Справа № 22ц-6702/2007                          Головуючий в 1 інстанції Чекіна B.C.
4.4                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3
вересня 2007 року                Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.

суддів
Звягінцевої О.М. ,  Молчанова С. І.

при секретарі
Андрусь B.C. розглянув у
відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства
„Шахтоуправління  ім.  ХУП партз'їзду" про стягнення
забргованості з вивезення вугілля на побутові потреби та відшкодування
моральної шкоди і

встановив:

в
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 оспорює обгрунтованість рішення суду,  яким відмовлено в задоволенні позову,  і ставить питання про його скасування як
необ'єктивного,  оскільки ним пропущено
строк звернення до суду з поважної причини,
колишній директор шахти обіцяв йому надати вугілля або компенсувати його
вартість; судом не викликано свідків,
незважаючи на його клопотання.

В
засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримав доводи скарги,  просив про її задоволення,  скасування судового рішення.

Судом першої
інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

4.07.2007
року ОСОБА_13вернувся до суду з позовом до відповідача- Державного підприємства
„Шахтоуправління ім.  ХУП
партз'їзду" і зазначав,  що він є
пенсіонером вугільної галузі,  ветераном
війни та праці,  має право на безоплатне
забезпечення вугіллям на побутові потреби.

Відповідач
безпідставно не забезпечив його цим вугіллям за періоди: 2 півріччя
1997р.,  1 та 2 півріччя 1998р.,  1 та 2 півріччя 2001р.,  1 та 2 півріччя 2002р.,  1 та 2 півріччя 2003р.,  колишній директор шахти ОСОБА_2 дав вказівку
начальнику навантаження ОСОБА_3 вивезти йому вугілля,  однак воно не було доставлено.

У 1998р.
йому привезли річну норму вугілля,  але
не вивантажили,  забрали на шахту,  посилаючись на його непроживання за вказаною
адресою,  хоча пізніше був підтверджений
факт його проживання.

Потім
керівництвом підприємства було,
запропоновано грошову компенсацію замість вугілля,  однак він отримав один раз всього 50
грн.,  також було підписано директором 2
його заяви про виплату компенсації на суму 100 грн. та 200 грн.

Новим
керівництвом відповідача йому відмовлено в наданні вугілля за вказані періоди
та у виплаті компенсації через відсутність документів з виписки вугілля,  однак вугілля він виписував і має талон на
отримання вугілля за 1 півріччя 2002р.

Більше
10 років відповідач порушує його право на пільгове вугілля,  він змушений його купляти за готівку із своєї
невеликої пенсії та замерзати у будинку,
різко погіршився стан його здоров'я,
збільшились витрати на ліки,  йому
спричинено моральні страждання,  розмір
спричиненої моральної шкоди оцінює в 10000 грн.

Тому
просив стягнути з відповідача на його користь недоставлене вугілля на побутові
потреби за вказані періоди або грошову компенсацію за нього в сумі,  що дорівнює вартість встановленої норми
відуску вугілля,  та у відшкодування
моральної шкоди - 10000 грн.

Рішенням
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний
суд вважає,  що скарга підлягає
частковому задоволенню,  рішення суду
-скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову,  але з інших підстав.

Відповідно
до вимог п. 4 ч. 1  ст.  309 ЦПК України підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд першої
інстанції послався на те,  що позивачем
не надано доказів про порушення відповідачем своїх обов'язків із забезпечення
його вугіллям на побутові потреби за оспорюваний період - 2 півріччя 1997
року,  1998,  2001,
2002,  2003 роки,  а також на пропуск позивачем тримісячного
строку звернення до суду,  передбаченого
вимогами  ст.  233 КЗпП України,  оскільки спір витікає із трудових правовідносин.

Між тим,  з такими висновками суду погодитись не можна.

У
відповідності з роз'ясненнями,  що
містяться в ч.3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судове
рішення",  суд,  встановивши,
що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини,  у рішенні визначає про відмову в позові з цих
підстав,  крім випадків,  коли позов не доведений.

Таким
чином,  суд міг відмовити у позові у
зв'язку з пропуском строку позовної давності лише у випадку його доведеності.

Між
тим,  суд виходив з того,  що позов є не доведеним,  а тому не було підстав посилатись на пропуск
строку для звернення з позовом.

Фактично,  як вбачається з матеріалів справи,  відомості про забезпечення позивача вугіллям
на побутові потреби за період 2 півріччя 1997р.,  1 та 2 півріччя 1998р.,  1 та 2 півріччя 2001р.,  1 та 2 півріччя 2002р.,  1 та 2 півріччя 2003р. не збереглись.

Позивач
не надав суду доказів про те,  що за
вказаний період його не було забезпечено вугіллям на побутові потреби.

Окрім
того,  на спірні правовідносини не
поширюються вимоги  ст.  233 КЗпП України,  тому апеляційний суд вважає таку посилку суду
першої інстанції помилковою.

Відповідно
до вимог  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким
чином,  оскільки позивач не надав доказів
на підтвердження його позовних вимог,  у
суду відсутні підстави для їх задоволення.

З
урахуванням викладеного,  та відповідно
до вимог п. 4 ч. 1  ст.  309 ЦПК України апеляційний суд вважає,  що рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за його
недоведеністю.

Також нема підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування

моральної шкоди,  оскільки
задоволення цих вимог залежить від основних про

поновлення порушеного права.

Керуючись
п. 2 ч. 1  ст.  307,
п. 4 ч. 1  ст.  309
ст.  313,  ч. 2
ст.  314,   ст.
316 ЦПК України,  апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

апеляційну
скаргу ОСОБА_13адовольнити частково,
рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня
2007 року скасувати.

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства „Шахтоуправління
ім.  ХУП партз'їзду" про стягнення
забргованості з вивезення вугілля на побутові потреби та відшкодування
моральної шкоди.

Рішення
набирає чинності з моменту його проголошення,
може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.