Справа
№ 2-155, 2007 p.
Рішення

іменем України

26 квітня 2007 року                           Березанський
районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді                                             Дорошенко
А.В.

при секретарі                                                                    Якубець
С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Березанка цивільну справу за позовом Закритого Акціонерного Товариства
комерційного банку "ПриватБанк" в особі Миколаївського РУ ПриватБанку
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4та ОСОБА_5про стягнення заборгованості за
кредитом, -

встановив:

Позивач ЗАТ КБ
"ПриватБанк" в особі Миколаївського РУ ПриватБанку 23.01.2007 р.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. про стягнення в солідарному
порядку заборгованості за кредитом, мотивуючи тим, що 14.12.2005р. на підставі
кредитного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_1. кредит в сумі 100000
грн. строком до 10.12.2006р. зі сплатою за користування кредитом 27% річних.
Відповідно до умов договору відповідач зобов'язаний погашати отриманий кредит
щомісячно згідно з графіком погашення до 10 числа кожного поточного місяця. При
порушенні строків повернення кредиту відповідач повинен сплачувати 54% річних
та пеню за кожний випадок порушення вказаного графіка при затримці платежу: на
1-9 днів - у розмірі 5% від суми своєчасно непогашеної частини отриманого
кредиту за кожний день прострочення; на 10 і більше днів - у розмірі 10% від
суми непогашеної частини отриманого кредиту. Проте зобов'язання за кредитним
договором відповідачем не були виконані повністю і станом на 16.01.2007р.
заборгованість перед Миколаївським РУ ПриватБанку становить 297715,98 грн., яка
складається з заборгованості по простроченому кредиту в сумі 48923,40 грн.,
5515,04 грн. -заборгованість по простроченим відсоткам, та 243277,54 грн. пені.
З метою забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним
договором було укладено договори поруки від 14.12.2005р. між ЗАТ КБ
„ПриватБанк" в особі Миколаївського РУ ПриватБанку та ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. і ОСОБА_5., згідно яких у випадку невиконання відповідачем ОСОБА_1умов
кредитного договору, поручителі відповідають перед ПриватБанком як солідарні
боржники. Тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором у сумі 297715,98 грн., витрати по оплаті
держмита в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в суді в сумі 30 грн..

В судовому засіданні представник позивача надав письмову
заяву про збільшення позовних вимог, оскільки станом на 22.03.2007 р.
заборгованість складає 643 462, 63 грн., в т.ч. по простроченому кредиту -
48923,40 грн, по простроченим відсоткам - 10285,07 грн., пеня - 2953,74 грн.,
штраф -581300,42 грн, які просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів.
Крім того, представник позивача пояснив, що в зв'язку з тим, що 11.01.2007 р.
представниками банку було продано частину заставленого майна, належного
відповідачам, на суму 1 тис.грн., на вказану суму було зменшено основну суму
кредиту, яка до цього дня

становила 49923,40 грн. Пеня в розмірі 0,2% нараховувалася
відповідачам згідно п.4.1 умов договору за кожен день прострочки по сплаті
відсотків за користування кредитом , а штраф -відповідно до п.4.5. умов
кредитного договору, хоча в договорі вказано, що при порушенні позичальником
зобов'язань по погашенню кредиту він сплачує Банку пеню за кожен день
прострочки, фактично ці нарахування є штрафом.

Відповідачі ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_4. в судове засідання не з'явилися, оскільки на час
розгляду справи на території району не проживають.

Відповідачі ОСОБА_4. і ОСОБА_5. позов не визнали,
посилаючись на те, що у них кошти на погашення суми заборгованості відсутні і
при укладенні договору поруки вони вважали, що при порушенні умов договору зі
сторони ОСОБА_1. стягнення буде звернено тільки на заставлене майно, яке належало
ОСОБА_1. та його батькові ОСОБА_4. Крім того, ОСОБА_5. пояснив, що в січні 2007
року, коли відповідачі ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_4. з території України виїхали, він особисто
звернувся в м.Миколаїв до служби безпеки ПриватБанку, де повідомив про виїзд
відповідачів та просив забрати заставлену техніку, яка знаходилася на полі біля
с.Чапаївка Березанського району без охорони, повідомивши також про те, що
техніку розбирають невідомі особи. Йому сказали під'їхати через 2-3 дні і коли
він знову приїхав в м.Миколаїв та разом з представниками служби безпеки банку
приїхали на поле, де стояла техніка, половини техніки вже не було.
Представниками банку було продано за 1 тис.грн дискову борону БДН-2,4 та КПС -
4.2 ОСОБА_6., інше майно залишалося на полі. На даний час вся техніка, яка була
заставлена і знаходилася на полі, відсутня. Враховуючи, що ними було своєчасно
повідомлено службі безпеки банку про від'їзд ОСОБА_1., який оформляв на себе
кредит, та інших відповідачів, а також про те, що заставлене майно розкрадається,
але банком не були прийняті заходи по збереженню майна, відповідачі ОСОБА_5. і
ОСОБА_4.вважають, що вони не повинні відповідати за порушення умов кредитного
договору.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази
по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1. відповідно до вимог ст.ст. 1054,1055 ЦК України
14.12.2005 р. укладено кредитний договір № 63АК/2005, згідно якого банком
надано відповідачу ОСОБА_1. споживчій кредит в сумі 100000 грн., терміном
повного погашення кредиту 10 грудня 2006 року зі сплатою за користування
кредитом 27% річних (п.3.1 договору). Погашення кредиту і сплата відсотків за
його користування повинні були здійснюватись згідно графіку погашення кредиту
та відсотків, який є невід'ємною частиною договору (п.3.3 договору) (а.с.5-6).

З метою забезпечення виконання боржником своїх обов'язків
за кредитним договором перед банком, відповідно до ст. 553 ЦК України,
14.12.2005 р. між ЗАТ КБ „ПриватБанк" в особі Миколаївського РУ
ПриватБанку укладено договори поруки з ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. та
ОСОБА_5., згідно яких поручителі - ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5.
зобов'язалися перед Приватбанком відповідати за виконання боржником - ОСОБА_1
зобов'язань по кредитному договору в повному обсязі, включаючи суму сплати
кредиту. відсотків за користування кредитом, пені та інших платежів ( п.2
Договору поруки ).

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в
договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено
договором, не допускається.

Відповідно до вимог ч.І ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій
самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення
договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625, 549-552 ЦК України. Стаття
1048 ЦК України
передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві    крім позики проценти від суми позики,
розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Ст.625 ЦК відносно розміру
процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених
договором або законом.

Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до закону або умов
договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення
зобов'язання.

Крім того, відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання
за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК)

Згідно ст.66 Закону України "Про банки і банківську
діяльність" (в редакції Закону від 20.09.2001 p.), державне
регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України.

Відповідно до Положення Національного банку України
"Про кредитування" № 246 від 28.09.1995 p., затвердженого
постановою Правління Національного банку України № 246 від 28.09.1995 р. з
подальшими змінами і доповненнями, кредитні взаємовідносини регламентуються на
підставі кредитних договорів, що укладаються між кредитором і позичальником
тільки в письмовій формі, які визначають взаємні зобов'язання та
відповідальність сторін і не можуть змінюватися в односторонньому порядку без
згоди обох сторін.(п.15).

П.16 Положення "Про кредитування" передбачає,
що розмір відсоткових ставок та порядок їх сплати встановлюються банком і
визначаються в кредитному договорі.

У разі несвоєчасного погашення боргу за кредитом та
сплати відсотків (комісій), при відсутності домовленості про відстрочення
погашення кредиту, банк має право на застосування штрафних санкцій у розмірах,
передбачених договором (п.28 Положення).

Згідно п.3.2, 4.1 та 4.5 договору від 14.12.2005 р.
укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1., у випадку порушення строків повернення кредиту та сплати
відсотків за користування кредитом, позичальник повинен виплачувати банку
відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від ставки, зазначеної в
п.3.1 договору, розраховані від суми залишку непогашеної заборгованості за
кредитом; пеню в розмірі 0,2% від непогашеного платежу по сплаті відсотків за
користування кредитом за кожний день прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за
який сплачується пеня та пеню за кожний випадок поранення графіку погашення
кредиту і відсотків по ньому при затримці платежу : на 1-9 днів - у розмірі 5%
від суми своєчасно непогашеної частини отриманого кредиту за кожний день
прострочення, на 10 і більше днів - у розмірі 10% від суми своєчасно
непогашеної частини отриманого кредиту за кожний день прострочення.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків
заборгованості по кредиту (а.с.45-46) відповідач ОСОБА_1погашав кредит і
проценти за користування кредитом до 10.10.2006 p., і станом на
10.11.2006 р. має заборгованість по основному кредиту - 49923,40 грн.;
12.02.2007 р. в рахунок
погашення кредиту банком зараховано 1 тис.грн за продане банком заставлене
майно (а.с.48), в зв'язку з чим сума заборгованості по основному кредиту
становить 48923,40 грн, та 10285,07 прострочених з 10.10.2006 р відсотків за
користування крсдіпом.

Згідно розрахунку заборгованості по відсоткам за
користування кредитом (таблиця № 1) (а.с.45) за період з 10.11.2006 р. по
22.03.2007 р. позивачем нарахована пеня за 132 дні в розмірі 0.2% за кожний
день прострочення платежу в сумі 2953,74 грн.

Разом з тим, вказана сума пені не відповідає умовам
п.4.1. кредитного договору, згідно якого пеня не може бути більшою подвійної
облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який
сплачується пеня.

Відповідно
до листа Національного банку України від 06.06.2006 р. № 14-011/1373-6039,
з  10.06.2006 р. до даного часу
Національним банком України встановлено розмір облікової ставки на рівні 8,5%
річних, тобто подвійна облікова ставка за рік становить 17%.. Таким чином
підлягає стягнення пеня в сумі 632,32 грн. (10285,07 грн.х 17% х 132 дня

365 днів
х 100%)

Розмір штрафу визначений позивачем за період з 10.11.2006
р. до 22.03.2006 р. за 132 прострочених дня складає 581300,42 грн (а.с.46), що
становить 581% загальної суми кредиту.

Відповідно до ст.З, ч.З ст.509 ЦК України
загальними засадами цивільною законодавства та, водночас, засадами на яких має
грунтуватися зобов'язання між сторонами г
добросовісність, розумність і справедливість.

Так, межі здійснення права власності передбачені ст.41
Конституції України, яка встановлює, що використання права власності не може
завдати шкоди правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частина 3 ст.13 ЦК
України встановлює, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Тому суд
розцінює вимоги позивача про стягнення неустойки в частині, що значно перевищує
можливі збитки у зв'язку з порушенням зобов'язання, як зловживання правом, що
служить підсіавою для відхилення частини позовних вимог.

Крім того, згідно припису ч.З ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.27 Положення "Про кредитування"
банк здійснює контроль за виконанням позичальником умов кредитного договору,
цільовим використанням кредиту, своєчасним і повним його погашенням. При цьому
банк протягом усього строку дії кредитного договору підтримує ділові контакти з
позичальником, зобов'язаний проводити перевірки стану збереження заставленого
майна, що повинно бути передано кредитним договором.

Як встановлено в судовому засіданні вимоги вказаного
пункту банком не виконані, стан збереження заставленого майна банком не
перевірявся, в результаті чого заставлене майно втрачене.

Тому, враховуючи, що нарахований банком розмір неустойки
значно перевищує розмір збитків та порушення банком п.27 вищезазначеного
положення, яке суд розцінює як обставину, що має істотне значення, суд вважає
за необхідне зменшити розмір неустойки.

Згідно Закону України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.2006 р.
із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002 р № 2921-
111, за прострочку грошових зобов'язань, суб'єктами яких є підприємства,
установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, боржники сплачують
кредиторам пеню в розмірі, що встановлюється за договором та не може
перевищувати подвійної облікової' ставки Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Тому суд, враховуючи положення ч.З ст.551 ЦК України на
підставі ст.8 ЦК України
вважає за можливе за аналогією права стягнути пеню за несвоєчасне погашення
кредиту в сумі 3108,02 грн, в т.ч. : з 10.11.2006 р. по 11.01.2007 р. ( дата
погашення 1 тис.грн.кредиту) кількість прострочених днів становить 62 дні. Для
нарахування пені необхідно врахувати суму непогашеного основного кредиту , яка
становить 49923,40 грн та суму непогашених відтсотків по кредиту - 1160,72
грн., що дорівнює в сумі 51084.12 грн. Пеня за вказаний період становить:  1475,14 грн (51084.12 грн, х 17% х 62 дні

365 днів
х 100%)

З 12.01.2007 р по 22.03.2007 кількість прострочених днів
становить 70 днів. Сума лля нарахування пені становить 50084,12 грн, де
48923,40 грн непогашеного основною кредиі, 1160,72 грн - непогашені відсотки
по кредиту. Пеня за вказаний період становить 1632.88 грн.:

(50084.12
грн, х 17% х 70 днів 365 днів х 100%)

Таким чином, підлягає стягненню з 10.11.2006 р. по
22.03.2007 р. пеня в сумі
3108,02 грн (1475,14+1632,88).

Відповідно до припису ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручить відповідають
перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.І). Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно п.4 договорів поруки від 14.12.2006 р. у випадку
невиконання боржником обов'язків за кредитним договором поручителі відповідають
перед кредитором як солідарні боржники та згідно п.8 договору поруки у випадку
невиконання поручителями обов'язків боржника, поручителі повинні сплатити
кредитору пеню в розмірі 1% від суми заборгованості, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ. що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний
день прострочення, (а.с.8-11).

Тобто договором поруки передбачена відповідальність
поручитів за прострочку платежу в виді пені в розмірі не більше подвійної
облікової ставки НБУ, сума якої вказана в вищезазначених розрахунках суду.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор
має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі від усіх боржників
разом . Тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним
договором з >сіх відповідачів в солідарному порядку підлягають задоволенню.

Таким
чином, підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку 62948.81 грн, в
т.ч.:     -    заборгованість по простроченому основному
кредиту в сумі 48923,40 грн, заборгованість по простроченим відсоткам в сумі
10285,07 грн., пеня за прострочку сплати відсотків за користування кредитом в
сумі 632,32 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту і відсотків по ньому в
сумі 3108,02 грн.

Відповідно до ст.ст. 88, 81 ЦПК України підлягають
частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових
витрат, понесених на сп;іаі держмиїа при подачі позовної заяви та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді, які стягуються судом
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог . Тому підлягають стягненню
на користь позивача судові витрати в сумі 659,49 грн, в т.ч. по оплаті
державного мита в сумі 629,49 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді в сумі ЗО грн..

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 212, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги Закритого Акціонерного Товариства
комерційного банку "ПриватБанк" в особі Миколаївського РУ ПриватБанку
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4та ОСОБА_5про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити частково .

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4та ОСОБА_5на користь Закритого Акціонерного Товариства
комерційного банку "ПриватБанк" в особі Миколаївського РУ
ПриватБанку, , МФО
326610. р/р 1307, м. Миколаїв, в рахунок відшкодування
заборгованості, за кредитним договором
62948 (шістдесят дві тисячі дев'ятсот сорок вісім) гривен 81   копійку, в т.ч.:

·
заборгованість по простроченому основному кредиту в сумі
48923,40 грн. заборгованість по простроченим відсоткам в сумі 10285,07 грн.,

·
пеня за прострочку сплати відсотків за користування
кредитом в сумі 632,32 грн.,

пеня за несвоєчасне погашення кредиту і відсотків по
ньому в сумі 3108,02 грн.

а також
судові витрати в сумі 659,49 грн., в т.ч. по оплаті державного мита в сумі
629,49 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
суді в сумі ЗО грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження