УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 квітня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М.,.

суддів:                           Жигановської
О.С., Худякова A.M.,

при секретарі судового

засідання                        Нечипоренко
І.Г.,

з участю: представника позивача Бородіна Д.В., скаржника ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про встановлення факту проживання
однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

18 жовтня 2006 року ОСОБА_2. звернулась з позовом до
Житомирської міської ради, в якому просила встановити факт проживання однією
сім'єю з нині покійним ОСОБА_3,
поновити строк для прийняття спадщини після його смерті та визнати право
власності на квартиру АДРЕСА_1 м. Житомира. Вимоги доводила тим, що вона з
квітня 1992 року по 2004 рік проживали однією сім'єю з ОСОБА_3, вели спільне
господарство, були пов'язані єдиним побутом, мали взаємні права та обов'язки,
тому за нею слід визнати право на житло.

25 жовтня 2006 року рішенням Богунського районного суду
м. Житомира позовні вимоги ОСОБА_2. задоволено в повному об'ємі. Встановлено
факти спільного сімейного проживання позивачки з ОСОБА_3, доведено факт прийняття нею спадщини та визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1 м. Житомира. Суд виходив з того, що позивачка з
нині покійним власником оспорюваної квартири проживали однією сім'єю, вели
спільне господарство, мали єдиний бюджет. Після смерті ОСОБА_2. фактично
вступила у володіння та управління спадковим майном, тому, як спадкоємиця
четвертої черги, прийняла спадщину, а отже набула право власності на

Справа №22 - ц / 512                                        Головуючий
у 1 інстанції Шелепа А.А.,

Категорія 23                                                       Доповідач
- судця Олексієнко М.М

2

квартиру.

Не погоджуючись із
судовим рішенням, ОСОБА_1. подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення процесуального законодавства,
просив його скасувати та закрити провадження у справі. На переконання
скаржника, суд не вирішив питання про залучення до справи, як зацікавлених
осіб, його, як спадкоємця за заповітом, Державне житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство №6 м. Житомира. При перевірці факту
отримання спадщини після смерті ОСОБА_3, суд
невірно вказав у запиті анкетні дані померлого. Замість ОСОБА_3 було вказано «ОСОБА_4», що і привело
до невірної відповіді. Окрім того, вказує апелянт, справа була заслухана
протягом семи днів без достатніх доказів спільного сімейного проживання
позивачки з покійним.

Вислухавши
доводи осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи в
межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення
її частково.

Відповідно до
п.4 ч.1ст.311 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Як свідчать
матеріали справи, в тому числі копія заповіту від 05.12.003 року (а.с.25), ОСОБА_3 склав заповіт
на все своє майно сину - ОСОБА_1. При
проведенні підготовчих дій суд невірно вказав у запиті анкетні дані померлого.
Згідно запиту (а.с.7), перевірка проводилась на отримання спадщини після смерті
ОСОБА_4, хоча
вирішувалось питання про успадкування майна, належного ОСОБА_3.

Окрім того,
після смерті ОСОБА_3. спадщину
отримав ОСОБА_1, про що
свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.26).

За даних
обставин, суд не вирішив питання про залучення до справи, як третіх осіб, синів
померлого, в тому числі і скаржника, що є грубим порушенням чинного
законодавства, адже при визнанні права власності на спадкове майно зачіпались
їх законні права.

Колегія суддів
звертає увагу й на те, що судом першої інстанції не дотримані вимоги ч.4
ст.10  ПК України щодо сприяння
всебічному і. повному з'ясуванню обставин справи. Фактично встановлено факт
спільного сімейного проживання, визнано право власності на квартиру лише на
показах одного свідка. Судом, виходячи з матеріалів справи, навіть, не відкрито
провадження у справі. Позовна заява надійшла до суду 18.10.2006 року (а.с.5),
запит до нотаріальної контори робиться 12.10.2006 року (а.с.7), тобто до
надходження самої позовної заяви, що є неприпустимим, в даному випадку.

Вище наведені обставини дають підстави до скасування судового рішення та
направлення справи на новий судовий розгляд, а не до закриття справи, як того
вимагає позивач, оскільки для цього немає підстав.

3

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст.301, 303,
304, 307, 311, 315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира
від 25 жовтня 2006 року, а справу передати на новий судовий розгляд до того ж
суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.