АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22ц -
342   2007 року                                Головуючий у справі в суді першої
інстанції  Чуванова A.M. Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03   квітня 2007 року    колегія суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного

суду Луганської області в складі:

Головуючого судді   Свинцової Л.М.,

Суддів                  Савченко ВО., Карташова О.Ю.,

При секретарі           Малошонок О.О.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської
області в місті Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення місцевого
Лутугінського районного суду Луганськоі області від 17.11.2006 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_1про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, на ухвалу місцевого Лутугінського суду Луганської області від
17.11.2006 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення судової
авто технічної експертизи,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням місцевого Лутугінського районного суду Луганської області від
17.11.2006 року позов ОСОБА_2та ОСОБА_3. задоволено частково та стягнуто з
ОСОБА_1на користь позивачів у відшкодування матеріальної шкоди 14360,17 грн.,
моральної шкоди на користь кожного по 500 грн., судові витрати 177,60грн, а в
іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення за безпідставністю.

ОСОБА_1., не
погодившись з таким рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив це
рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог
позивачів.

Також апелянт просив скасувати ухвалу місцевого Лутугінського районного
суду Луганської області від 17.11.2006 року про відмову в задоволення
клопотання представника відповідача про призначення судової авто-технічної
експертизи..

У доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне стягнення з
нього судових витрат у сумі 177,6 грн.

В рішенні суду не вказано мотивів, за якими суд визнав
безпідставними посилання представника відповідача на те, що висновок
техніко-автотоварознавчого дослідження про розмір матеріальної шкоди є
сумнівним і не може бути доказом.

Суд в оскаржуваній ухвалі від 17.11.2006 року безпідставно відмовив
відповідачеві в проведенні авто-технічної судової експертизи, та обмежився
тільки визнанням провини відповідача на підставі постанови про адміністративне
стягнення.

2

У дорожньо-транспортній пригоді було зіткнення двох
джерел підвищеної небезпеки, а позов подано водієм, який є співвласником
автомобілю та третьою особою, що також є співвласником. При ухваленні рішення
суд мав керуватися п.2ст. 1190 ЦК України та стягнути з обох водіїв на користь
третьої особи солідарно суму матеріальної та моральної шкоди.

В частині визнання моральної шкоди позивачем не надано доказів розміру
такої шкоди, на що не звернув уваги суд.

Суд, розглядаючи справу, встановив, що 05.07.2005 року на
автодорозі Аеропорт-Луганськ з вини відповідача ОСОБА_1., який керував
автомобілем ВАЗ 2108 та не впорався з керуванням, зіткнувся з автомобілем
позивачів. Сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було
пошкоджено автомобіль позивачів РЕНО
Мастер Т35ПЕ з державним номером НОМЕР_1, заподіяна матеріальна шкода
позивача у сумі 14060,17грн, моральна шкода, що полягає у душевних страждання,
які зазнали позивачі через пошкодження їх майна.

Позивачами не надано доказів розміру не отриманих прибутків, заробітної
платні через ДТП, а тому
суд дійшов до висновку про безпідставність їх позовних вимог у цій частині.

Вина відповідача у ДТП
доведена постановою Лутугінського районного суду від 01.08.2005 року про
притягнення відповідача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в
розмірі 17грн. Оскаржуваною ухвалою від 17.11.2006 року суд відмовив в
задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі
судової авто-технічної експертизи, оскільки вимоги позивачів про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди у результаті ДТП викладені в позові та всебічно
і..повно можуть бути розглянуті без призначення такої експертизи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної
скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до постанови Лутугінського районного суду від
01.08.2005 року ОСОБА_1. був притягнутий до адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 17 грн. за те, що 05.07.2005 року на автодорозі
Аеропорт-Луганськ він, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, не вибрав безпечної
швидкості, не впорався з управлінням автомобілем, порушивши вимоги п.12.1
Правил дорожнього руху, що привело до дорожньо-транспортної пригоди. В
постанові вказано, що ОСОБА_1визнав свою вину у скоєнні адміністративного
правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені набравшими
чинності судовими рішеннями у цивільних, господарських або адміністративних
справах, не доводяться при розгляді інших справ, у яких приймають участь ті ж
особи чи особа, відносно якої встановлені ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції мав рацію, коли послався в оскаржуваному
рішенні на те, що вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена при розгляді адміністративної справи відносно
нього.

В судовому засіданні позивачі стверджували, що відповідач на ВАЗ 2108 їхав
їм назустріч з великою швидкістю. На відстані 200 метрів від автомобіля, на
якому вони їхали, машину відповідача, який втратив управління нею, занесло на
зустрічну дорожню смугу, через що позивач ОСОБА_2., щоб уникнути зіткнення,
почав виїжджати на зустрічну смугу. Незважаючи на це, машина відповідача
зачепила автомашину РЕНО та спричинила технічні пошкодження через зіткнення
автомобілів.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що їхав назустріч
автомашині позивачів, що його машина вскочила у калюжу. Після цього він втратив
можливість керування своїм автомобілем, його (автомобіль) занесло в сторону. За
200-300 метрів спереду на своїй смузі руху він побачив автомобіль позивачів, а
тому повернув теж на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем позивачів..
Зіткнення мало місце ближче до

3

центру  дороги
але  на
зустрічній  смузі.     Заявлену
позивачами  матеріальну  шкоду відповідач спочатку визнавав частково
(а.с.205), пізніше не визнавав повністю..

Посилаючись на недостовірність висновку
автотоварознавчого дослідження про розмір матеріальної шкоди, заподіяної
позивачам, власникам пошкодженого у ДТП
автомобіля РЕНО, відповідач вказав, що представником відповідача було
представлено судові два таких висновків з різними сумами шкоди. Як видно з
висновку техніко-товарознавчого дослідження ; 4065 від 20 липня 2005 року,
матеріальна шкода, заподіяна позивачам, складає 14060,17грн. На цей висновок посилався
суд в оскаржуваному рішенні.

Зовнішні пошкодження автомобіля позивачів, вказані у
довідці, наданій Лутугінськйм відділом УМВС України в Луганській області (а. с.
28), в цілому співпадають з переліком зовнішніх пошкоджень автомобіля
позивачів, вказаних у висновку авто-товарознавчого дослідження. Крім того,
спеціалістом автотоварознавцем вказані внутрішні пошкодження цього автомобілю,
які неможливо було встановити при зовнішньому огляді автомобіля позивачів.

Вказуючи на недостовірність цього дослідження, відповідач
та його представник не надали ніяких доказів щодо неправильності та
недостовірності дослідження, на що правильно вказав суд в оскаржуваному
рішенні. В судовому засіданні відповідач та його представник не наполягали на
задоволенні клопотання про витребування у позивачів доказів у зв'язку з
ремонтом автомобіля, який було здійснено позивачами до вирішення справи по
суті.

Вказівка в дослідженні спеціалісту на те, що автомобіль
позивачів не експлуатувався як пасажирське таксі, що не відповідає дійсним
обставинам, не може бути підставою для визнання дослідження відносно суми
матеріальної шкоди неправильним.

Оскаржуючи  ухвалу
суду  першої  інстанції
від   17Л 1.2006  року
про   відмову  в задоволенні клопотання відповідача про
призначення у справі судової авто-технічної
. -експертизи,   відповідач  в
апеляційній скарзі вказав,  що
таким чином  суд позбавив відповідача
права надати докази своїм запереченням до позовної заяви позивачів, оскільки
він не визнаває своєї вини у скоєнні ДТП.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі відмовив
відповідачеві в призначенні авто-технічної експертизи.

Відповідно до положень ст.ст. 143, 145 ЦПК України
призначення експертизи у даній справі не є обов'язковим.

В оскаржуваній ухвалі суд, відмовляючи в задоволенні
клопотання відповідача, мотивував свою відмову тим, що й без призначення
судової авто-технічної експертизи можливо повно та всебічно розглянути дану
справу.

На думку колегії суддів суд першої інстанції обгрунтовано
відмовив в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової
авто-технічної експертизи, оскільки суд має право без призначення експертизи
надати оцінку діям кожного з водіїв, які були учасниками дорожньо-транспортної
пригоди.

Колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу законною та
такою, що не підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі на рішення суду відповідач посилався
на те, що воно ухвалене всупереч положенням ст. ст.1188, 1190 ЦК України, та
іменував одного з позивачів безпідставно третьою особою та вважав, що суд мав
стягнути з обох водіїв, які керували на момент ДТП автомобілями, на користь третьої особи солідарно суму
матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною у ДТП особою. За
наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

4

Суд в оскаржуваному
рішенні, послався на ст.
1188 ЦК України
та стягнув з винного у ДТП
водія, тобто відповідача, на користь співвласників автомобіля, пошкодженого
у результаті ДТП, суму
матеріальної шкоди.

Виходячи з цього, суд правильно не посилався в оскаржуваному рішенні на ст.
1190 ЦК України,
якою передбачено відшкодування шкоди, завданої спільно кількома особами.

Разом з цим суд в оскаржуваному рішенні не навів достатньо мотивів, за
якими він прийшов до висновку про наявність моральної шкоди, завданої позивачам
відповідачем.

Позивачі
також не довели факт заподіяння їм відповідачем моральної шкоди, а тому колегія
суддів вважає незаконним оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача
суми моральної шкоди.

Відповідно до ст. 216 ЦПК України суд, приймаючи рішення
на користь кількох позивачів, повинен вказати, в якій частині рішення
стосується кожного з позивачів, або вказати, що право стягнення є солідарним.

Суд в оскаржуваному рішенні не виконав ці вимоги. Колегія
суддів вважає за необхідне уточнити в резолютивній частині рішення, що
стягнення суми матеріальної шкоди в розмірі 14360, 17 грн. поділяється на обох
позивачів в рівних частках, тобто по 7180, 08 грн. на користь кожного.

За таких підстав колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване
рішення, скасувати його в частині стягнення моральної шкоди та відмовити
позивачам в задоволенні їх позовних вимог про стягнення моральної шкоди за
необґрунтованістю.

Уточнити частки сум матеріальної шкоди, що підлягає стягненню на користь
кожного позивача.

Залишити без змін оскаржувану ухвалу від 17.11.2006 року про відмову в
задоволенні клопотання про призначення судової авто-технічної експертизи.

На підставі ст.
1167ЦК України, керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення місцевого Лутугінського районного суду Луганської області від
17.11.2006 року змінити: скасувати в частині стягнення суми моральної шкоди та
в відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_1в частині
відшкодування моральної шкоди за необґрунтованістю.

Уточнити резолютивну частину рішення, вказавши, що з ОСОБА_1на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_3у відшкодування матеріальної шкоди стягується по 7180,08грн.
кожному.

Ухвалу місцевого Лутугінського районного суду Луганської
області від 17.11.2006 року про відмову в задоволенні клопотання представника
ОСОБА_1про призначення судової авто-технічної експертизи залишити без змін.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

На рішення може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.