справа № 22-6109                                            Головуючий
Доповідач: Гончар В.П.
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2007 року
колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва
в складі:

головуючого: Гончара
В.П.

суддів: Корчевного
Г.В.,  Слюсар Т.А.

при секретарі:
Ліліцькому Р.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Державної
акредитаційної комісії України на рішення Шевченківського районного суду міста
Києва від 1V травня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
акредитаційної комісії України,  3-тя
особа: ОСОБА_2 про поновлення
на роботі,  стягнення середньої місячної
заробітної плати за час вимушеного прогулу та матеріальної допомоги,  -

встановила:

Рішенням
Шевченківського районного суду міста Києва від 10.05.2007 р. позов ОСОБА_1.  до Державної акредитаційної комісії
України,  3-тя особа: ОСОБА_2. про
поновлення на роботі,  стягнення
середньої місячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та матеріальної допомоги
- задоволено частково.

Поновлено
ОСОБА_1.  на роботі на посаді заступника головного бухгалтера
Державної акредитаційної комісії України з 05.12.2006 р.

Стягнено
з Державної акредитаційної комісії України на користь ОСОБА_1.  середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6
627 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Стягнено
із Державної акредитаційної комісії України на користь держави судовий збір в
розмірі 66 грн. 27 коп.

В задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Рішення
в частині поновлення ОСОБА_1.  на роботі допущено до негайного виконання.

В
апеляційній скарзі заступник голови ДАК України В.Д. Шинкарук просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення суду,
яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Вважає,  що суд дав невірну оцінку доказам та невірно
застосував норми процесуального права.

В суді
апеляційної інстанції представник відповідача доводи апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі та просив задовольнити апеляційну скаргу.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши пояснення учасників судового розгляду,  з'ясувавши обставини справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів приходить до висновку,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як
встановлено судом та вбачається з матеріалів справи дійсно 01.07.2002 р. ОСОБА_1.  було прийнято до ДАК України на посаду
бухгалтера,  згідно наказу № 29-к від
23.07.2002 р. (а.с. 50).

01.11.2002
р. ОСОБА_1.  переведено з посади бухгалтера на посаду
заступника головного бухгалтера згідно Наказу
від 25.11.2002 р. № 44-к (а. с.  51). ,

З
матеріалів справи вбачається,  що наказом
від 05.12.2006 р. № 77-к розірвано трудовий договір із заступником головного
бухгалтера ОСОБА_1.  за одноразове грубе порушення трудових обов'язків (ч.
1  ст.
41 КЗпП України). Підстава розірвання трудового договору: розпорядження
головного бухгалтера від 16.10.2006 p.,  доповідна
записка ОСОБА_1.  від 18.10.2006 p.,
доповідна записка головного бухгалтера від 20.11.2006 р.
(а. с.  52).

Відповідно
до п.1  ст. 41 КЗпП України трудовий
договір може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових
обов»язків керівником підприємства,
установи,  організації всіх форм
власності,  його заступниками,  головними бухгалтером,  його заступниками,  а також службовими особами митних
органів,  державних податкових
інспекцій,  яким присвоєно персональні
звання,  і службовими особами державної
контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

При
цьому,  як роз»яснено в п.27 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
вирішуючи питання про те,  чи є
порушення трудових обов'язків грубим,
суд має виходити з характеру проступку,
обставин,  за яких його
вчинено,  яку ним завдано (могло бути
завдано) шкоду.

Як
встановлено судом,  та вбачається із
матеріалів справи підставою для звільнення позивачки за ч.1  ст. 41 КЗпП України із займаної посади було
розпорядження головного бухгалтера від 16.10.2006 року,  де зокрема зазначається,  що

Приймаючи
рішення про задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції вірно виходив із того,  що здійснення оплати без відома і дозволу
головного бухгалтера ДАКУ грошових коштів по податку на прибуток за перше
півріччя 2006 року в сумі 10000 гривень при наявності переплати за попередні
періоди в сумі 24617.17 гривень,
переплата грошових коштів фонду соціального страхування в сумі 8862.41
грн. та направлення до обслуговуючого банку листа від 25.07.06 року,  який не підписаний заступником голови ДАКУ не
можна вважати грубим порушенням трудових обов»язків.

Як вірно
встановлено судом дані дії позивачкою було вчинено в період відпустки головного
бухгалтера.

Наказ
про покладання на ОСОБА_1.  обов»язків головного бухгалтера в установі не видавався і
відповідні обов»язки позивачка виконувала за усним розпорядженням головного
бухгалтера.

Як
встановлено на підприємстві контроль за сплатою обов»язкових платежів і
податків здійснює саме головний бухгалтер і відповідно посадової інструкції ці
обов»язки не входять до кола обов»язків заступника головного бухгалтера.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку,  що ОСОБА_1.  не було допущено грубе порушення трудових
обов»язків.

Разом з
тим є вірним по суті висновок суду першої інстанції,  що дисциплінарне стягнення на ОСОБА_1.  у вигляді звільнення було накладено
із порушенням вимог ч.1  ст. 148 КЗпП
України.

Відповідно
до абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» суд не вправі визнати звільнення
правильним,  виходячи з обставин,  з якими власник або уповноважений ним орган
не пов'язували звільнення,  а тому суд не
бере до уваги твердження апелянта,  що
датою,  коли роботодавець дізнався про вчинене
ОСОБА_1.  порушення є 22.11.2006 р. і саме це послужило підставою
для звільнення,  оскільки підстави
звільнення позивачки зазначено в наказі про звільнення і посилання на акт від
22.11.2006 року там відсутнє.

Суд
приходить до висновку,  що доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують і на його законність не впливають.

За таких
обставин підстави для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
317,  218 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Державної акредитаційної комісії України відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.