АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №
22-1080/2007р.                                                 Головуючий
Судця-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007р.                                                                                М.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого:
Савченко О.В.

судців:
Мануйлова Ю.С., Гончара О.С.

при
секретарі: Тахтаул О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1на заочне рішення
Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 грудня
2006 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_1про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року подружжяОСОБА_2. таОСОБА_3. звернулися
в суд з позовом доОСОБА_1. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ДТП.

У позові зазначали, що 20 травня 2006 року, близько 23
годин 30 хвилин, в районі 37 км .автодороги Бердянськ-Василівка-Кам"янка-Дніпровська,
водій ОСОБА_1., який керував автомобілем ВАЗ 2101 держномер НОМЕР_1 з
автопричепом НОМЕР_2, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося
зіткнення з належним позивачам на праві сумісної власності автомобілем „DACIA"
державний номер НОМЕР_3, яким керувавОСОБА_2.

Внаслідок дорожньо-транспорної пригоди, в якій ОСОБА_1.
отримав тілесні ушкодження, автомобіль позивачів отримав механічні пошкодження.

За висновками автотоварознавчого дослідження вартість
ремонту пошкодженого автомобіля становить 18299
гр. 81 коп.
Вартість проведення вказаного дослідження становила 373 гр., крім того,
позивачі понесли також витрати по транспортуванню пошкодженого автомобіля - 600гр., поштові
витрати - 6 гр. 01 коп., витрати на
правову допомогу - 1 000гр.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили
стягнути на їх користь у відшкодування матеріальної шкоди всього 19278 гр. 82 коп., а також 6000 гр. у
відшкодування моральної шкоди, враховуючи, що в наслідок ДПТ кожен із них

2

отримав стрес, вони були позбавлені можливості
користуватися автомобілем, який був потрібен їм для поїздок до батьків у м.
Запоріжжя та у с. Благовіщенка,
де розташована їх дача. Крім того, просили стягнути з відповідача судові
витрати - 252 гр.
судового збору, 30 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, 1000 гр.
витрат на правову допомогу.

Заочним рішенням Кам"янсько-Дніпровського районного
суду Запорізької області від 19
грудня 2006 року,
про перегляд якого за заявоюОСОБА_1. було відмовлено ухвалою Кам"янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від 19 січня 2007 року, позовні
вимогиОСОБА_2. таОСОБА_3. задоволені частково.

З ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3стягнуто у
відшкодування моральної шкоди 18299
гр. 81 коп., у
відшкодування моральної шкоди -
2000 гр., а також судовий збір у сумі 252
гр., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 гр., витрати на
правову допомогу у сумі 1000
гр.

В
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та
постановити нове, яким у задоволенні позовних вимогОСОБА_2. таОСОБА_3.
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія
судців вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до статей 1166,1187,1188 ЦК України майнова шкода
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний
зв"язок та є вина зазначеної особи.

Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка її завдала, яка на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання
або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом першої інстанції вірно встановлені обставини, що
мають значення для вирішення справи, зокрема, що дорожньо - транспортна
пригода сталася 20 травня 2006 року , приблизно о 23 годині 30 хвилин, на 37 км автодороги Кам"янка-Дніпровська-Василівка
-Бердянськ, з вини водіяОСОБА_1.

За висновком судово-автотехнічної експертизи від 26.11.2006 року, проведеної
за клопотанням відповідача, причиною дорожньо-транспортної пригоди стала
невідповідність дійОСОБА_1. вимогам пп..10,1, 12.1 Правил дорожнього руху(а.с.78-80). Доводи апеляційної
скарги щодо невідповідності висновків зазначеної експертизи фактичним
обставинам справи, оскільки предметом її дослідження були лише первинно
складені з порушенням протокол та схема ДТП, не відповідають матеріалам справи.
Як вбачається з висновку № 62 від 25.11.2006 року, предметом дослідження
експерта були не тільки протокол первинного, але й додаткового огляду місця
події, пояснення обох водіїв, учасників ДТП та інші матеріали.

Крім того, як вбачається з постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від 26.09.2006 року за даними додаткових
перевірок, проведених після скасування постанов від 23.05.2006 року та від
15.06.2006 року(а.с.9,10,63), в результаті ДТП ОСОБА_1. отримав середньої
тяжкості тілесні ушкодження, однак у порушенні справи було відмовлено з тих
підстав, що спричинені вони були саме з його вини. Відносно водіяОСОБА_2., не
зважаючи на наявність тілесних ушкоджень уОСОБА_1., кримінальна справа стосовно
нього не порушувалась. За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про те,
що саме автомобіль позивача, а

3

не відповідача по справі, виїхав на смугу зустрічного
руху та про недоведеності виниОСОБА_1. у дорожньо-транспортній пригоді 20 травня 2006 року - безпідставні,
оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи і спростовуються доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 1192
ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої
речі.

Висновком автотоварознавчого дослідження від 13.06.2006 року № 103 (а.с. 13-24) встановлено, що
матеріальна шкода, заподіяна пошкодженням автомобіля „DACIA" державний номер НОМЕР_3, складає 18299 гр. 81 коп. Будь-яких
інших доказів про розмір завданої позивачам шкоди, які б спростовували
зазначений висновок, відповідач у ході розгляду справи не надав, клопотання про
призначення атотоварознавчої експертизи у суді першої інстанції не заявляв.
ДоводиОСОБА_1. щодо того, що дослідження від 13.06.2006 року не відповідає вимогам Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та експертних досліджень також нічим не
підтверджуються.

Хоча при вирішення питання про стягнення зОСОБА_1. на
користь позивачів 18299 гр. 81 коп. у
відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але
має певну цінність, суд не обговорював питання про передачу відповідачу, як
особі, відповідальній за шкоду, пошкоджених деталей автомобіля, зокрема,
переднього лівого крила, переднього бампера, передніх лівих дверей після
відшкодування ним збитків, колегія виходить з того, що за поясненнямиОСОБА_1. у
засіданні апеляційного суду, він не бажає повернення йому пошкоджених деталей
автомобіля „DACIA", отже підстави
для зміни рішення суду першої інстанції у цій частині немає.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом норм
процесуального права, то, постановлюючи заочне рішення про часткове задоволення
позовних вимог за відсутності відповідача, суд першої інстанції виходив із
того, що ним було вжито всіх необхідних заходів для забезпечення явки
відповідача в призначене на 19
грудня 2006 року
судове засідання та що в справі є достатньо доказів для розгляду справи за його
відсутності.

Згідно ст. 224
ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти
такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у судове засідання 19.12.2006 року ОСОБА_1.
був викликаний телеграмою, вручення якої особисто відповідачу підтверджене
поштовим повідомленням(а.с.85,86),
про причини неявки у засідання суд він не повідомив. Таким чином, за
вказаних обставин висновок суду про можливість ухвалення заочного рішення по
справі відповідав вимогам ст. 224
ЦПК України.

Колегія вважає, що рішення по справі ухвалене з
додержанням норм матеріального та процесуального права, є по суті правильним і
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 314,
317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити, рішення Кам"янсько- Дніпровського
районного суду Запорізької області від 19
грудня 2006 року по
даній справі - залишити
без зміни.

4

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання нею законної сили.