у 1 інстанції Юзвик М.М.
інстанції Коцюрба О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня   2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого   Сліпченка О.І.

суддів                Коцюрби О.П., Голуб С.А.

при секретарі   Некорі А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві
апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Володарського районного суду
Київської області від 16 березня 2005 року по справі за цивільним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2про стягнення матеріальних витрат на лікування та
відшкодування моральної шкоди завданої злочином.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши
матеріали цивільної справи, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся в Володарський районний суд Київської області з вказаним
позовом, посилаючись на те, що 03 липня 2002 року вироком Володарського
районного суду Київської області ОСОБА_2., який є сином відповідача був
засуджений за те, що скоїв належним відповідачу мотоциклом ДТП і спричинив йому
тілесні ушкодження.

Він тривалий час лікувався стаціонарно та амбулаторно і поніс в зв'язку з
цим матеріальні витрати в сумі 3314.66 грн., а також йому спричинено моральну
шкоду, яку він оцінює в розмірі 50000 грн.

Просив стягнути
на його користь з відповідача завдану суму збитків.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути
з відповідач на його користь суму матеріальних витрат, понесених на лікування,
яка становить 3400.20 грн., 1000 грн. понесених витрат на харчування та 310
грн. страхових платежів.

ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_4. помер, в зв'язку з чим в якості позивачки для
участі в справі притягнуто його дружину ОСОБА_3., яка є правонаступником і яка
в повному обсязі підтримала позовні вимоги ОСОБА_4.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 16 березня 2005
року позовні вимоги позивача задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_4. 3184.28 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 3500 грн. завданої
моральної шкоди, а всього 6684.28 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач та відповідач оскаржили його в
апеляційному порядку, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги,
ОСОБА_2. просить рішення Володарського районного суду Київської області від 16
березня 2005 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд,
вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

2

Апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами
цивільної справи, 24 липня 2001 року близько 24 год. ОСОБА_4. внаслідок ДТП,
яке відбулося по вині сина відповідача ОСОБА_5., який керував
мотоциклом, власником якого є ОСОБА_2. були причинені тілесні ушкодження. Дана ДТП була скоєна
ОСОБА_5. з необережності. ОСОБА_4. тривалий час лікувався стаціонарно та
амбулаторно в медичних закладах, в зв'язку з чим він поніс матеріальні витрати.
Сума матеріальних витрат становить 3184.28 грн., що підтверджується наявністю в
матеріалах справи підтверджуючих документів.

Крім вказаного, ОСОБА_4. внаслідок ДТП і спричинених тілесних ушкоджень
було завдано моральну шкоду, що виразилося в вимушених змінах у його життєвих
стосунках, характеру і обсязі фізичних страждань, яких він зазнавав, погіршення
загального стану здоров'я.

Дані обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідків, оглянутими і
дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної та кримінальної справи.

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок її
особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця
шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків
встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого ( а в разі вини особи, яка завдала шкоди - також залежно від
ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлюється
законом.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27
березня 1992 року „Про практику розгляду справ про відшкодування шкоди"
під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну особу або
громадянина, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну
цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок
протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці
протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців
джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця
(не була забезпечена належна охорона і т.д.), відповідальність за шкоду,
заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що
протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня
вини кожного із них.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
розглядаючи питання про відшкодування ОСОБА_4. заподіяної матеріальної шкоди
правильно виходив з тих доказів, які він надав в судовому засіданні, а також
тих витрат, що він поніс для лікування, медичного обстеження та медичного
страхування, що знайшло документальне підтвердження і стягнув на його користь
3184.28 грн.

Вірними є висновки суду і в частині стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_4. 3500 грн. завданої йому моральної шкоди так як
вони відповідають характеру і ступеню суспільної небезпечності вчиненого
злочину, інтенсивності і тривалості злочинних дій, вині заподіювача шкоди,
грубої необережності самого потерпілого, суті негативних змін, що сталися у
житті ОСОБА_4., глибини і тривалості моральних і психічних переживань, часу,
погіршення стосунків з оточуючими.

Посилання апелянтів на порушення судом першої інстанції при розгляді
цивільної справи  норм матеріального та
процесуального права, а ОСОБА_2.  і  на те,
що

3

транспортний
засіб вибув з його володіння не по його винні є не обґрунтованими, оскільки
спростовуються доказами добутими в судовому засіданні.

При
таких обставинах, колегія судів приходить до висновку про те, що в задоволенні
апеляційних скарг слід відмовити, а рішення Володарського районного суду
Київської області від 16 березня 2005 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні
скарги     ОСОБА_1,     ОСОБА_2 відхилити.

Рішення   Володарського районного
суду Київської області від 16 березня 2005 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.