АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа  № 22ц - 566 / 2007 року
першої інстанції - Логвінова О. В.
Суддя -
доповідач: Бондаревська С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року березня місяця "06" дня                                                                          м.
Полтава

Колегія   суддів судової палати у   цивільних справах Апеляційного суду  Полтавської області у складі:

головуючого
: судді - Бондаревської С.М.

суддів :
Буленка О.О., Триголова В.М.

при
секретарі: Рибак О. О   .

з участю
адвоката - ОСОБА_1

позивача
ОСОБА_2

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29
листопада 2006 року по справі    за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, органу опіки та
піклування виконавчого комітету Полтавського району, Першої Полтавської
державної нотаріальної контори про
визнання права  власності та
розподіл спадкового майна;

за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, органу опіки та
піклування виконавчого комітету Полтавського району, Першої Полтавської
державної нотаріальної контори про визнання права власності;

за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, органу опіки та
піклування виконавчого комітету Полтавського району, Першої Полтавської
державної нотаріальної контори про визнання права власності

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні
2000 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету
Київської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просила визнати
житловий будинок, споруджений на земельній ділянці площею 370 кв.м по АДРЕСА_1
придатним до експлуатації за цільовим призначенням; визнати право власноті за
нею та її неповнолітнім синомОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 ідеальну частину
житлового АДРЕСА_1,   виділивши   в   їх

користування
перший поверх цього житлового будинку в повному обсязі та визначити порядок
користування земельною ділянкою, а другий поверх вказаного будинку виділити у
власність ОСОБА_4; просила визнати право власності за собою та її
неповнолітніми дітьми на 77/200 ідеальних частин житлового АДРЕСА_1, а за
ОСОБА_4 визнати право власності на 11/200 ідеальних частин вказаного будинку;
визнати право власності за нею та її неповнолітнім синомОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
на 1/2 ідеальну частину легкового автомобіля ВАЗ -2101; стягнути з відповідача
понесені судові витрати.

У
березні 2000 року ОСОБА_2 подала до суду додаткову позовну заяву про визнання
рішення виконкому від 02.02.1999 року незаконним, визнання житлового будинку,
спорудженого по АДРЕСА_1 у відповідності із планом забудови.

У квітні
2002 року ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій відмовилась від позовних вимог
до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради і її відмова була
прийнята судом, про що 24.04.2002 року постановлена ухвала суду.

У
листопаді 2000 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та просила винати за нею право власності на 65/100 частин
будинку поАДРЕСА_1.

У січні
2001 року із позовною заявою до суду звернулася ОСОБА_7 до відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та просила визнати за нею право власності на 1/5 частину
спадкового майна після смерті її сина - ОСОБА_8 та виділити їй із спадкового
майна 1/8 частину АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_7 померла, а її дочка ОСОБА_9 стала її правонаступником та надала
доручення бути її представником ОСОБА_3

Ухвалою
суду від 18.10.2006 року до участі у справі в якості відповідачів були залучені
ОСОБА_5, ОСОБА_6, орган опіки та піклування виконавчого комітету Полтавського
району Полтавської області та Перша Полтавська державна нотаріальна контора

Рішенням
Київського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2006 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Ухвалено: визнати за нею право власності на 1/2 частину
автомобіля ВАЗ 21011, 1978 року виробництва, реєстр. НОМЕР_1 бежевого кольору.

Стягнути
із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 вартість частини спадкового майна у розмірі
635,72 грн.

Стягнути
із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 вартість частини спадкового
майна у розмірі по 317,86 грн. на кожного.

В
решті   позовних  вимог відмовлено.

З даним
судовим рішенням не погодилась частково позивач ОСОБА_2, оскарживши його в
апеляційному порядку.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване нею рішення в
частині виключенння зі складу спадкового майна після смерті ОСОБА_8 - житлового
АДРЕСА_1- скасувати як не законне і не обгрунтоване, а справу направити до того
ж суду - для розгляду по суті.

В
судовому засіданні суду апеляційної інстанцій ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу ОСОБА_2 не визнали, просили її відхилити,
а рішення місцевого суду залишити в силі, як законне та обгрунтоване.

Колегія
суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних
причин.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
першої інстанції вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що після
смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилася спадщина за законом на:

1/2
частину автомобіля ВАЗ 21011, 1978 року виробництва, реєстр. НОМЕР_1 бежевого
кольору вартістю 1907,14 грн.; на іншу 1/2 частину автомобіля має право
власності ОСОБА_2 відповідно до ст.22 КпШС України, чинного на час виникнення
спірних правовідносин;

11/50
частин АДРЕСА_1 вартістю 34940,5 грн., оскільки на решту 11/50 частин
зазначеного будинку має право власності ОСОБА_2 згідно ст. 22 КпШС України,
який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Також
судом встановлено, що ОСОБА_2 усупереч вимогам ч.5 ст.548 ЦК України (в
редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин і ст.13
ЦК України в редакції 2003 року недобросовісно користуючись своїми правами, під
час вирішення спору в судовому порядку, засвідчила нотаріусу і покупцеві -
ОСОБА_6 про те, що 11/25 частин АДРЕСА_1 у спорі не перебувають і здійснила
відчуження частини спадкового майна

Встановивши
такі обставини, місцевий суд, виходячи з того, що можливо провадити розподіл
лише такого майна, яке є у натурі, та, враховуючи, що вимог про відшкодування
заподіяної відчуженням частини спадкового майна шкоди до ОСОБА_2 решта
спадкоємців не заявляли, дійшов вірного висновку, що 11/50 частин АДРЕСА_1
підлягають виключенню із обсягу спадкового майна, що підлягає поділу між
спадкоємцями.

Вірний
висновок суду першої інстанції також і що до обсягу спадкового майна не може
бути включений АДРЕСА_1, будівництво якого було розпочато спадкодавцем ОСОБА_8
під час перебування його у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3на підставі рішення
№721 від 01.12.1987 року.

Відповідно
до зібраних по справі доказів, судом встановлено, що ОСОБА_3 після розірвання
шлюбу із ОСОБА_8, власними силами закінчила побудову будинку за вищевказаною
адресою. А оскільки будинок прийнято в експлуатацію згідно рішення виконкому
Київської районної ради у м. Полтаві №410 від 11.09.2001 року, на час
розірвання шлюбу - 09.11.1994 року ОСОБА_8 і ОСОБА_3, відповідно до ст. 22 КпШС
України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, набули права
спільної власності лише на будівельні матеріали і вартість виконаних
будівельних робіт у недобудованому будинку.

Також
судом встановлено, що ОСОБА_8, будучи на той час єдиним належним позивачем
відносно поділу спільного майна подружжя, набутого у шлюбі із ОСОБА_3(зокрема,
спірного будинку), жодних претензій стосовно цього майна як протягом строку на
звернення до суду, так і до самої смерті не заявляв.

Навпаки,
ним під час наступного шлюбу із ОСОБА_2 - було приватизовано АДРЕСА_1, а у
подальшому - придбано 11/25 частин АДРЕСА_1.

Таким
чином, з урахуванням встановленого, місцевий суд дійшов вірного висновку, що
АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_3 і не може бути об'єктом поділу між спадкоємцями, а
спадковим майном, що підлягає поділу залишається   автомобіль ВАЗ 21011, 1978 року виробництва,
р. н. НОМЕР_2 бежевого

кольору,
вартістю 1907,14 грн., право на який, відповідно до вимог ч.1 ст.529, 531, ч.1 ст.
553, 549, 550 ЦК України
в редакції 1963 року, визнано за ОСОБА_2 зі стягненням із останньої грошової
компенсації на користь інших спадкоємців та рішення в цій частині ніким із
сторін не оскаржується.

Доводи
апеляційної скарги щодо безпідставності рішення суду в частині виключення зі
складу спадкового майна житлового АДРЕСА_1законності та обгрунтованості
висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення
місцевим судом ухвалене з дотриманням вимог процесуального та матеріального
права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст. ст. 303,307, 308,314, 315 ЦПК України, колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Київського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.