№2-580/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 червня 2007
року Іллічівський райсуд м. Маріуполя
Донецької області під головуванням судді Топчій Т.В. при секретарі Дорош Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради за участю Третьої
державної нотаріальної контори м. Маріуполя про встановлення факту родинних
відносин, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло,
визнання права власності у рівних частках на частку у домоволодінні та визнання
права власності на частку домоволодіння у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2007
року позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до
радгоспу "Зірка" про визнання за ними та ОСОБА_3 права власності у
рівних частках по 1/12 частині у домоволодінні АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі
м. Маріуполя.

У судовому
засіданні позивачка - ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги та пояснила, що
квартира у буд. АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі м. Маріуполя належить їй, її
сину - ОСОБА_2 та її матері - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності
на житло від 11.10.94 р. виданого радгоспом "Зірка". У зазначеному
свідоцтві не були визначені частки кожного з співвласників. Оскільки рішенням
Іллічівського райсуду м.
Маріуполя від 17.11.06 р. за нею було визнано право власності на самочинно
зведену жилу прибудову за зазначеною адресою виникла необхідність визначити
об"єкт нерухомості, а саме "домоволодіння", а не
"квартиру"* як визначено у свідоцтві про право власності на житло. її
мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вона була з 1995 року зареєстрована,
весь час мешкала у домоволодінні АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі м. Маріуполя та
фактично прийняла спадщину після смерті матері, але свідоцтво про право
власності після смерті матері не отримала. На початку 2007 року вона звернулася
до Третьої державної нотаріальної контори м. Маріуполя за оформленням своїх
спадкових прав, але їй було відмовлено. З часом вона втратила своє свідоцтво
про народження, отримані свідоцтво вона не має можливості оскільки відповідно з
довідкою обласного архіву Вінницької області актового запису про її народження
не зберіглося. Відповідно до витягу з господарської книги 1955-1957 років за
місцем її народження у с. Теси Вінницької області завіреної селищною радою, її
матір"ю визначена ОСОБА_3, а батьком ОСОБА_4 Просила суд встановити факт
того що вона ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, визнати частково недійсним свідоцтво
про право власності на житло від 11.10.94 p., визнати за нею,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності у рівних частках по 1/12 частині за кожним
на 1/4 частку у домоволодінні АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі м. Маріуполя та
визнати за нею право власності у порядку спадкування після смерті матері
ОСОБА_3 на 1/12 частку зазначеного домоволодіння.

У судовому засіданні позивач - ОСОБА_2 підтримав свої позовні вимоги
у повному обсязі та пояснив, що квартира у буд. АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі
м. Маріуполя належить йому, його матері - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право власності на житло від 11.10.94 р. виданого радгоспом
"Зірка". У зазначеному свідоцтві не були визначені частки кожного з
співвласників. Оскільки рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 17.11.06 р. за ОСОБА_1 було визнано право
власності на самочинно зведену жилу прибудову за зазначеною адресою виникла
необхідність визначити об"єкт нерухомості, а саме
"домоволодіння", а не "квартиру" як визначено у свідоцтві
про право власності на житло. Підтверджує, що ОСОБА_3 була матір"ю
ОСОБА_1, та його бабою. Після смерті ОСОБА_3 у 1996 року, він та його мати -
ОСОБА_1 були зареєстровані та проживали у зазначеному домоволодінні. Просив суд
визнати за ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності у рівних частках по 1/12
частині за кожним на 1/4 частку у домоволодінні АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі
м. Маріуполя та визнані за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3 на 1/12 частку зазначеного домоволодіння.

Допитаний у
судовому засіданні представник Маріупольської міської ради не заперечував проти
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Представник
Третьої державної нотаріальної контори м. Маріуполя просив розглянути справу у
його відсутності надав суду письмові пояснення відповідно до яких об"єктом
власності спадкодавця була визначена "квартира" відповідно до
свідоцтва про право власності на житло від 11.10.94 р. хоча рішенням
Іллічівського райсуду від
17.11.06 р за позивачкою визнано право власності на самочинно побудовані
допоміжні приміщення, у правовстановлюючому документі позивачів також не визначені
частки у спільному майні, треба також встановити родинний зв"язок
позивачки з померлою ОСОБА_3

Суд, вислухавши
позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню, за наступними підставами.

У судовому
засіданні встановлено що квартира у буд. АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі м.
Маріуполя, що складає 1/4 частину домоволодіння належить позивачам - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від
11.10.94 р. виданого радгоспом "Зірка", правонаступником якого э
Маріупольська міська рада. Фактично позивачі є власниками 1/4 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі м. Маріуполя. Вимоги до житлового
будинку встановлені ст. 380 ЦК
України. Враховуючи позицію сторін, суд вважає, що слід визнати частково не
дійсним свідоцтво про право власності на житло від 11.10.94 p., за ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати право власності на 1/4 частину домоволодіння
АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі м. Маріуполя у рівних частках по 1/12 частині за
кожним.

Суд також вважає
доведеним факт родинного зв"язку між позивачкою ОСОБА_1 та померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, оскільки цей факт ніким не заперечується,
підтверджується поясненнями ОСОБА_2 та витягом з господарської книги 1955-1957
років за місцем народження позивачки у с. Теси Вінницької області завіреної
селищною радою, де її матір"ю зазначена ОСОБА_3, а батьком ОСОБА_4

Виходячи з
пояснень позивачів, ОСОБА_1 була зареєстрована та фактично постійно мешкала у
домоволодінні АДРЕСА_1 після смерті матері з 1996 року, що підтверджується її
паспортними даними про реєстрацію за цією адресою, тому відповідно до ст. 549
ЦК України ( 1963 року) суд вважає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті
матері.

Відповідно з
довідкою з Третьої державної нотаріальної контори м. Маріуполя спадкової справи
після смерті ОСОБА_3 у нотаріальній конторі нема. Брат позивачки -
ОСОБА_5відмовився від своєї частки у спадщині після смерті матері на користь
позивачки, інші спадкоємці до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини
не зверталися.

Позивачка
ОСОБА_1 відповідно до ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 р.) є спадкоємцем
першої черги після смерті матері.

Проаналізувавши
досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що за позивачкою ОСОБА_1
слід встановити право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на
1/12 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі м. Маріуполя.

Керуючись ст.ст.
10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 529, 549 ЦК України (у редакції 1963
року) суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради за участю Третьої державної
нотаріальної контори м. Маріуполя про встановлення факту родинних відносин,
визнання частково недійсним права власності на житло, визнання за позивачами
права власності у рівних частках на частку у домоволодінні та визнання права
власності на частку домоволодіння у порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт
родинних відносин того, що ОСОБА_3 є матір"ю ОСОБА_1.

Визнати частково
недійсним свідоцтво про право власності на житло від 11.10.94 р. у частині об'єкту
нерухомості слід визнати право власності на частку "домоволодіння", а
не "квартиру".

Визнати за
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину домоволодіння
АДРЕСА_1 у Іллічівськом районі м. Маріуполя у рівних частках по 1/12 частині за
кожним

Визнати за
ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на 1/12
частину домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Маріуполі.

На рішення може
бути подана апеляція до Апеляційного суд Донецької області через Іллічівський
районний суд м. Маріуполя. Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути
подано потягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга
повинна бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.