АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-286/2007р.                                         Головуючий
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року                                                                                 м.        Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:   Кримської О.М., суддів Каракуші К.В.,
Маловічко С.В.

при секретарі: Петровій О.Б. розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2006
року по справі за позовом ОСОБА_2до приватного підприємця ОСОБА_3,
ОСОБА_1про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся
у суд з позовом до ППОСОБА_3. про стягнення збитків у сумі 6819 грн.,
спричинених внаслідок крадіжки майна з його транспортного засобу, який він
передав па зберігання працівнику ППОСОБА_3. -ОСОБА_1, постановивши автомобіль на стоянку приватного
підприємця.

В ході слухання справи ухвалою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 9 листопада
2006р. ОСОБА_1. був залучений до участі у справі в якості співвідповідача.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2006р.
позов ОСОБА_2. задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. 6917 грн. 19 коп. В решті частини
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду першої інстанції як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального
і процесуального права, неповно з»ясоваці обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, та
постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,   колегія   суддів
дійшла  висновку,   що
апеляційна  скарга  підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, правильно
встановивши обставини справи, не вірно визначив дату події. З оглянутих в суді
апеляційної інстанції матеріалів кримінальної справи, порушеної за фактом
крадіжки з мікроавтобусу „Фольксваген" держномер НОМЕР_1за ознаками
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вбачається, що крадіжку вчинено
вночі з 23.05.06р. на 24.05.06р. в період часу з 23.00 до 5.15 годин.

Позивач і відповідач ОСОБА_1. в судовому засіданні
апеляційного суду визнали, що дійсно події мали місце саме в цей день та період
часу, а не 25 березня
2006р., як зазначено в рішенні суду.

Всі інші
обставини по справі встановлені вірно з урахуванням наданих сторонами

2

доказів. Судом вірно встановлено, що власником автомобіля
„Фольксваген"
держномер НОМЕР_1є ОСОБА_2., який доручив зберігання цього
автомобілю протягом нічного часу з 24.05.06р. на 25.05.0бр.ОСОБА_1. Про
укладення усного договору зберігання транспортного засобу свідчать: особисті
пояснення ОСОБА_1. в судових засідання, видана ним квитанція від 24.05.06р. та
розписка від 24.05.06р. /а.с 6/,
отриманняОСОБА_1. коштів за послугу зберігання автомобіля позивача.

Суд вірно визначив, що хоча ОСОБА_1. є працівником ЧП ОСОБА_3, однак
він не був уповноважений від імені ЧП
зберігати автомобілі, які водії залишали за межами охоронюваної гостьової
стоянки ринку. Тому правильно визначив, що відповідальність в такому випадку
має нести саме ОСОБА_1. як фізична особа -
зберігач, а не ЧП ОСОБА_3.

Проте, встановивши вірно обставини справи та відповідні
ним правовідносини, суд застосував норми матеріального права, що регулюють
загальні положення зберігання та відповідальності зберігана (ст. 950 ЦК України), в
той час як зберігання транспортних засобів регулюється ст. 977 ЦК України та
„Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках", затвердженими
Постановою КМУ № 115 від
22.01.1996р.

Відповідно до п. 25
зазначених Правил, володілець транспортного засобу, який користується
послугами автостоянки, зобов'язаний подати відповідальній за зберігання особі,
якою позивач вважав ОСОБА_1, перелік предметів, які знаходяться в салоні
(кабіні) транспортного засобу, але не входять до комплекту обладнання та
приладів, передбачених заводом-виробником (телевізор, магнітофон, холодильник
та інше майно). Перелік повинен бути внесений до журналу обліку транспортних
засобів і засвідчений підписами володільця та зберігана.

Тільки за таких обставин, зберігач транспортного засобу
може нести відповідальність не тільки за автомобіль та його комплектуючі, але й
за інше майно, що знаходиться в ньому.

В даному випадку ОСОБА_2., не виконавши зазначений пункт
Правил належним чином: залишаючи телевізор, мобільний телефон та магнітофон в
салоні автомобіля, але не надавшиОСОБА_1. письмовий перелік цього майна, діяв
на свій страх та ризик, оскільки за таких обставин ОСОБА_1. не приймав на
зберігання ці предмети, а відповідно не брав на себе зобов'язання нести
відповідальність за їх втрату.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1. може нести
відповідальність лише за пошкодження транспортного засобу позивача, тому
стягненню з нього підлягають тільки витрати, пов"язані з ремонтом бокового
скла у сумі 200 грн.,
підтвердженій квитанцією /а.с.
II.

Керуючись
ст.ст. 307, 309, 313,
314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- задовольнити
частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2006 року по цій
справі скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту: „Стягнути з
ОСОБА_1на користь ОСОБА_2200
грн. на відшкодування матеріальної шкоди, судовий збір в сумі 51 грн. та витрати
на інформаційно-технічний розгляд справи у сумі ЗО грн., а всього - 281 грн.

В іншій
частині позов залишити без задоволення."

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до
Верховного Суду України протягом двох місяців.