Справа №2-1547
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2007
року Комінтернівський районний суд М.Харкова у складі: головуючого судді
Юр*євої A.M. при секретарі Галда С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частки у майні, набутому в період шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила визнати
її частку у належному подружжю їй та ОСОБА_2 за правом спільної сумісної
власності житловому будинку літ.»А-1» з надвірними будівлями, який знаходиться
за АДРЕСА_1 у
розмірі 1/2 частини, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з
відповідачем з 1.02.1952
року по 02.06.1966 року. В
період шлюбу вони придбали житловий будинок, що знаходиться за АДРЕСА_1 / раніше
АДРЕСА_2/. Згодом зазначений будинок став непридатним для проживання у ньому і
вони вирішили на його місці побудувати новий житловий будинок літ «А-1»,
житловою площею 35,3 кв.м., з
надвірними будівлями замість старого, будівництво якого було завершено у 1958 році. Новий
житловий будинок з надвірними будівлями було побудовано самовільно, а тому факт
завершення його будівництва не став підставою для отримання правовстановлюючих
документів на нього. У 2007 році їй стало відомо, що відповідно до рішення
Комінтернівської районної ради народних депутатів м.Харкова від 19.12.1990
року, побудований у 1958 році нею та ОСОБА_2 житловий будинок літ «А-1»,
житловою площею 35,3 кв.м. з надвірними будівлями, який знаходиться за
АДРЕСА_1, ОСОБА_2 зареєстрував на своє ім*я. Крім того, ОСОБА_2 звертався до КП
«Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно для його відчуження, не запитавши її згоди, чим
було порушено її права щодо розпорядження майном, яке набуто під час шлюбу та є
спільною сумісною власністю.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала заявлений
ОСОБА_1 позов.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не
приймала участі у будівництві будинку по АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що
позов підлягає зодоволенню.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили у шлюб 01 лютого 1952 року, який був
зареєстрований Ольшанським ЗАГС /
а.с.6/.

Відповідно до посвідки про припинення шлюбу НОМЕР_1 бюро ЗАГС шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 припинено 02 червня
1966 року.Шсля припинення шлюбу ОСОБА_4 присвоєно прізвище ОСОБА_1 / а.с.7/.

Як вбачається з рішення виконкому Комінтернівської районної ради народних
депутатів №425-1 від 19 грудня 1990 р. до виконкому
Комінтернівської районної ради народних депутатів звернувся ОСОБА_2 із
проханням узаконити

2

жилий
будинок та затвердити акт його прийомки, який побудований ним у 1958 році на місці
старого, що став непридатним.

Побудований будинок, жилою площею 35,3 кв.м.
знаходиться у задовільному технічному стані.

Відповідно до вищезазначеного рішення узаконено жилий
будинок і затверджено акт його прийомки №24
від 21.11.1990 р. з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1
на ім*я ОСОБА_2 жилою площею 35,3
кв.м., загальною площею 49,1
кв.м.

ЖЕО зобов'язано видати свідоцтво про право особистої власності на жилий
будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на ім*яОСОБА_2 / а.с.9/.

Згідно зі свідоцтвом на право особистої власності на
жилий будинок, яке видано 10
січня 1991 року
районним житловим експлуатаційним об*єднанням Комінтернівського району
м.Харкова, жилий будинок з прилеглимидо нього будівлями та спорудами, який розташований
в АДРЕСА_1 дійсно
належить ОСОБА_2 на праві особистої власності.

Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому
Комінтернівської районної ради народних депутатів №425-1 від 19 грудня 1990 р. про
оформлення правовстановлюючого документа на жилий будинок побудований замість
старого непридатного для проживання ,замість договору купівлі-продажу від 23.12.1952 , договору
купівлі-продажу від 6.07.1953
року / а.с.8/.

Аналізуючи наведені докази, суд вважає, що будинок ,який знаходиться за
АДРЕСА_1 є майном, що нажите подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час шлюбу, тобто
є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до статей 22,28
Кодексу про шлюб та сім*ю України, дружина та чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Суд вважає, що частки майна
позивачки та відповідача у даній справі є рівними.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивачка не
вкладала свої кошти у будівництво спірного будинку.

Таким чином суд
дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись
ст.ст.10,11,209,212,214-215,218
ЦПК України, ст.ст.22-29 КпШС України, ст.ст.112,128 ЦК України в
редакції 1963 року,
Законом України « Про
власність», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 14
частини житлового будинку літ «А-1» з надвірними будівлями, що знаходиться
за АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.