УХВАЛА

іменем України

18
грудня 2007 року                                                                                      м.  Ужгород

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області в складі:

головуючого
Павліченка С. В.

суддів: Власова C.O.,
Панька В.Ф.

при
секретарі Боклах Г.І.,  з участю
представника позиваки ОСОБА_1,
представника відповідачки ОСОБА_2,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4,  з участю третьої особи без
самостійних вимог Малокопанської Сільської ради про встановлення власності на
1/10 частину будинку,

встановила:

ОСОБА_3
в особі свого представника ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом,  посилаючись на те що,  відповідачка зареєструвала на себе право
власності на будинок АДРЕСА_1 без врахування права позивачки на 1/10 частину
цього будинку.

Позовні
вимоги обгрунтовані тим,  що даний
будинок був власністю покійного батька позивачки,  який помер у 1971 році.

На
момент смерті батька позивачки право на успадкування будинку набула його
дружина,  відповідачка по справі та 9
дітей в т.ч.1 позивачка.

Рішенням
Виноградівського районного суду від 13 вересня 2007 року з задоволенні позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачки ставиться питання про скасування рішення
суду,  як незаконного та необгрунтованого
і постановления нового
рішення.

Представник
відповідачки проти задоволення апеляційної скарги заперечує,  вважає рішення суду законним та
обгрунтованим.

Справа
№. 22ц-1723/07                                            Номер
рядка статистичного звіту: 5

Головуючий у І
інстанції : Назаров П.О.

Доповідач: С. В.
Павліченко

Перевіривши матеріали
справи та заслухавши доводи і заперечення представників сторін,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що спірний
будинок до 1975 року відносився до колгоспного двору.

Відповідно
до  ст.
563 ЦК України
в редакції 1963 року,  який діяв на
момент смерті батька позивачки спадщина на спірний будинок не відкрилась,  оскільки в ньому проживало 12 членів
колгоспного двору.

Позивачка
ОСОБА_3 в 1972 році виїхала на постійне місце проживання в Республіку Латвія і
повернулася в Україну,  як зазначено в
позовній заяві,  тільки 2007 році,  а тому втратила зв'язок з колгоспним
двором,  до якого відносився спірний
будинок.

На
момент закінчення правового статусу колгоспного двору,  та можливості встановлення особистого права
власності на спірний будинок чи його частину,
позивачка у спірному будинку не проживала і до членів цього колгоспного
двору не відносилась.

Зважаючи
на наведене,  позивачка не набула і не
могла набути права власності на частину будинку.

Доводи
апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права в
т. ч.1 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону
"Про власність" не можна брати до уваги,  оскільки станом на 01.07.1990 року позивачка
не відносилась кола спадкоємців спірного майна.

Доводи
щодо порушення вимог процесуального законодавства /наявність протокольної
ухвали про заочний розгляд справи яка фактично не виконана/,  також не можна брати до уваги,  оскільки таке порушення є формальним,  яке не вплинуло на законність та
обґрунтованість рішення чи права сторін і відповідно до ч.2  ст. 308 ЦПК України не можуть бути підставами
для скасування судового рішення.

Наведені
обставини відповідно до  ст.  308 ЦПК України є підставою для відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись  ст.
307,  308,  313 - 315,
317 ЦПК України,  Судова палата у
цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення   Виноградівського районного суду від 13
вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
проголошена,  набирає законної сили з
моменту її проголошення і відповідно до
ст.  326, 327 ЦПК України може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.