Суддя по 1-й інстанції
Справа № 22ц-2028/2007                                                                                               Кротінов
Категорія-24                                                                                          Доповідач: суддя -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
квітня 2007 року                                                           м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі головуючого: Шабанової В.О.,  суддів: Стратіло В.І,  Резникової Л.В.,  при технічному секретарі Карпушовій
К.Г.,  з участю позивача ОСОБА_1.,

розглянувши
у відкритому судовому у засіданні у приміщенні апеляційного суду у місті
Донецьку апеляційну скаргу представника відповідачів Рубльової М. В. на рішення
Ленінського районного суду м.  Донецька
від 31 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до Приватного підприємства „
Науково-виробнича фірма (далі ПП НВФ) „Едванс" та товариства з обмеженою
відповідальністю (далі ТОВ) „Амік" про відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

У липні
2007 року ОСОБА_1. звернувся з цим позовом до вказаних відповідачів і просив
стягнути з них на його користь солідарно в рахунок відшкодування моральної
шкоди,  пов'язаної з невиконанням
відповідачами договірних зобов'язань 30000 грн. При цьому він посилався на
те,  що 10.01.2000 р. він уклав договір з
ПП НВФ „Едванс" на користування телефонним зв'язком.  Цей договір діє безстроково. На порушення
умов Договору ( п.2.1.2.) підприємство не забезпечило безперебійної роботи
телефону,  у зв'язку з чим у листопаді
2003 року він вимушений був звертатися зі скаргами до директора вказаного
підприємства,  до Донецького обласного
управління з захисту прав споживачів. За допущені порушення його прав до цього
відповідача були застосовані штрафні санкції. Однак телефон не працював,  послугами зв'язку він користуватися не міг.

10.10.2005
року він уклав договір про надання цих послуг з іншим відповідачем -ТОВ „Амік".
Однак і вказаний відповідач не забезпечив належного надання послуг телефонного
зв'язку. Телефон часто не працював. На його звернення до відповідача останній
не реагував. Він вимушений був звертатися до Донецької облдержадміністрації. З
грудня 2006 року по теперішній час телефон в його квартирі не працює.

Вказаними
діями відповідачами йому заподіяно моральну шкоду,  яку він оцінював у розмірі 30000 грн.

Посилаючись
на вказане,  позивач просив постановити
рішення,  яким стягнути з вказаних
відповідачів на його користь солідарно моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Донецька
від 31 жовтня 2007 року цей позов задоволено частково. Суд стягнув з ТОВ
„Амік" на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди і судових
витрат 2000 грн. У задоволенні позову ОСОБА_1. до ПП НВФ „Едванс" про
відшкодування моральної шкоди відмовлено.

2

Представник
відповідачів М. В. Рубльова подала апеляційну скаргу на вказане рішення,  де йдеться про неповне з'ясування судом
обставин справи,  невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність позивачем своїх вимог та про порушення норм матеріального
і процесуального права. Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні позову.

Від
позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу,  де йдеться про її відхилення та про залишення
рішення суду без змін.

У
судовому засіданні позивач підтримав свій письмовий відзив на апеляційну скаргу
і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник
відповідача в судове засіданні апеляційної інстанції не з'явився,  про час та місце розгляду справи повідомлений
належним чином,  що відповідно до ч.2  ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
позивача,  перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що вона
підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позову,
суд виходив з того,  що позивач
уклав договір на виконання послуг телефонного зв'язку з відповідачами: у 2000
році та у жовтні 2005 року. Вказана послуга надавалась,  особливо відповідачем ТОВ „Амік",  не завжди якісно,  мали місце чисельні технічні несправності
телефонної лінії,  які теж не завжди
своєчасно усувалися,  що видно з
даних,  які надав вказаний відповідач.
Позивач вимушений був звертатися як до відповідачів,  так і в інші контролюючі інстанції зі
скаргами,  дійсно відчував
незручності,  дискомфорт,  додаткове нервове навантаження,  і як наслідок,  моральні страждання,  які суд оцінив з урахуванням обставин,  тривалості і глибини цих страждань у 2000
грн.,  куди,  за висновками суду,  входять і судові витрати,  які позивач просив стягнути.

Суд
зазначив,  що вказана сума підлягає
стягненню з ТОВ „Амік",  який і є
належним відповідачем,  оскільки остання
претензія до ПП НВФ „Едванс" мала місце у лютому 2004 року,  а звернувся позивач до суду у липні 2007
року,  тобто строки позовної давності
минули і питання про їх відновлення не ставилось.

Однак
погодитись з такими висновками районного суду не можна,  оскільки вони не відповідають фактичним
обставинам справи,  суд неправильно
застосував норми матеріального закону.

Судом
апеляційної інстанції встановлено,
сторони по справі цього не заперечували,
що між ними виникли правовідносини з надання послуг електрозв'язку в
порядку. При цьому договір з ПП НВФ „Едванс" було укладено 10 січня 2000
року (а.с. 9),  який діяв до 01.10.2005
року,  а з вказаної дати набрав чинності
Договір №2142/а,  укладений між позивачем
та ТОВ „Амік" (а. с.  19-20).

Вказаними
договорами передбачені права та обов'язки,
відповідальність сторін,  умови та
порядок оплати та інші обставини.

Суд
першої інстанції встановив і це сторонами не заперечувалось,  що дійсно мало місце неналежне надання послуг
відповідачами.

Проте,  покладаючи обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди та посилаючись на
ст.  ст. 21, 22 Закону України „
Про захист прав споживачів" та на
ст. 1167 ЦК України,  суд не врахував роз'яснень,  даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. №4 „ Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",  де
вказується,  що оскільки питання
відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами,  введеними у дію у різні строки,  суду необхідно в кожній справі з'ясовувати
характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони
регулюються,  чи допускає відповідне   законодавство   відшкодування   моральної
шкоди   при   даному   виді

3

правовідносин,  коли набрав чинності законодавчий акт,  що визначає умови і порядок відшкодування
моральної шкоди в цих випадках,  та коли
були вчинені дії,  якими заподіяно цю
шкоду.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Зокрема,  суд повинен з'ясувати,  чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового
характеру,  за яких обставин та якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні,  в
якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому
виходить,  а також інші обставини,  що мають значення для справи.

Розглядаючи
спір,  суд першої інстанції виходив з
того,  що моральна шкода полягає у
неналежному наданні відповідачем послуг телефонного зв'язку. Однак при цьому не
з'ясував та не навів у своєму рішенні,
зокрема,  в чому полягає
протиправність дій відповідача та вина останнього у заподіянні шкоди.

Між
тим,  як вбачається з матеріалів справи
неналежне надання вказаних послуг мало місце через розкрадання та пошкодження
телефонного проводу невідомими особами,  що
підтверджується постановою органу дізнання Ленінського РВ Донецького МУ УМВС
України в Донецькій області від 8 вересня 2007 p.,
де йдеться про те,
що перевіркою встановлено,  що в
ніч на 23.08.2007 р. невстановлена особа викрала з підвалу будинкуАДРЕСА_1 по
25 м.  кабелю марки ТПП 20X2X0,  4 та марки ТІШ 50X2X0, 4 (а.с. 58).

Крім
того,  з заяви ТОВ „Амік" на адресу
КП „ЖЕК №6" Ленінського району м.
Донецька та на ім'я начальника Ленінського РВ ДМУ УМВС України в
Донецькій області від 03.07.2007 р. вбачається,
що в ніч з 27.06.07 р. на 28.06.07 р. у підвалі цього ж будинку було
скоєне підпалення телефонного кабелю з метою розкрадання міді. Для гасіння
викликалась пожежна команда (а.с. 60).

Суд
першої інстанції необґрунтовано залишив без уваги вказані обставини,  тоді як відповідно до п.5.1.3. Договору
№2142/А про надання послуг телефонного зв'язку від 01.10.2005 р. відповідач не
несе відповідальності у разі пошкодження лінії,
що знаходиться на території (у приміщенні) споживача та у зоні
відповідальності споживача згідно з п.5.2.2. (а.с. 20).

Крім
того,  вказаним Договором взагалі не
передбачена відповідальність сторін,
пов'язана з відшкодуванням моральної шкоди.

Ураховуючи,  що між сторонами виникли договірні
правовідносини,  суд безпідставно
застосував до цих правовідносин норми статті 1167 ЦК України,  якою врегульовано позадоговірні
правовідносини.

Згідно
зі  ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язань настають правові наслідки,  встановлені договором або законом.

Стаття
906 ЦК України,  яка встановлює відповідальність виконавця за
порушення договору про надання послуг,
не передбачає права на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно
з п.5 ч.4 Закону України „ Про захист прав споживачів",  яка також поширюється на спірні
правовідносини,  передбачає право
споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках,  коли така заподіяна небезпечними для життя і
здоров'я людей діями.

Однак таких
обставин по справі не встановлено.

Оскільки
такого виду відповідальності постачальника послуг як відшкодування моральної
шкоди не передбачає і укладений між сторонами Договір,  підстави для задоволення позову відсутні.

4

Таким чином,  суд першої інстанції неправильно встановив
фактичні обставини по справі та неправильно застосував норми матеріального
права,  що відповідно до  ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись  ст.
ст. 303-305,  307,  309,
316,  317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу представника відповідачів Рубльової М. В. задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Донецька
від 31 жовтня 2007 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У
задоволенні позову ОСОБА_1до Приватного підприємства „ Науково-виробнича фірма
„Едванс" та товариства з обмеженою відповідальністю „Амік" про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  однак може бути оскаржене протягом двох
місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.