Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22- 741 / 2007 р.                              Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач : Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року                                                                                         м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого:
Кримської О.М.

Суддів:                  Каракуші К.В.

Глазкової
О.Г. При секретарі:   Петровій О.Б.

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення
Токмацького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2006

року по справі
за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1

Олександровича    про стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди    в

результаті
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року
ОСОБА_2. звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1.
про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

У позовній заяві зазначав, що 30.04.2006 року близько 16 годин він
знаходився біля воріт у дворі свого домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1. В цей
час ОСОБА_1., керуючи автомобілем ВАЗ -21013 держномер НОМЕР_1, рухався заднім
ходом по вулиці і вчинив наїзд на металевий стовпчик воріт його домоволодіння,
в результаті чого , ворота розкрилися та вдарили ОСОБА_2., завдавши тілесні
ушкодження. З місця пригоди відповідач уїхав. В результаті отриманих тісних
ушкоджень ОСОБА_2. потрапив до лікарні зі струсом мозку, де перебував на
стаціонарному лікуванні 18 днів. В період його лікування ОСОБА_1. передав йому
для придбання ліків 100 грн.

Постановою держінспектора Токмацького МРВ УМВС України в
Запорізькій області від 10.05.2006
року в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_1, за ознаками
злочину , передбаченого
ст. 286 КК
України  ,

2

відмовлено,
але в діях водія ОСОБА_1.
були встановлені порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 2.10., 10.9 ПДР. Постановою
Токмацького районного суду від 06.06.2006
року ОСОБА_1. притягнуто
до адміністративної відповідальності за ст.
ст. 122-2, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді
штрафу.

Посилаючись на те, що винні дії ОСОБА_1.
знаходяться в причинному зв'язку з наслідками, які настали, тобто завданням
тілесних пошкоджень, позивач просив стягнути з ОСОБА_1. на його користь 92,20
грн. - придания ліків,
проходження судово- медичного огляду 26,23
грн., а всього
119,3 грн.

Окрім того, просив суд про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що
перебування на лікуванні призвело до порушення його звичного життя , він був змушений
витрачати час на відвідування лікарні. Моральну шкоду він оцінює у 5000 грн.

Рішенням Токмацького районного суду   м. Запоріжжя від 20 грудня 2006 року позов
ОСОБА_2. задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1.
на користь ОСОБА_2. матеріальну
шкоду 19 грн. 13 коп., моральну
шкоду - 1500 грн. та
судові витрати в сумі 81
грн., а всього 1550,13
грн.

Апеляційне
провадження порушено за скаргою ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.,
посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи, порушені норми матеріального та процесуального права, просить скасувати
рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні апелянт підтримав скаргу, наполягає на її задоволенні,
пояснивши, що позивач не довів, що саме внаслідок того, що він наїхав на ворота
позивач отримав тілесні ушкодження, тому просить рішення суду в частині
стягнення з нього моральної шкоди скасувати та відмовити в такому стягненні, з
рештою рішення погоджується.

Позивач проти скарги заперечив, зазначивши, що отримав тілесні ушкодження
саме у наслідок наїзду відповідача на ворота, підтвердив ту обставину що
відповідач в добровільному порядку надав йому 100грн. та відновив ушкодженні у
наслідок ДТП ворота
його домоволодіння.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_1.
підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.04.2006р. близько 16 годин ОСОБА_1.,
керуючи автомобілем ВАЗ-21013 держномер НОМЕР_1, рухався заднім ходом по
вулиці і скоїв наїзд на ворота домоволодіння позивача у насідок чого ворота
відчинились і причинили тілесні ушкодження (струс мозку) ОСОБА_2.

Посилання апелянта про те, що ОСОБА_2.
не міг отримати такі тілесні

ушкодження   є  безпідставні,   та
спростовуються   матеріалами   справи,
а  саме

постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи у відношенні ОСОБА_1.

(а.с.6);
постановою   суду   про
притягнення   ОСОБА_1.   до
адміністративної

відповідальності   (а.с.17);   висновками
судово-медичної  експертизи  №365   від

, 02.09.2006р.,
згідно до яких експерт підтвердив, що черепно-мозкова травма у

вигляді струсу головного мозку могла бути отримана 30.04.2006р., тобто в
день

ДТП(а.с.38)та ін.

3

Покази свідка ОСОБА_3., допитаного в судовому засіданні
апеляційного суду за клопотанням апелянта, не спростовують висновків суду
першої інстанції, оскільки свідок по-перше - з упевненістю не зміг пояснити де саме знаходився ОСОБА_2. під час ДТП; по-друге - є зацікавленою
особа, бо перебуває в дружніх стосунках з апелянтом.

Таким чином, доводи апелянта про відсутність підстав для стягнення шкоди не
знайшли свого підтвердження, проте судова колегія вважає за необхідне зменшити
розмір моральної шкоди, оскільки визначаючи його розмір суд першої інстанції в
достатньої мірі не зважив на те, що відповідач в добровільному порядку
компенсував матеріальну шкоду, а саме сплатив 100грн. та відновив ушкодженні
ворота, тому справедливою компенсацією моральної шкоди в даному випадку є
розмір у 1000грн.

Керуючись
ст.ст.307, 309, 313,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково. Рішення Токмацького районного суду Запорізької області
від 20 грудня 2006 року змінити в
частині стягнення моральної шкоди.

Стягнути   з   ОСОБА_1 на  користь
ОСОБА_2моральну шкоду в розмірі 1000грн.
(одної тісячі).

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення , проте може бути оскаржено до Верховного Суду України
протягом двох місяців..