Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-1798/2007 р.                               Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

« 27»
квітня 2007 р.                                                                м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого:                                      Пільщик
Л.В.

Суддів:                                                Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.

При секретарі:                                                            Ткаченко
М.О

розглянула
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2007
року по справі за позовом ВАТ „Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально-технічного забезпечення" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006
р. ВАТ „Михайлівське міжрайонне підприємство матеріально-технічного
забезпечення звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди .

29.06.2006  року
позивач     уточнив  свої позовні
вимоги  і  пред"явив  позов до ОСОБА_1. і ОСОБА_2про стягнення
9067гр.65коп.

У позовній заяві зазначено, що згідно наказу № 47 К від 03.07.2001 року ОСОБА_1.

була прийнята учнем продавця магазину „Нива" з
випробувальним терміном два місяця, а згідно

наказу №
67- К від 03.09.2001 року в
якості продавця з повною колективною матеріальною

відповідальністю згідно договору № 163/1 від 03.07.2001 року

ОСОБА_2 працювала продавцем магазину з 01.06.1994 року, а з 14.10.1996
року займала посаду завідуючої цього ж магазину „Нива" також з повною
колективною матеріальною відповідальністю.

Актом інвентаризації в магазині „Нива" від 09.07.2003 року виявлена
недостача товарно-матеріальних цінностей на суму 10056гр.ЗЗ коп.

2

З 05.02.2003 року по 20.03.2003 рік ОСОБА_2.
проходила стаціонарне лікування в Запорізькому облонкодиспансері, що
підтверджено лікарняними листами, які видані Запорізьким облонкодиспансером з 30.03.2003 року по 07.05.2003 рік на
амбулаторному лікуванні в Михайлівській ЦРЛ. Після лікування ОСОБА_2. була в
черговій щорічній відпустці з 12.05.2003
року по 04.06. 2003 рік. На
період хвороби та перебування у відпустці ОСОБА_2 обов'язки завідуючої
магазином виконувала ОСОБА_1.

Посилаючись на те, що завдані матеріальні збитки в сумі 9067 грн 65 коп.
відповідачами не погашені, просили суд стягнути з них    зазначену суму.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2007 позов задоволено
частково .

Стянуто з
ОСОБА_1 на користь ВАТ «Михайлівське міжрайонне підприємство матеріально-
технічного забезпечення заборгованість у розмірі 9067 грн. 65
коп. В решті частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1. просить його скасувати,
посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права та  направити справу на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
колегія судців приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи видно ,що відповідачі ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. працювали в магазині „Нива", що належить ВАТ „Михайлівське
міжрайонне підприємство матеріально-технічного забезпечення Запорізької
області", матеріально-відповідальними особами ,з якимиОЗ .07.2001 р. був укладений
договір про повну колективну матеріальну відповідальність.

Актом результатів інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в магазині
„Нива" від 09.07.2003
року виявлена недостача матеріальних цінностей на суму 10056гр.ЗЗ коп.

Відповідачами відшкодована недостача в сумі 988 гривень68 коп, із яких ОСОБА_2. сплатила 31 Огнр.06 коп.

Згідно до вимог CT..134 п.1) Кзпп
України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству,
установі, організації,
у випадках, коли між працівником і підприємством, установою,організацієк>
відповідно до статті 135-1
цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником
повної матеріальної відповідальності за незабезпечення .

Задовольняючи позовні вимоги частково і стягуючи всю суму недостачи з ОСОБА_1.,суд
першої інстанції виходив із того,що Бєльчева притягалась до кримінальної
відповідальності за ст..191 ч.І КК України і сплатила позивачу заподіяну шкоду
в сумі 553 гривні 48 коп.,а ОСОБА_2.
раніше не притягувалась до кримінальної або адміністративної відповідальності і
перед її хворобою,протягом якої вона була відсутня на роботі, відповідачами
особисто було здійснено перевірку матеріальних цінностей, в результаті якої недостачи ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. не виявили.

Між тим ці
висновки суду не ґрунтуються на обставинах справи і вимогах закону.

Як видно із постанови Михайлівського районного суду Запорізької області від
11.07.2005 року, ОСОБА_1.
притягалась до кримінальної відповідальності за крадіжку матеріальних цінностей
на суму 553 гривні 48 коп.,які вона
пізніше повернула позивачеві.

Із пред"явленого позову по даній справі видно,що
актом інвентаризації від 09.07.2003
року встановлена недостача матеріальних цінностей на суму 10056гривень 33 коп. , за які
колективну матеріальну відповідальність несуть обидві відповідачки. Із
матеріалів справи видно,що Накалюжна була відсутня на роботі хоча і тривалий
час, проте з переривами і мала доступ до матеріальних цінностей, працювала з 07.05.2003 по 12.05.2003 року, а під час
її хвороби і перебування у щорічній відпустці повна інвентаризація матеріальних
цінностей комісією у встановленому порядку не проводилась.

Враховуючи те, що ОСОБА_2. є матеріально- відповідальною особою,з якою
укладений договір про повну матеріальну відповідальність, а також те,що у
встановленому законом порядку нею матеріальні цінності не були передані при
виході на лікарняний і у щорічну відпустку, а також те ,що

3

адміністрацією
і відповідачами укладений договір про повну колективну матеріальну
-відповідальність, ОСОБА_1. і ОСОБА_2. повинні нести солідарну матеріальну
відповідальність за встановлену недостачу матеріальних цінностей на підставі
ст..ст.134,135-2 КЗпП України, проте суд першої інстанції не взяв до уваги
зазначені обставини справи ,
не надав належної оцінки доказами і постановив необгрунтоване рішення,яке
суперечить вимогам закону.

Розмір недостачи відповідачами не
оспорюється і підтверджується матеріалами інвентаризації.

На підставі наведеного ,
колегія суддів вважає,що рішення суду першої інстанції підлягає зміні , а сума недостачі
9067 гр.65
коп. підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1. і ОСОБА_2

Керуючись
ст.ст. 307 , 309п.З),п.4),313,314,316ЦПК
України ,ст.. 134,135-2 КЗпП
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2007 року по цій
справі змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 9067 гривень 65 коп. на користь
Відкритого акціонерного товариства „Михайлівське міжрайонне підприємство
матеріально- технічного забезпечення Запорізької області, а також судові
витрати: з ОСОБА_1. в сумі 60
гр.34 коп., з ОСОБА_2. в сумі 60
гр.34 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення , проте може бути
оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців.