Справа №22-ц-1749/2007р.                                            Головуючий
1-ї інстанції:   Штих Т.В.
визнання                                             Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня
2007р.     Судова колегія судової палати
з цивільних справ

апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Луспеника
Д.Д.

суддів колегії    - Пшенічної Л.В.,
Даниленка В.М.

при
секретарі           - Гребенщиковій
Ю.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства "Промінь" на рішення Золочівського районного
суду Харківської області від 05
лютого 2007 року

по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
"Промінь" про визнання права власності на автомобіль та за зустрічним
позовом відкритого акціонерного товариства "Промінь до ОСОБА_1 про
стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ
У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відкритого акціонерного товариства "Промінь" (далі
Товариство) про визнання права власності на автомобіль.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що він працював у
відповідача на посаді водія на вантажному автомобілі ЗШ ММЗ 4502, 1993 року випуску,
який належить Товариству. У листопаді 2005
року виникла поломка двигуна вказаного автомобіля, яка потребувала
капітального ремонту. За усною вказівкою керівництва Товариства він за власні
кошти придбав запасні частини для ремонту автомобіля та заплатив власні гроші
за ремонтні роботи. Після початку ремонту автомобіля керівництво усно пообіцяло
йому, що передасть йому у власність вказаний автомобіль, але обіцянка не була
виконана, гроші, які він потратив на ремонт йому не повернули, а тому просить
визнати за ним право власності на автомобіль, оскільки внаслідок переробки
автомобіля фактично створено новий автомобіль.

Відповідач позов не визнав та звернувся з зустрічним
позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 збитки, які відповідач зазнав у
зв'язку з тим, що позивач самовільно залишив автомобіль на території
Товариства, не передав ключі від нього та технічний паспорт, а тому цим
автомобілем неможливо було користуватися, що призвело до простою і завдало
Товариству збитки на суму 6640
грн.

2

ОСОБА_1 зустрічний позов не визнав.

Рішенням
Золочівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1
право власності на автомобіль марки ЗІЛ ММЗ 4502, 1993 року випуску, двигун НОМЕР_1, шасі НОМЕР_2,
державний НОМЕР_3, зареєстрований, згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортних засобів НОМЕР_4,
виданого Дергачівським МРЕО Харківської області.

У задоволені
зустрічного позову відкритого акціонерного товариства "Промінь"
відмовлено.

В апеляційній
скарзі ВАТ "Промінь", посилаючись на те, що висновку суду не
відповідають обставинам справи і судом порушено норми матеріального і
процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і
ухвалите нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити, а зустрічний
позов ВАТ "Промінь" задовольнити.

В обгрунтування
апеляційної скарги голова правління ВАТ "Промінь" вказує на те, що
суд першої інстанції встановив обставини виконання позивачем капітального
ремонту автомобіля, виходячи з показань свідків, у той час коли вони не є
спеціалістами у галузі ремонту автотранспорту. Рішення суду суперечить нормам
матеріального права, а саме ст. 316
і 317 ЦК України
та нормам ЦПК України т. я. суд зробив висновок про обіцянку відповідача
подарувати автомобіль позивачу також виходячи з пояснення свідків. Визнано за
позивачем право власності на автомобіль всупереч вимог ст. 328 ЦК України.
Вважають безпідставним посилання суду на ст. 332 ЦК України, як на підставу набуття права власності на
автомобіль, так як позивач жодної речі в результаті чого створилася нова річ не
використовував і ніякої нової речі у вигляді вантажного автотранспортного
засобу не створив. ВАТ "Промінь також вважає, що суд безпідставно відмовив
у задоволені зустрічного позову, так як не взяв до уваги, що діями ОСОБА_1
Товариству було завдано збитків і ці збитки та їх розмір, на думку відповідача,
доведено у суді першої інстанції належними доказами.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1,
посилався на те, що ОСОБА_1
за власний рахунок переробив автомобіль ЗІЛ ММЗ 4502 і створив нову
річ, вартість переробки і створення нового автомобіля значно перевищує її
первину вартість, а тому згідно зі ст. 332
ЦК України, яка передбачає, що переробкою є використання однієї речі, в
результаті чого створюється нова річ, якщо вартість переробки і створення нової
речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває
за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. Про своє бажання отримати
автомобіль у власність позивач повідомив відповідача.

3

Судова колегія
не погоджується з такими висновками суду першої інстанції оскільки вони не
відповідають обставинам справи., суд неправильно застосував норми права, а тому
відповідно до н.п. З і 4
ст. 309 ЦПК
України скасовує рішення з ухваленням нового рішення виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Усна обіцянка відповідача
передати у власність позивачу автомобіль, після його ремонту, не може бути
правовою підставою для набуття права власності.

Посилання суду
на те, що ОСОБА_1, внаслідок
переробки речі і створення нової, набув права власності на автомобіль, є хибною.

Суд невірно
застосував ст. 332 ЦК України
тому, що переробкою є використання однієї речі в результаті чого створюється
нова річ. Автомобіль, як річ, існував до ремонту такою ж річчю залишився і
після ремонту, ніякої переробки та створенню нової речі не було.

Позивач працює у
відповідача водієм вказаного автомобіля і у його обов'язки входить своєчасне
інформування керівництва про несправності автомобіля, на якому він працює. ОСОБА_1 звертався до
керівництва з приводу ремонту автомобіля. Актом огляду автомобіля було
встановлено, що причиною поломки двигуна було різке гальмування. Керівництво
відповідача розпорядилося провести ремонтні роботи вказаного автомобіля. Ремонт
автомобіля відбувався під контролем завідуючого гаражем. Наведене свідчить про
те, що ремонтні роботи здійснювалися відповідачем.

Щодо пояснень
позивача про те, що він витратив власні кошти на придбання запчастин для
ремонту автомобіля, які відповідач йому не повернув, то такі взаємовідносини не
можуть бути підставою для виникнення права власності на автомобіль. Крім того,
ніяких належних доказів того, що запчастини покупались позивачем і на його ім'я
ним на порушення ст.ст. 10,
61 ЦПК України не надано. Посилання представника позивача в суді апеляційної
інстанції на те, що позивач фактично купив у відповідача спірний автомобіль, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки в силу ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в
межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції. Таких вимог в
районному суді позивач не заявляв.

Що стосується
висновку суду про недоведеність зустрічного позову, то судова колегія
погоджується з ними.

Стаття 130 КЗпП України
передбачає, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству ,
установі, організації в наслідок порушення покладених на них трудових
обов'язків.

ВАТ "Промінь" не довело, в чому саме виявилися
порушення трудових обов'язків з боку ОСОБА_1 і яку саме шкоду заподіяно
підприємству та те, що саме вказану суму прибутку вони могли б отримати від
користування спірним автомобілем.

4

Згідно зі ст. 10 і 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, а ст.11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Таким чином,
судова колегія дійшла висновку, що позивач ОСОБА_1 та ВАТ "Промінь" не довели своїх
позовних вимог.

На підставі п.
З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
судова колегія вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції,
оскільки висновку суду не відповідають обставинам справи, порушені норми
матеріального і процесуального права і відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволені
позову.

Керуючись ст. 303,
304, п.З ч. 1 ст. 307 п. З, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314. 316, 317, 319 ЦПК
України судова колегія судової палати,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну    скаргу
відкритого    акціонерного    товариства    "Промінь" задовольнити частково.

Рішення
Золочівського районного суду Харківської області від 05 лютого 2007 року змінити.

Відмовити ОСОБА_1 у
задоволені позову. В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з, дня набрання законної сили

Головуючий су,

Судді