УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12
червня 2007 року                                                                                    м.  Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області в складі:

Висоцької
В.І,  Олєйникової Л.С. ,  Новодворської О.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного комерційного
агропромислового банку „Україна" до ОСОБА_1 про розірвання договору
купівлі-продажу та повернення квартири по касаційній скарзі представника Банку
„Україна" ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15
квітня 2004 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2004 року,

встановила:

В лютому
2004 року акціонерний комерційний агропромисловий банк „Україна"
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1
про розірвання договору купівлі-продажу та повернення квартири.

Зазначали,
що 8 червня 1999 року сторони уклали договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1.Додатковою угодою від 3 квітня 2001 року у п.4 договору внесені зміни,
за якими вартість квартири визначена в сумі 20419 грн.52 коп.3 них 5681
грн.відповідачка сплачує при укладанні договору, а решта вираховується шляхом
списання з особового рахунку покупця в головному операційному управлінні банку
„Україна" протягом 10 років рівними частками щомісячно з дати укладання
цього договору.Тим же пунктом договору встановленого при звільненні покупця з
роботи, покупець зобов"язується сплатити продавцю , а банк „Україна"
має право стягнути з покупця всю суму заборгованості в безспірному порядку за
цим договором на момент звільнення.

31
жовтня 2001 року відповідачка звільнена з роботи в банку „Україна" у
зв"язку з його ліквідацією, проте договір не виконала і несплачену
вартість квартири не погасила, заборгованість по поточних платежах становить
6231.18 грн, а строкова заборгованість -9430.29 грн.

Справа
№33ц-897 кс 07                                         Категорія
ЦП-26

Головуючий у
першій інстанції    Чех Н.А..
Суддя-доповідач     Олейникова Л.С.

Посилаючись
на те, що згідно з договором на нормами Цивільного кодексу України продавець
має право на розірвання договору купівлі-продажу квартири , позивач просив про
задоволення позову.

Рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2004 р в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2004 року рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 15 квітня 2004 року залишено без змін.

У
касаційній скарзі представник Банку „Україна" ОСОБА_2 просить скасувати
рішення суду , посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів
дійшла висновку,  що підстави для перегляду
рішень судів відсутні,  виходячи з
наступного.

Згідно із ч.
2  ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
представника Банку „Україна" ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Дніпровського  районного суду міста Києва
від 15 квітня 2004 року та Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня
2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.