УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 липня   2007р.                                                                                     мЛвано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Павлишиної А.Т., Вакарук В.М., Бідочко Н.П.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу за позовом
ОСОБА_1до Великоберезнянського районного суду та територіального управління Державної судової адміністрації в Закарпатській
області про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 11.05.2005р.,-

встановила:

У квітні 2005р. ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до Великоберезнянського районного суду та територіального
управління Державної судової адміністрації в
Закарпатській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи
тим, що працювала у відповідача на посаді старшого
секретаря і наказом № 20 від 15.04.2005р. була звільнений з роботи за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Вважаючи звільнення незаконним, оскільки заяву на звільнення за
власним бажанням написала з примусу, просила суд поновити її
на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за
час  вимушеного прогулу.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 11.05.2005р. в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням              Апеляційного
суду , ОСОБА_1.

подала касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильну оцінку обставин справи, просила рішення апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1., апеляційний суд мотивував
тим, що позивачку звільнено з роботи за ст.38 КЗпП України обґрунтовано на підставі поданої нею заяви.
Посилання позивачки на те, що заяву нею подано вимушено, суд обгрунтовано не
прийняв до уваги, оскільки встановив, що
14.04.2005р. нею було допущено порушення трудової дисципліни, і, не бажаючи

Справа № 33-ц-396-кс/07р.                               Головуючий в 1-й інстанції: Боднар О.В.

Категорія  2                                                                           Доповідач: Павлишина А.Т.

2

бути за це звільненою з роботи,
позивачка подала заяву про звільнення за власним бажанням. А як роз"яснив Верховний Суд України в постанові Пленуму №
18 від 6.11.1992р., надання керівником
порушнику трудової дисципліни можливості такого вибору не може
розцінюватись як примус.

Такий висновок суду є обгрунтованим.

Доводи    касаційної скарги не можуть бути взяті до
уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЩІК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені
в рішенні суду , чи відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що судове рішення ухвалене з додержанням судом норм матеріального та процесуального права, а також
відсутні передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області, -

УХВАЛИЛА   :

Касаційну скаргу ОСОБА_1  відхилити. Рішення       Апеляційного суду     Закарпатської області від     11.05.2005р. залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.