Справа № 2-587/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 травня 2007
року Червоно заводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Журавель
В.А.

При секретарі - Сухіній В.В., Ландграф І.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну праву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки

Встановив:

Позивачка
звернулася до суду, посилаючись на те, що 25
вересня 2006 року
біля 14 години
відбулася дорожньо - транспортна
пригода: зіткнення автомобілю «Деу Сенс» державний номер НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_3 та автомобіля
«Мазда» державний номер НОМЕР_2 під керуванням позивачки. ДТП сталося з вини
відповідача ОСОБА_3, який невірно вибрав безпечну швидкість руху, порушив п. п.
12.1, 13.1 Правил
дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілю позивачки було спричинено
механічні пошкодження , сума
шкоди складає 6494грн. 72
коп. відповідно до висновку Товарної біржи «Радар». Тому позивачка просила
стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в такій сумі. Крім того,
позивачка послалася на те, що внаслідок ДТП
вона перенесла сильний фізичний біль, вдарилася головою , отримала тілесні
ушкодження . Вона
була повинна витрачати значний час на відвідування органів ДАІ, організувати
експертне дослідження, ремонтувати автомобіль , готувати позов до суду, на що було витрачено багато
фізичних та душевних сил. Також позивачка зазначила, що працює приватним
підприємцем , для
роботи їй постійно потрібен автомобіль ,
але вона не мала змоги ним користуватися , тому користувалася міським транспортом та послугами
знайомих, що суттєво утруднило її працю. Тому позивачка просила стягнути з
відповідача ОСОБА_3
моральну шкоду у розмірі 3000
грн., а також стягнути солідарно з відповідачів на її користь судові
витрати у розмірі 361 грн.

В судовому
засіданні представник позивачки ОСОБА_4. повністю підтримала позовні вимоги,
пояснила, що згідно діючого законодавства відповідальність за спричинення
матеріальної шкоди повинна нести саме відповідачка ОСОБА_2 як власник
автомобілю, а моральну шкоду повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_3, як водій,
внаслідок дій якого сталася дорожньо-транспортна пригода. Також представник
позивача зазначила, що крім тих моральних страждань, які вказані в позовній
заяві, позивачка також зазнала страждань, тому що 25 вересня 2006 року було
порушено її день, вона не мала змоги займатися своїми справами, до цього часу
автомобіль не відремонтовано ,
позивачка користується послугами таксі, що тягне за собою додаткові витрати.

Представник
відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5.
позовні вимоги не визнав, пояснив судові, що ОСОБА_2 не може нести цивільної
відповідальності за спричинення шкоди позивачці, оскільки такої шкоди їй не
завдавала, ДТП сталося
внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_3, який керував автомобілем на підставі
доручення і якого було визнано винним у скоєнні ДТП. Також послався на те, що представник позивача спочатку
пояснила, що автомобіль позивачки було зразу ж відремонтовано, про що надала
рахунок - фактуру,
а потім пояснила судові, що автомобіль позивачки до цього часу не
відремонтовано. Сума, яка вказана в рахунку -

2

фактурі менша, ніж сума, яка вказана у висновку
спеціаліста - автотоварознавця,
тому вважає, що сума матеріальної шкоди завищена, як і завищена сума моральної
шкоди .

Представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6
позовні вимоги не визнав надав судові аналогічні пояснення.

Відповідач
ОСОБА_3 позовні
вимоги не визнав, пояснив судові, що не винен у ДТП, але постанову суду про притягнення його до адміністративної
відповідальності не оскаржував, оскільки не мав на це часу. Після ДТП працівники ДАІ
опитували водіїв про стан здоров»я і позивачка пояснила, що вона нормально себе
почуває , з місця ДТП вона поїхала на
своєму авто, до лікарні не зверталася. Вважає, що сума матеріальної шкоди
завищена, оскільки на автомобілі позивачки були незначні зчоси на бампері,
крилі та фарі.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, позов таким, що
підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено у
судовому засіданні 25 вересня 2006 року о 13 годині водій
ОСОБА_3., керуючи автомобілем «Деу Сенс» державний номер НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_2, по пр. Гагаріна №
127 у м. Харкові від пров. Золотого до вул. Сидоренківської невірно вибрав
безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію , внаслідок чого сталася дорожньо - транспортна
пригода і зіткнулися автомобілі «Деу Сенс» та автомобіль «Мазда-6» державний
номер НОМЕР_2 під керування водія Тонг CO.

Постановою
Червонозаводського районного суду міста Харкові від 10 жовтня 2006 року ОСОБА_3 визнано винним у
ДТП , яке
сталося 25 вересня 2006 року і
притягнуто за адміністративної відповідальності за ст. 124 КУоАП, стягнуто штраф у
розмірі 34 грн. / а. с. 6/.

Відповідно до
ч.І, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкоди
завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування , якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до ч2 ст.
1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі /
право власності, інше речове право ,
договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом,
іншим об»єктом , використання
, зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

П. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №
6 від 27.03.1992 року із
наступними змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачає, що під володільцем
джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що
здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності , повного
господарського відання, оперативного управління або з інших підстав / договору оренди,
довіреності тощо/.

У судовому
засіданні представник позивачки посилалася на те, що відшкодувати матеріальну
шкоду позивачці повинна саме ОСОБА_2, оскільки вона є власником автомобілю «Деу
Сенс» державний номер НОМЕР_1 ,
але суд не може погодитися з такими висновками представника позивача.

Як вбачається з
копії довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 25
вересня 2006 року
ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3
керувати та проходити технічний огляд належного їй автомобіля «Деу Сенс» / а. с. 42/. Тому суд
приходить до висновку, що на момент ДТП
відповідач ОСОБА_3. здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки,
автомобіля «Деу Сенс», на відповідній правовій підставі, тобто на підставі
довіреності, внаслідок його дій позивачці було завдано матеріальну шкоду і саме
він повинен нести відповідальність за наслідки ДТП на загальних підставах. Суд вважає, що в даному випадку
відповідачка ОСОБА_2 не повинна нести відповідальність і відшкодувати

3

позивачці матеріальну шкоду,
оскільки її діями позивачці матеріальної шкоди не завдано, її автомобілем на
відповідній правовій підставі керував відповідач ОСОБА_3. , тому вимоги позивачки
про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 задоволенню не підлягають. Також з
цих підстав не підлягають вимоги позивачки про стягнення з ОСОБА_2 витрат за
сплату послуг експерта -
автотоварознавця у розмірі 280
грн. Позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з особи, яка
здійснювала експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, тобто з ОСОБА_3.,
позивачка не заявляла.

При розгляді
цього спору судом встановлено, що внаслідок дорожньо -транспортної
пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження в вигляді отечності м»яких тканей на голові, у
зв»язку із чим їй було рекомендовано лікування у невропатолога / а. с. 20, 21/. Позивачка
перенесла сильний фізичний біль ,
зазнала страх за своє життя та здоров»я , вона повинна була затрачувати свій час на спілкування з
органами ДАІ, ремонтувати автомобіль ,
готувати позов до суду ,
що також принесло їй моральні страждання. Тому суд вважає за можливе
частково задовольнити її позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3. і стягнути з
нього моральну шкоду як з особи, яка винна в ДТП.

Також суд вважає
за необхідне частково стягнути з ОСОБА_3 понесені позивачкою судові витрати, а
саме по сплаті судового збору у розмірі 51
грн. та витрати на інформаційно -
технічне забезпечення, а всього 81
грн .

На підставі
вищенаведеного, керуючись ст.ст. 10,
60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 1166,
1167, 1187 ЦК України, п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року із наступними змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6494 грн. 72 коп., судових
витрат за послуги експерта -
автотоварознавця у розмірі 280
грн.   - відмовити.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 / одна тисяча
гривень/.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору 51 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення 30
грн., а всього 81 грн.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд
протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і після
цього протягом 20 днів
шляхом подання апеляційної скарги або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України .

Суддя                                 В.А.Журавель