УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді                          Луніна
С.В.

суддів                                               Берещанської
І.І.

Кузнєцової
О.О.

при секретарі                                  Войциховській
Е.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну
справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права постійного користування жилим
приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя АР Крим від 11.05.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона, відповідно до договору
купівлі-продажу від 23.06.2005 року, є власником квартири за АДРЕСА_1. Однак, у
вказаній квартирі проживає відповідачка разом із неповнолітньою донькою
ОСОБА_3. На її вимоги відповідачка не звільняє квартиру, чим порушує право власності
ОСОБА_1 Таким чином, позивачка просила суд усунути перешкоди у користуванні
квартирою та виселити ОСОБА_2 разом із донькою із вказаною Квартири та зняти їх
з реєстрації за вказаною адресою.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1,
в якому просила визнати за нею та двома її дітьми право на постійне проживання
за АДРЕСА_1, вказавши, що вселилася в квартиру у 1999 році зі згоди колишнього
власника квартири ОСОБА_4,
з якою проживали до її смерті /у ІНФОРМАЦІЯ_1 року/ однією сім'єю, вели
спільне господарство, тому, відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України /2003
року/, придбали право на вказане житло.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР
Крим від 11.05.2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Усунено перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1,
шляхом виселення ОСОБА_2 та її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, із вказаної квартири.

Зобов'язано ВГІРФО Центрального РВ СГУ МВС України в АР
Крим зняти з реєстрації ОСОБА_2 та її малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження.

Справа № 22ц-4708/07              головуючий
суддя суду першої інстанції Малухін В.В.

суддя-доповідач суду апеляційної інстанції Кузнецова О. О.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права постійного користування жилим приміщенням відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його скасування, як
постановленого з порушенням вимог матеріального права, за висновками, які не
відповідають фактичним обставинам справи, та за неповно встановленими
обставинами справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає , що апеляційна скарга необгрунтована і не підлягає
задоволенню, а рішення суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи у апеляційному
порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у
суді першої інстанції.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції правильно, повно та всебічно
встановив фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин, наданим та
ретельно дослідженим доказам надав належну правову оцінку, на підставі чого
ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від
23.06.2005 року є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст. ст. 321, 391 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права
чи обмежений в його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що з 1999 року в спірній квартирі проживає
ОСОБА_2 з неповнолітньою дочкою та повнолітнім сином, здійснює оплату за
квартиру та комунальні платежі.

Вимоги ОСОБА_2 щодо її права на спірну квартиру були предметом неодноразового
судового розгляду та рішеннями судів визнані необгрунтованими.

Так, рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від
13.09.2004 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання дійсним
договору довічного утримання / а.с. 861.

Рішенням того ж суду від 23.10.2003 року заповіт від імені ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 від 12.01.2000 року визнано недійсним / а.с. 93 /.

Рішенням суду від 27.04.2006 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу квартири
від 23.06.2005 року недійсним.

Крім того, судом встановлено, що зареєстрована ОСОБА_2 у спірній квартирі
лише 28.05.2004 року. Підставою для реєстрації була ухвала Центрального
районного суду м. Сімферополя АР Крим від 24.12.2003 року про затвердження
мирової угоди, за якою ОСОБА_5
визнавав дійсним договір довічного утримання та визнавав за ОСОБА_2 право
власності на спірну квартиру. Однак, ухвалою того ж суду від 05.07.2004 року
вказана вище ухвала суду від 24.12.2003 року була скасована.

Доводи апелянта про те, що вона вселилася в квартиру зі
згоди колишнього власника квартири ОСОБА_4, проживала з нею до її смерті у
ІНФОРМАЦІЯ_1 року однією сім'єю, вела єдине господарство, тому набула права
проживання та постійного користування спірною квартирою, були предметом
ретельного дослідження у суді першої інстанції та обгрунтовано визнані
неспроможними, оскільки будь-яких допустимих та безумовних доказів у
підтвердження вказаного, згідно вимог ст. 60 ЦПК України, суду надано не було.

З таких підстав, суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, прийшов
до правильного висновку, що позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом виселення ОСОБА_2 з її неповнолітньою дочкою зі спірної
квартири та зняття її з реєстрації за адресою квартири засновані на законі і
тому підлягають задоволенню, а вимоги ОСОБА_2 є необгрунтованими.

При цьому, суд погоджується з висновками суду щодо самостійної цивільної
процесуальної дієздатності сина ОСОБА_2 - ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, якій з позовом до суду про визнання за ним права користування
квартирою не звертався, та не надав ОСОБА_2 права на звернення від його імені
до суду та представлення його інтересів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, та керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР
Крим від 11.05.2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.