АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем   України

24   жовтня 2007 року колегія судців судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого
: судді                                            Товянської
О.В.

суддів  :                                                               Франовської
К.С.

Широнової Л.В.

при
секретарі судового засідання : Забеліній О.О. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.  Житомирі апе­ляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області
від 26 червня 2007 року та до­даткове рішення цього ж суду від 05 липня 2007 р.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна по­дружжя та стягнення
витрат при проведенні ремонтно-будівельних робіт,  -

встановила:

У
вересні 2004 р. ОСОБА_1
звернулася до суду з даним позовом,
просила суд визнати сумісною власністю подружжя легковий автомобіль "Фо­льксваген Пасат",  незавершений будівництвом житловий будинок
розміром 10 х 8 м,  збудований житловий
будинок розміром 6x7,  будматеріали,  що знаходяться в с Клітчин
Житомирського р-ну Житомирської обл.,  приміщен­ня майстерні площею 287, 3 м2,  що розташоване в м.  Коростишеві по вул.  Горького, 47; визнати за нею право власності
на 1/2 частину вищезазначено­го майна; поділити між ними вказане майно: будівлі
в с Клітчин
та примі­щення ремонтної майстерні в м.
Коростишеві порівну: легковий автомобіль залишити відповідачу,  стягнути з нього на її користь половину
вартості авто­мобіля в сумі 10 тис.  грн.
та половину вартості ремонтно-відновлювальних робіт,  що були ними спільно проведені в будинку
АДРЕСА_1. Посилалася на те,  що вказане
майно придбала спільно з відпо­відачем під час шлюбу,  який був зареєстрований 23 листопада 1988 р.
Від шлюбу мають сина ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2003 р. стосунки між ними погі­ршились,  колишній чоловік виганяє її з сином з
будинку,  спільно придбане майно не бажає
розділити в добровільному порядку.

Рішенням
Коростишівського районного суду Житомирської об­ласті від 26 червня 2007 року
визнано легковий автомобіль "Фольксваген Пасат",  незавершений будівництвом і збудований жилі
будинки,  що знахо­дяться в с Клітчин
Житомирського р-ну і приміщення майстерні,
що знахо­диться в м.
Коростишів,  вул.  Горького,
47,  без врахування проведених переоб­ладнань
в приміщенні майстерні,  є спільною
сумісною власністю подружжя. Розділено вказане майно в натурі,  виділено у власність ОСОБА_1 незавер­шене
будівництво,  що знаходиться АДРЕСА_2 і
складається з житлового будинку з мансардою (літ А) однопо­верхового цегляного
поштукатуреного під "шубу",
рік будівництва 1999 р. ва-

Справа №
22ц/1886                                                   Головуючий
у суді 1-ї ін-т .:Мосійчук В.І.

Категорія   2                                                                           Суддя-доповідач
Товянська О.В.

2

ртістю
32965грн.,  незавершеного будівництвом
будинку вартістю 35105 грн. і криниці вартістю 2370грн. на загальну суму
70440грн. У власності ОСОБА_2
залишено приміщення механічної майстерні,
що знаходиться в м.
Коростишів,  вул. Горького,
47,  вартість якої без врахування
ремонтних робіт складає 98877грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14218грн. 50коп. різниці в рівності
часток по даних приміщеннях; 3000 грн. за прове­дені ремонтні роботи в
будинку,  що знаходиться АДРЕСА_1;
151грн. держмита і на користь держави 725грн. судового збору.

Додатковим
рішенням Коростишівського районного суду Жито­мирської області від 05 липня
2007 року стягнуто з ОСОБА_2
на ко­ристь ОСОБА_1 815 грн. компенсації за належну позивачці частину авто­мобіля
"Фольксваген-Пасат". Стягнуто з ОСОБА_2
на користь держави 08 грн. 15 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення та додаткове рі­шення суду першої інстанції скасувати,  а справу направити на новий роз­гляд,  посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального пра­ва. Так,  зазначає
апелянт,  суд безпідставно дійшов
висновку,  що поділ майс­терні в натурі
неможливий,  порушив вимоги  ст. 370 ЦК
України та  ст.  ст.
69,  70 Сімейного кодексу України.
Вона не бажає одержувати грошову компен­сацію за належну їй частину,  а хоче мати половину приміщення майстерні в
натурі,  суд не врахував її законних
вимог та порушив її право власності. Вважає,
що дії суду по призначенню повторної експертизи носили упередже­ний
характер і навмисно затягували розгляд справи. Суд порушив рівність часток у
здійсненні ремонтних робіт в будинку. Крім того,  суд вийшов за ме­жі позову,  виділивши їй незавершене будівництвом житлове
приміщення та будинок в с. Клітчин Житомирського р-ну,  проте вона просила виділити їй по­ловину
будівель в натурі згідно вимог закону,
варіанти розподілу цих примі­щень зазначено в експертному висновку.
Також,  судом неправильно визна­чено
розмір грошової компенсації за половину легкового автомобіля та не за­довольнив
її клопотання про виклик експерта Максимова С. Й.

В
запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити,  а рішення та додаткове рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до вимог сімейного законодавства України спільною суміс­ною власністю подружжя
є все майно,  нажите ним під час
шлюбу,  а не кожна річ,  у тому числі неподільна,  що входить до його складу. Тому при вирішенні
спору про поділ спільного майна подружжя суд визначає розмір часток кож­ного з
них щодо всього майна виходячи з його повної вартості,  а не щодо ко­жної речі,  та обирає спосіб його поділу із передбачених
сімейним законодав­ством,  а саме: поділ
майна в натурі,  якщо це можливо без
шкоди для його го­сподарського призначення; розподіл речей між подружжям з
урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя у спільному майні; присудження
майна в натурі одному з подружжя з покладенням на нього обов'язку компе­нсувати
другому його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги ін­тереси
неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя,  що заслуговують на увагу.

Вирішуючи
спір,  суд першої інстанції цих вимог
закону не врахував,  допустив порушення
норм цивільно-процесуального законодавства,
внаслідок чого ухвалив рішення,
яке не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Так,  для визначення вартості майна подружжя,  що є спільним та підля­гає поділу,  суд обґрунтовано призначив судово-технічну
експертизу. Одержа-

з

вши висновки і вважаючи їх неповними,  суд в порушення  ст. 150 ЦПК Укра-України призначив не
додаткову,  а повторну експертизу.

Проте,  відповідно до вимог  ст. 150 ЦПК України повторна експертиза
призначається,  коли є сумніви у
правильності висновку експерта,
пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим,  що він суперечить іншим мате­ріалам
справи,  а також за наявності істотного
порушення процесуальних норм,  які
регламентують порядок призначення і проведення експертизи. В ухвалі про
призначення повторної експертизи повинні зазначатися обстави­ни,  які викликають сумніви у правильності
попереднього висновку експерта.

Суд
першої інстанції в ухвалі про призначення повторної експертизи підстав для її
проведення не вказав.

Рішення
у справі суд обґрунтував висновками повторної експертизи,  не навівши мотивів відхилення висновків
первинної експертизи.

Крім
того,  поза увагою суду залишилось
те,  що висновки експертизи є
суперечливими.

Суд також: не обґрунтував свої висновки щодо обраного варіанту поділу
спільного майна і не навів переконливих мотивів чому є неможливим обра­ний
варіант поділу,  запропонований
позивачкою. Зокрема,  чому суд вважає
неможливим поділ між подружжям двоповерхового приміщення майстерні площею майже
300м2.

Включаючи
до спільного майна подружжя автомобіль "Фольксваген
Па­сат",  суд виходив з його
вартості на момент купівлі у 2003 році (залишкова вартість). Між: тим суду
належало виходити з вартості автомобіля на час ви­рішення спору. Якщо
автомобіль відчужений,  то за відсутності
спору щодо змісту договору купівлі-продажу до уваги приймається за якою згідно
дого­вору автомобіль продано.

За таких
обставин,  коли судом першої інстанції
допущені порушення вимог процесуального закону,
які не можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції,  в зв'язку з чим і неможливо постановити нове
рішення,  рішення суду підлягає
скасуванню,  а справа направленню на
новий розгляд.

За таких
обставин судові рішення підлягають скасуванню з направлен­ням справи на новий
розгляд.

Керуючись  ст.
ст. 303-304, 307, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Коростишівського районного суду Житомирської облас­ті від 26 червня 2007 року
та додаткове рішення цього ж суду від 05 липня 2007 р. скасувати,  а справи направити до того ж суду на новий
роз­гляд.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного СУДУ.