Справа № 22-ц-2912 2006 року      Головуючий в 1 інстанції Черниш О.Л.
41                                        Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2007
року грудня місяця 19 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:                                                                            Лісової     Г.Є.

Суддів:                                                                                       Приходько
Л.А.

Бугрика  В.В.

при  секретарі:                                                                           Корецькому
Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду від 07 вересня 2007
року за позовом ОСОБА_1 до приватної виробничо-торгівельної фірми «Роман» про
стягнення всіх сум,  що належать при
звільненні,  середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні,
відшкодування матеріальної і моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА :

15.03.2006
року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до приватної виробничо-торгівельної
фірми «Роман» (далі ПВТФ «Роман») про стягнення всіх сум,  що належали від підприємства в день
звільнення,  середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні,
відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Посилалася
на те,  що працювала у відповідача за
сумісництвом з 01.10.2002 року по 06.12.2004 року на посаді бухгалтера. В день
звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату в сумі 849 грн. 33 коп.
,  чим заподіяв моральну шкоду,  яку вона оцінила в розмірі 3000 грн. Це
позначилося на стані її здоров'я,  в
зв'язку з чим вона змушена була пройти курс лікування,  на що витратила 58 7 грн. 80 коп.

У
процесі розгляду справи позивачка уточнила заявлені нею вимоги,  просила стягнути з відповідача в її користь
760 грн. 75 коп.3аборгованості по заробітній платі,  88 грн.

58 коп.
компенсації за невикористану відпустку,
339 грн.

59 коп. компенсації втрати частки
заробітної плати у зв'язку

із затримкою термінів її виплати,  17
54 грн. 08 коп.

середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

587 грн. 80 коп. на відшкодування
матеріальної та 3000 грн.
моральної шкоди.

Рішенням
Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 вересня 2007 року позов
задоволено частково.

Стягнено
з ПВТФ «Роман» в користь ОСОБА_1 760 грн. 75 коп.3аборгованості по заробітній
платі,  88 грн. 58 коп. компенсації за
невикористану відпустку,  300 грн. на
відшкодування моральної шкоди,  в доход
держави 51 грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в користь ТУДСА України в Херсонській області.

В решті позовних
вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення компенсації втрати частки заробітної плати у
зв'язку із затримкою термінів її виплати,
середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,  витрат на придбання ліків,  відшкодування моральної шкоди скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Посилається
на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

У
судовому засіданні позивачка апеляційну скаргу підтримала з підстав викладених
у ній,  просить рішення суду в частині
оскарження скасувати як незаконне.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
приходить до висновку,  що її слід
відхилити з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1 перебувала в
трудових відносинах з ПВТФ «Роман» з 01.10.2002 року по 06.12.2004 року,  працюючи на посаді бухгалтера по сумісництву.

Оскільки
підставою відповідальності підприємства по
ст. 117 КЗпП України є не лише порушення ним строків розрахунку при
звільненні,  а й вина,  яка з матеріалів справи не вбачається,  то у стягненні середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні дійсно слід відмовити.

Крім
того,  заробітна плата позивачки по місцю
її основної роботи в Херсонському обласному краєзнавчому музеї була вищою від
середнього заробітку по місцю роботи за сумісництвом,  що відповідно до ч.3  ст. 117 КЗпП,
чинної на час звільнення позивачки з роботи,  повинно було враховуватися при стягненні
середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Як передбачено п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24
грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату
праці» компенсація втрати частини заробітної плати провадиться,  якщо за час затримки виплати нарахованої
заробітної плати індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс

більше
ніж на один відсоток,  що не вбачається з
наданого позивачкою розрахунку.

Суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на
лікування,  оскільки не встановлено,  що необхідність цих витрат викликана,  порушенням строків виплати позивачці
заробітної плати.

Визнаючи
розмір відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог  ст. 237 КЗпП,
суд врахував характер страждань,
яких зазнала позивачка,  а також
вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи,  що суд першої інстанції правильно прийшов до
висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині,  хоч і допустив порушення норм матеріального
права,  відмовивши за пропуском
строку,  а не за безпідставністю,  апеляційну скаргу слід відхилити,  а рішення суду залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 вересня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.