Справа
№ 22-ц-1927/07 р.                                                   Головуючий
1 інст. - Малихін О.Р.
Категорія: стягнення моральної                                          Доповідач - Шаповал Н.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

Головуючого -
Шаповал Н.М. Суддів -
Хребтова В.П., Цвірюка В.О. При секретарі - Дмитренко A.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від
30 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Харківське автотранспортне підприємство № 16327», 3-я особа - ОСОБА_2, про
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

30 листопада 2005 року ОСОБА_1. звернувся
до суду з вищевказаним позовом.

Зазначив, що є
інвалідом третьої групи, потребує постійного догляду з боку іншої людини.
Вказані обставини надавали йому право на безкоштовний проїзд у громадському
транспорті, працюючому в так званому «звичайному режимі».

Разом із тим, 02.12.2004 року водій
автобусу № 20 маршруту
«Лісопарк -Данилівка»,
який знаходився у трудових стосунках з АТП№ 16327, у грубій та принизливій формі вимагав зробити оплату
проїзду в автобусі на загальних обставинах. На надане посвідчення він не
реагував та протягом всієї поїздки погрожував висадити з автобусу. Оскільки у
позивача не було грошей, за його проїзд заплатили інші люди, у зв'язку з чим,
він зазнав глибоке нервове потрясіння і через деякий час змушений був
звернутися за медичною допомогою до лікаря-невропатолога. Також, ОСОБА_1. звернувся
до управління комунального господарства міськвиконкому за роз'ясненням цієї
ситуації і міськвиконком визнав вину водія з наступним вибаченням за надані
незручності.

Посилаючись на
те, що своїми діями відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, просив відшкодувати
її у розмірі 50 000 грн.

Рішенням
Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2006
року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з
ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8
грив. 50 коп. на
користь держави і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в сумі 7 грив. 50 коп.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування вказаного рішення та
ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального права на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

На його думку,
суд не прийняв до уваги, що він зразу ж після інциденту, звернувся до
управління комунального господарства Харківської міської ради з вимогою
розібратися в ситуації і надати відповідь. Також не враховано, що йому
спричинена моральна шкода,

2

оскільки він не скористався своїм
правом безкоштовного проїзду, водій ображав та погрожував йому.

Дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши доповідь судді та
пояснення сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду зміненню, відповідно до вимог ч.І п. 4 ст. 309 ЦПК України, за
таких підстав.

Відмовляючи у
задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди суд виходив із того, що
позивачем не надано доказів, що діями водія автобусу йому спричинена моральна
шкода.

Судова колегія
погоджується з такими висновками районного суду, оскільки вони відповідають
наданим доказам і вимогам ст. 24
Закону України « Про
захист прав споживачів »,
в редакції 1994 року,
яка діяла на час спірних правовідносин.

Згідно
роз'яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 « Про практику
розгляду цивільної справи за позовом про захист прав споживачів » від 12.04. 1996 року із
послідуючими змінами, до відносин, які регулюються Законом України « Про захист прав
споживачів» , належать,
зокрема, перевезення громадян.

Відповідно до ч.
23 вказаної
постанови, при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст. 24 Закону моральної
шкоди, суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України
дав у постанові від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову
практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди.

Зокрема, під моральною
шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав
унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали
через незаконні винні дії виконавця.

Судова колегія
погоджується з висновками районного суду про те, що позивачем не доведено факту
заподіяння йому моральної шкоди з боку водія автобусу № 20 маршруту « Лісопарк - Данилівка » який належить
ВАТ « Харківське
автотранспортне підприємство №
16327».

Надані документи
про загострення його здоров'я не дають підстави для висновку про наявність
причинно - наслідкового
зв'язку між таким загострюванням та діями водія автобусу маршруту № 20, належного ВАТ « АТП 16327», з яким ОСОБА_2.
перебував у трудових стосунках.

Судова колегія
вважає за можливе виключити із мотивувальної частини рішення посилання на те,
що « позивач
не надав суду ніяких належних доказів того факту, що в указаний день він
змушений був платити за проїзд в автобусі »,
оскільки свідки ОСОБА_3. та ОСОБА_4,
підтвердили ту обставину, що позивач їхав у автобусі маршруту № 20 від Лісопарку до
Данилівни 02.12. 2004 року та
пред'являв документи на пільговий проїзд водію. Крім того, позивач з вказаного
приводу 03.12. 2004 року
звернувся до управління комунального господарства Харківської міської ради і
повідомив про обставини, які відбулися 02
.12. 2004 року.

Вирішуючи
питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції безпідставно стягнув
з ОСОБА_1 на користь держави держмито у розмірі 8 грн. 50 коп., оскільки
відповідно до вимог ст. 4
п. 10 Декрету
Кабінету Міністрів України «
Про державне мито» ,
від сплати державного мита звільняються споживачі за позовами, що пов'язані
з порушенням їх прав.

А тому, у цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, ч.І п. З
ст. 307, ч.І п. 4 ст. 309, 314, 316, 317 ЦПК
України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

3

Рішення Московського районного суду
м. Харкова від ЗО листопада 2006
року змінити.

У частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави державного
мита у сумі 8 грн. 50 коп. - скасувати.

Виключити із мотивувальної частини рішення посилання на
те, що « позивач
не надав суду ніяких належних доказів того факту, що в указаний день він
змушений був платити за проїзд в автобусі ».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набуває
чинності негайно, але може бути оскаржено протягом двох місяців з дня
проголошення безпосередньо до Верховного Суду України