Справа №2-383/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007 року                                                                                       м.
Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді                                                                             Гончар
М.С.

при секретарі                                                                                     Сікорі
І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октан Плюс», Товариства
з обмеженою відповідальністю «Континент Ко., ЛТД» про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октан Плюс» (надалі -
ТОВ «Октан Плюс»), Товариства
з обмеженою відповідальністю «Континент Ко., ЛТД» (надалі - ТОВ «Континент Ко., ЛТД»), в якому зазначає наступне. 11 грудня 2004 року відбулось
ДТП за участю автомобіля ВАЗ-21103, д/н НОМЕР_1, якій належить позивачу і під
його керуванням, та автомобіля ЗАЗ-110307, д/н НОМЕР_2, який належить ТОВ
«Континент Ко., ЛТД» під керування ОСОБА_2. Вина водія ОСОБА_2. підтверджується
постановою Хортицього районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2005 року.
Позивачем було подано позов до Ленінського районного суду м. Запоріжжя про
відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Завдану шкоду за рішенням суду було стягнуто з ТОВ «Октан
Плюс», так як на час ДТП автомобіль знаходився у цього товариства в оренді на
підставі договору № 11-05-01 від 01.11.2005 року, укладеного з ТОВ «Континент Ко.,
ЛТД». Після набрання чинності рішенням суду ТОВ «Октан
Плюс» не відшкодувало позивачу зазначену у рішенні
шкоду. Тому, позивач на теперішній час вважає, що вищезазначений договір оренди
автомобіля було укладено ТОВ «Континент Ко., ЛТД» з метою уникнути відповідальності за шкоду. Цей договір є
фіктивним, так як ніяких розрахунків на виконання цього договору не
проводилось. Крім того, не дотримано істотних умов при укладенні договору
(порядку використання амортизаційних відрахувань), договір оренди не
зареєстровано ТОВ «Октан Плюс» у МРЕВ УДАЇ МВС
України в Запорізькій області, не отримано тимчасовий талон на управління
автомобілем. В зв'язку із чим, позивач просить визнати недійсним договір №
11-05-01 від 01.11.2004 року оренди легкового автомобілю, укладений між ТОВ «Октан Плюс» та ТОВ «Континент Ко., ЛТД».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник
за усною заявою ОСОБА_3 наполягали на
викладеному у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях до позовної
заяви, просили позовні вимоги задовольнити. Крім того, додатково пояснили, що
також при укладенні вищезазначеного договору оренди легкового автомобіля не
зазначено таку істотну умову як страхування об'єкту оренди.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Октан Плюс» за довіреністю Богун І.А. позовні вимоги не визнала
в повному обсязі, проти них заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні.
Вважає вищезазначений договір оренди легкового автомобіля дійсним. Зазначає, що
ТОВ «Октан Плюс» та ТОВ
«Континент Ко., ЛТД» як сторони за цим
договором виконали усі його умови, автомобіль було фактично передано ТОВ «Октан
Плюс» за актом прийому - передачі, автомобіль
використовувався за цільовим призначенням, тому підтвердження, що водій
товариства керував автомобілем на час скоєння ДТП. Положення Закону України «Про оренду державного та
комунального майна» не враховувались сторонами при укладенні вищезазначеного
договору, так як автомобіль є предметом не державної (комунальної), а приватної
власності ТОВ «Континент Ко., ЛТД». Керівником
ТОВ «Октан Плюс» на час
укладення вищезазначеного договору був саме Ульяшин А.В., який мав право підписувати цей договір. Крім того,
позивач не надав суду належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог.
Також позивач не оскаржував рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від
08.11.2005 року, на той час визнавав вищезазначений договір оренди автомобіля
дійсним, не подавав позову у тій справі про визнання його недійсним, а став
вважати його недійсним лише, коли не зміг отримати в примусовому порядку
відшкодування розміру завданої йому шкоди згідно рішення суду.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ
«Континент Ко., ЛТД» за довіреністю
Мушер О.М. позовні вимоги не визнала, проти них заперечувала, просила відмовити
в їх задоволенні. Пояснила, що вищезазначений договір оренди легкового
автомобіля є дійсним, за ним проводились відповідні розрахунки, що
підтверджується виставленими ТОВ «Континент Ко., ЛТД» за оренду автомобіля рахунками, які були оплачені ТОВ «Октан
Плюс» як орендарем в повному обсязі. Надала суду
копії відповідних виписок банку в підтвердження цього факту. Вважає, що
страхування та порядок використання амортизаційних відрахувань не є істотними
умовами цього договору, їх відсутність може бути підставою для визнання
договору неукладеним, а - не недійсним. Тому що, договір виконано сторонами в
повному обсязі. Крім того, строк дії договору давно закінчився.

Заслухавши пояснення позивача, його представника,
представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку із наступним.

Судом встановлено, що 08 листопада 2005 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя виніс рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ТОВ «Октан Плюс», третя особа
ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Цим рішенням суд задовольнив позов ОСОБА_1 в повному
обсязі,

2

стягнув з ТОВ «Октан Плюс» на користь ОСОБА_1, матеріальну шкоду у сумі
1528,74 грн., вартість експертизи 150 грн., держмито 51 грн., а всього 1729,74
грн.

Як зазначено у вищевказаному рішенні суду підставою для
стягнення шкоди з ТОВ «Октан Плюс» на користь
ОСОБА_1 було те, що під час скоєння ДТП володіння та користування автомобілем ЗАЗ-11037 д/н
НОМЕР_2 здійснювалось ТОВ «Октан Плюс» на підставі договору оренди автомобіля № 11-0501 від
01.11.2004 року, укладеного між ТОВ «Октан Плюс» та ТОВ Континент Ко., ЛТД».

Таким чином, на той час ОСОБА_1 було відоме, що автомобіль
ЗАЗ-11037 д/н НОМЕР_2 перебував на час скоєння ДТП в оренді у ТОВ «Октан Плюс», власником автомобіля є ТОВ «Континент Ко.,
ЛТД».

Однак, ОСОБА_1 погодився із вищезазначеним рішенням
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2005 року, не оскаржував
його.

Відповідно до ст. 68 Конституції України незнання законів
не звільняє від юридичної відповідальності.

Крім того, не подавав при розгляді тієї справи
додаткового позову про визнання недійсним договору №11-05-01 від 01.11.2004
року оренди легкового автомобілю, укладеного між ТОВ «Октан
Плюс» та ТОВ «Континент Ко.,
ЛТД». А значить, вважав цей договір на той час
дійсним.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про визнання
договору № 11-05-01 від 01.11.2004 року оренди легкового автомобілю, укладеного
між ТОВ «Октан Плюс» та ТОВ
«Континент Ко., ЛТД», недійсним
лише в листопаді 2006 року, коли ТОВ «Октан Плюс» не відшкодувало ОСОБА_1 суму завданої шкоди за
вищезазначеним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя в зв'язку з
відсутністю у нього на праві власності рухомого і нерухомого майна.

Як підставу для визнання недійсним вищезазначеного
договору оренди автомобіля ОСОБА_1 зазначає його фіктивність, посилаючись на
ст. 234 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивною є угода, скоєна без наміру утворити
правові наслідки, які обумовлені цією угодою.

За договором № 11-05-01 від 01.11.2004 року оренди
легкового автомобілю, укладеним між ТОВ «Октан Плюс» та ТОВ «Континент Ко., ЛТД», сторони домовились, що Орендодавець - ТОВ «Континент Ко.,
ЛТД» передає Орендарю - ТОВ «Октан
Плюс» у тимчасове володіння і користування зазначений
автомобіль, а Орендар приймає цей автомобіль у своє володіння і користування та
сплачує Орендодавцю відповідну оренду плату.

Встановлено, що автомобіль було передано Орендодавцем -
ТОВ «Континент Ко., ЛТД» Орендарю - ТОВ «Октан Плюс» за актом прийому - передачі автомобіля від
05.11.2004 року. В свою чергу, ТОВ «Октан Плюс» сплатило ТОВ «Континент Ко.,
ЛТД» на підставі виставлених рахунків орендну плату,
що підтверджується відповідними рахунками та банківськими витягами про рух
коштів на поточному рахунку ТОВ «Континент Ко., ЛТД», копії яких були надані суду представником відповідача ТОВ
«Континент Ко., ЛТД».

З вищевикладеного вбачається, що сторони за договором №
11-05-01 від 01.11.2004 року оренди легкового автомобілю - ТОВ «Октан
Плюс» та ТОВ «Континент Ко.,
ЛТД» - виконали свої зобов'язання за цим договором
в повному обсязі і належним чином, і тому, цей договір не може бути визнаний
судом недійсним.

Доводи позивача та його представника відносно того, що
фіктивність договору підтверджує той факт, що зазначений договір оренди не був
зареєстрований ТОВ «Октан Плюс» у МРЕВ ДАІ УМВД
України в Запорізькій області (довідка МРЕВ від 21.03.2007 року) і, відповідно,
ТОВ «Октан Плюс» не отримав
тимчасового талону на управління цим автомобілем, і тому, фактично не міг його
використовувати, так як за управління автомобілем без тимчасового талону
передбачено адміністративну відповідальність, не можуть бути прийняті судом до
уваги.

Так як чинним на той час законодавством не було
передбачено обов'язку Орендаря щодо реєстрації договору оренди легкового
автомобіля МРЕВ ДАІ УМВД України в Запорізькій області.

Теж саме підтверджує і той факт, що під час скоєння ДТП автомобілем ЗАЗ-110307, д/н НОМЕР_2 управляв водій ТОВ «Октан
Плюс» ОСОБА_2 на підставі вищезазначеного договору
оренди без тимчасового талону, і на нього не було складено за це робітниками
ДАІ протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, позивач та його представник в обґрунтування
своїх позовних вимог посилаються на ч. 1 ст. 203 ЦК України, що зміст угоди не може суперечити актам
цивільного законодавства. А у вищезазначеному договорі відсутні пункти, які б
регулювали питання страхування об'єкту оренди та порядок використання
амортизаційних відрахувань, які є істотними умовами договору в силу п. 10
Закону України «Про оренду державного і комунального майна» № 2269-ХП від
10.04.1992 року в редакції Закону від 29.06.2004 року та ст.ст. 284, 771, 802
ЦК України.

Однак, такі доводи позивача та його представника в
обґрунтування недійсності вищезазначеного договору оренди легкового автомобіля
не можуть бути прийняті судом до уваги.

Ст. 180 Господарського кодексу України, на яку
посилаються позивач та його представник, взагалі не належить до актів
цивільного законодавства.

Закон України «Про оренду державного та комунального
майна» N2269-XII, 10.04.1992
року регулює саме відносини оренди майна державної та комунальної власності і
згідно із п. 4 ст. 1 цього Закону «оренда майна інших форм власності може
регулюватися положеннями цього Закону». Тобто цим Законом не передбачено
обов'язку інших форм власності керуватись положеннями цього Закону при передачі
свого майна в оренду. Встановлено, що автомобіль ЗАЗ-11037 д/н НОМЕР_2 належить
на праві приватної власності ТОВ «Континент Ко., ЛТД» (довідка МРЕВ від 21.03.2007 року).

3

А ст.ст. 771, 802 ЦК України не передбачають страхування як
істотну умову договору, лише регулюють страхові відносини при наймі майна
(транспортного засобу).

Крім того, доводи позивача та його представника відносно того, що договір
оренди легкового автомобіля підписаний Ульяшиним О.П., який на час його підписання не був керівником
ТОВ «Октан
Плюс», так як згідно довідки державного реєстратора
від 16.03.2007 року при реєстрації «ТОВ «Октан Плюс» у червні 1998 року керівником був зазначений
Ярошенко О.П., також не можуть бути прийняти судом до уваги.

Представник відповідача «ТОВ «Октан Плюс» повідомила, що Ярошенко О.П. дійсно був
керівником ТОВ «Октан Плюс» при реєстрації товариства. Однак, 26 березня
2002 року відбулись збори учасників ТОВ «Октан Плюс», що підтверджується
протоколом № 1 від 26 березня 2002 року, на яких керівником ТОВ «Октан Плюс»
було призначено Ульяшина О.П. Договір оренди легкового автомобіля укладався в
листопаді 2004 року, тобто після того, як Ульяшин О.П. був обраний керівником
товариства і тому, він мав право підписувати цей договір оренди.

Дійсно, документи на зміну керівника не надавались державному реєстратору,
однак, це не є підставою для визнання договору оренди автомобіля недійсним.

Згідно із ст. 204 ЦК України угода є правомірною, якщо її
недійсність прямо не встановлена законом, або якщо вона не визнана судом
недійсною.

В статтях ЦК
України, на які посилається позивач та його представник в
обгрунтування недійсності вищезазначеного договору оренди з певних підстав,
його недійсність прямо не встановлена.

Позивач та його представник не надали суду належних доказів для визнання
недійсним договору №11-05-01 від 01.11.2004 року оренди легкового автомобілю,
укладеного між ТОВ «Октан Плюс» та ТОВ «Континент Ко., ЛТД», в судовому порядку, тому позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Звідси, в разі відмови судом позивачу ОСОБА_1 у задоволенні її позову в
повному обсязі, він немає права на компенсування за рахунок відповідачів
понесених ним судових витрат.

Керуючись Законом України «Про оренду державного і комунального майна» №
2269-ХІІ від 10.04.1992 року, ст. ст. 203, 204, 234, 284, 771, 802 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 81, ч. 1 ст. 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або
шляхом безпосередньої подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.