Справа №22 ц - 148- 2007р.                                      Головуючий у І
інстанції Кацаренко І.О.
23                                                                                          Доповідач
УХВАЛА

Іменем
України

5 квітня   2007 року
колегія суддів судової палати у цивільних справах    Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів
Кочегарової Л.М., Козлова О.М.

з участю секретаря Лепеха А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" ( далі ВАТ „ММК
їм..Ілліча") , третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди за
апеляційною скаргою відповідача на рішення Новоазовського районного суду Донецької
області від 27 грудня 2006 року ,-

встановила:

Рішенням
Новоазовського районного суду Донецької області від 27 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1. задоволений частково.

З ВАТ "ММК ім.Ілліча „ на користь ОСОБА_1. стягнуто у відшкодування

матеріальної шкоди 13609,73 грв., у відшкодування моральної шкоди -5000
грв., 500 грв. у

відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 19109 ,73 грв.  '

Стягнуто з ВАТ
"ММК ім.Ілліча" судовий збір в розмірі 144,60 грв.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення змінити і зменшити розмір
відшкодування з урахуванням вини позивача, посилаючись на те, що суд
неправильно застосував норми матеріального права. Зокрема, не застосований п.3
ч.1 ст. 1188 ЦК України,
яким передбачено врахування вини потерпілого при визначенні розміру
відшкодування шкоди. Вважає, що оскільки відповідно до висновку автотехнічної
експертизи позивачем порушено п.12.3 Правил дорожнього руху, відшкодуванню
підлягає 70 % суми матеріальної шкоди.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав доводи
апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її відшкодування , якщо доведе, що шкоди завдано
не з її вини.

У
відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно
зі ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно
до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Судом
встановлено, що 15 липня 2005 року о 15 годині водій відповідача ОСОБА_2..
керуючи автомобілем ГАЗ-53 держномер НОМЕР_1, який належав агро цеху №3 ВАТ
"ММК ім.Ілліча" рухався по вулиці ім.Калініна у селищі Сєдово Ново
азовського району Донецької області. Виконуючи маневр „поворот ліворуч,"
ОСОБА_2. виїхав на смугу зустрічного руху в результаті чого допустив зіткнення
з автомобілем „ДЕО -ЛАНОС" держномер НОМЕР_2, належним на підставі права
власності позивачу ОСОБА_1, який рухався у зустрічному напрямку. При цьому
ОСОБА_2. порушив п.10.1 і 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме: не
впевнився, що виконання ним маневру буде безпечним для інших учасників
дорожнього руху, а також перед поворотом ліворуч не надав дорогу зустрічному
транспортному засобу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу були
заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, а автомобіль зазнав значних
технічних пошкоджень.

Вказані
обставини підтверджуються вироком Новоазовського районного суду Донецької
області від 26.05.2005 року, відповідно до якого ОСОБА_2. засуджений за ст.286
ч.1 КК України (а.с. 5-6); ухвалою апеляційного суду Донецької області від
17.08.2005 року, якою вирок Новоазовського районного суду Донецької області від
26.05.2005 року скасований в частині задоволення цивільного позову і в цій
частині справа повернута на новий розгляд, а в решті залишений без зміни (а.с.
7-8); поясненнями сторін (а.с.70 -74), висновком автотоварознавчої експертизи
від 27.07.2006 року, відповідно до якої вартість ремонтних робіт автомобілю
позивача становить 11937,13 грв., а вартість матеріальної шкоди в результаті ДТП становить
13609,73 грв.( а.с. 54-60).

Колегія
суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.
212 - 213 ЦПК України повно, всебічно і об"єктивно перевірив доводи
сторін, встановленим фактам і доказам дав належну оцінку і обгрунтовано прийшов
до висновку про те, що дорожньо транспортна пригода сталася з вини відповідача,
який своїми діями створив аварійну ситуацію на дорозі, оскільки при виконанні
повороту ліворуч не пропустив транспортний засіб позивіача, який рухався у
зустрічному напрямку. При виконанні водієм ОСОБА_2. вимог п.10.1 і 10.4 Правил
дорожнього руху він мав технічну можливість уникнути даної транспортної
пригоди.

Тому
рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1. у відшкодування матеріальної
шкоди суми в розмірі 13609, 73 грв. суд вважає законним і обґрунтованим. Розмір
суми стягнутої у відшкодування моральної шкоди відповідачем не оскаржується.

Доводи
відповідача про те, що шкода заподіяна внаслідок умислу самого позивача ОСОБА_1., оскільки у
вироку суду від 26.05.2005 року є посилання на те, що водій ОСОБА_1. повинен
був діяти у відповідності з п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно
до якої у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій
об'єктивно був спроможний виявити, він повинен негайно прийняти заходи для
зменшення швидкості, зупинки транспортного засобу або безпечного для інших
учасників руху об'їзду перешкоди, не приймаються до уваги.

З вироку
суду відносно ОСОБА_2. вбачається , що ОСОБА_1. рухався по своїй полосі руху із
швидкістю не більше 50 км
на год. Автомобіль ГАЗ стояв на своїй полосі, а потім став
виконувати поворот ліворуч. ОСОБА_1. став гальмувати, але на дорозі було
розсипане зерно і машину „понесло", об'їхати автомобіль ГАЗ він не міг,
оскільки ліворуч стояв стовп, а праворуч стояли люди. Зазначені обставини ніким
не спростовані. Тому колегія суддів вважає, що тільки винні дії ОСОБА_2.
знаходяться у причинному зв'язку з наслідками ДТП. і підстав для висновку про
наявність умислу позивача ОСОБА_1. немає.

Доводи апеляційної
скарга не спростовують правильнімть висновків суду і не є підставою для зміни
рішення. Ніяких нових доказів чи обставин які б не були предметом розгляду
судом першої інстанції і заслуговували б уваги, відповідачем не надано.

Таким
чином, колегія суддів суд вважає, що рішення суду, відповідає нормам
матеріального права, узгоджується з роз'ясненнями, які містяться у п.3
постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 із
змінами станом на 24.10.2003 року постановлене у відповідності з нормами
процесуального права, а тому є законним та обгрунтованим і підстав для його
скасування немає.

Керуючись
сі.ст.303,307,308,313-314 ЦПК України, колегія судей, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ВАТ „ММК ім.Ілліча" відхилити.

Рішення
Ново азовського районного суду Донецької області від 27 грудня 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили шляхом
подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.