасування та задоволення апеляційної скарги Міністерства аграрної
політики України.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313,  314,  315 ЦПК України колегія суддів ,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Міністерства аграрної політики України відхилити.

Рішення  Білоцерківського  міськрайонного  суду
Київської області  від  22
травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.