Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа №
22-1477-2007р.                    Головуючий
у 1-й інстанції- Ведющенко В.В. .
- 21                                          Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3  жовтня
2007 року Колегія  суддів     судової папаши  в
цивільних  справах Апеляційного
суду Кіровоградської області в складі : головуючого - судді -Кіселика С А.
суддів - Франко В.А.,  Суржика М. М.  при секретарі - Липі А. О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 травня
2007року.

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1,  як до володільця джерела підвищеної
небезпеки,  про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП.

Зазначала,  що 15 квітня 2006 року о 20 год.ЗО хв.
ОСОБА_3.,  керуючи автомобілем
ЗІЛ-130,  держномер НОМЕР_1,  який належить на праві власності ОСОБА_1.,  рухаючись по дорозі с Кирилівка с Олексіівка
Добровеличківського р-ну Кіровоградської області,  в порушення вимог п.19.1 Правил дорожнього
руху України без включеного світла фар на автомобілі,  допустив зіткнення з мотоциклом МТ-10 держномер
НОМЕР_2,  під керуванням чоловіка
позивачки ОСОБА_4,  який закинув на місці
ДТП.

Вироком
Добровеличківського районного суду ОСОБА_3. визнаний винним в скоєнні
злочину,  передбаченого cm. 286 ч.2 КК
України та засуджений до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк З роки,
на підставі cm.
75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з
випробовуванням на два роки.

В
результаті загибелі чоловіка їй спричинена матеріальна шкода: на похоронні
послуги затрачено 389 грн.,  на пам
'ятник,  оградку,  стіл і
лавку та тротуарну плитку на могилі-5275 грн.,
на одежу на похорони і поминальний обід -2695 грн.50 коп.,  на поминки 40 днів-1159, 2 грн.,  а всього матеріальна шкода по похоронам
складає 9518, 70 грн.

На день
смерті чоловіка вона перебувала з ним в шлюбі. Після народження двох синів
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6ІНФОРМАЦІЯ_2 вона не працювала та була на
повному утриманні чоловіка. Тому позивачка вважає,  що вона та її малолітні діти мають право на
відшкодування шкоди,  завданої смертю
потерпілого у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з
вирахуванням частки,  яка припадала на
нього самого та працездатних осіб,  які
перебували на його утриманні,  але не
мають права на відшкодування шкоди.

Середньомісячний
заробіток її чоловіка складав 1222, 53 грн.,
частка на одного утриманця становила 303, 63 грн.,  тому вона та її діти мають право на
відшкодування шкоди в разі втрати годувальника в розмірі 430, 67 грн.
щомісячно.

Крім
того,  їй спричинена моральна шкода,  яка полягає с тому,  що
втратила кохану людину,  свою надію і
опору,  що приносить їй моральні
страждання. На її утриманні залишилось двоє малолітніх дітей,  які також страждають від його загибелі.
Позивачка за таких підстав оцінює моральну шкоду в грошовому виразі в розмірі
50000 грн.

В
судовому засіданні уточнила позовні вимоги,
надавши довідку про заробітну плату загиблого чоловіка ,  згідно якої середньомісячна заробітна плата
складає 1425, 25 грн.

Рішенням
Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 травня 2007
року позов було задоволено повністю.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок: відшкодування понесених витрат на
поховання та на спорудження надгробного пам 'ятника кошти в сумі 9518,  70 грн;

В рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 50000 грн.; В рахунок
відшкодування шкоди,  завданої смертю
потерпілого на користь дітей потерпілого_ ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі по 194, 20 грн. кожному з них щомісячно до виповнення
повноліття кожного з них,  а в разі
продовження навчання ними,  не більш як
до досягнення кожного з них 23 річного віку;

На
користь дружини потерпілого -ОСОБА_2,
яка не працює і здійснює догляд за дітьми -в сумі 194, 20 грн. щомісячно
до виповнення 14 річного віку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1.
в апеляційній скарзі ставить питання про скасування зазначеного рішення і
направлення справи на новий судовий розгляд.

Зазначає,  зокрема,
що при розгляді цивільної справи судом винесено необгрунтоване і
незаконне рішення. Так ,  суд прийшов до
висновку,  що він,  апелянт на час скоєння ДТП був володільцем
автомобіля ЗІЛ,  а тому є суб 'єктом
відповідальності за cm.
1187 ЦК України.
При цьому суд відкинув його заперечення щодо неправомірного заволодіння його
транспортним засобом,  як намагання
уникнути ним цивільно-правової відповідальності.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  розглянувши матеріали справи,  перевіривши законність і обгрунтованність
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_2.,  суд першої інстанції з
посиланням на ч.2 ст1187; п.1 ч.2 cm. 1167; п.2 ч.2  ст.
23;  ст. 1200; cm. 1201 ЦК України вірно
дійшов висновку,  з чим погоджується і
колегія суддів,  що саме ОСОБА_1. повинен
відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду позивачці у вище зазначених
розмірах ,  як володілець джерела
підвищеної небезпеки.

Так,  суд першої інстанції вірно зазначив в своєму
рішенні з посиланням на  ст. 61 ЦПК
України,  відповідно до якої вирок у
кримінальній справі,  що набрав законної
сили,  або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов 'язкові для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду,  з
питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З
матеріалів справи вбачається,  що вироком
Добровеличківського районного суду (а.с. 4, 5) від 1.12.2006року засуджено
ОСОБА_3. за ч2  ст. 286КК України.

Відповідач
по справі ОСОБА_1. був володільцем джерела підвищеної небезпеки на момент
скоєнняОСОБА_3. ДТП 15.04.2006
року. ( а. с.  75)

Факти
неправомірного заволодіння транспортним засобом-автомобілем ЗІЛ-130 д/н НОМЕР_2
15.04.2006 року,  на які посилається
відповідач та його представник в апеляційній скарзі,  були предметом детального розгляду в суді
першої інстанції,  яким суд дав належну
оцінку. Зокрема,  суд послався на
постанову,  яка знаходиться я в
кримінальній справі,  про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину,  передбаченого 289 КК України ( незаконне
заволодіння транспортним засобом),  яка
до моменту винесення вироку ніким не була оскаржена і не скасована.

Апеляційний
суд в цілому погодився із висновками суду першої інстанції і вважає що суд
першої інстанції правильно вирішив справу по суті . Справа розглянута на
підставі наданих сторонами доказів.

При
розгляді справи суд правильно керувався нормами матеріального та процесуального
права.

Доводи,  викладені в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду.

Разом з тим,  суд першої інстанції
помилково зазначив в резолютивній частині рішення,  про сплату щомісячних сум в розмірі!94 грн.20
коп. на користь кожного з малолітніх синів позивачки в разі їх навчання до
досягнення кожним з них 23 років,
оскільки згідно з законодавством платежі на дітей здійснюються до
досягнення ними 18 річного віку. В разі,
коли дитина навчається,  то до 23
річного віку за умови звернення до суду з новим позовом.

За таких підстав
рішення підлягає зміні.

Керуючись cm.cm.303, 304,  307,
309, 313 ЦПК України,  колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 травня
2007року змінити.

Виключити
з резолютивної чистини слова : „ а в разі продовження навчання ,  не більш як до досягнення ним 23 річного
віку". В решті рішення залишити без змін.

Рішення
може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців.