АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року травня місяця 29 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого  -  МАРТЄВА С.Ю.

суддів - ЧІЧІЛЯ В..А., ТИМЧУК Л.А.

при секретарі - СУЛИМКА С.В. розглянула
провадження за апеляційною скаргою Полтавського обласного центру зайнятості,
Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості на рішення Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
24 січня 2007 року у справі за позовом Полтавського обласного центру зайнятості,
Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення 425,61 грн. вартості навчання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача Апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 січня 2007 року у
позові відмовлено.

У апеляційній скарзі порушене питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду
обставинам справи і порушення місцевим судом норм
матеріального права.

Справа № 22ц-865 2007 року

Головуючий у першій інстанції:
СЕРЕДА А.В.

Суддя - доповідач: МАРТЄВ С.Ю.

Виходячи з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,
підстав для задоволення скарги не вбачає.

Місцевим судом вірно встановлені фактичні обставини
утворення правовідносин між сторонами, дана належна оцінка доказам, а висновок суду відповідає матеріалам справи і вимогам чинного законодавства.

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновок
суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про таке порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного
вирішення справи.

Посилання апелянта на неправильне застосування норм
матеріального права є безпідставними, оскільки, з огляду на ч.З ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації за направленням
державної служби стягується лише у разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації без поважних причин.

Відповідно до п.16 Порядку надання матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, затвердженого наказом
Міністерства праці і соціальної
політики України №308 від 20.11.00 року, поважними причинами пропусків занять вважаються, зокрема, догляд за
хворими близькими родичами, відвідування лікарні, що підтверджено
відповідними документами.

Згідно п.7.2 Положення про порядок надання Фондом загальнообов'язкового державного страхування
України на випадок безробіття
послуг з професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації суми витрат на зазначені послуги стягуються
із застрахованих осіб лише у випадку
припинення ними професійної підготовки, перепідготовки
або підвищення кваліфікації без поважних причин.

Решта доводів представника апелянта
є несуттєвими і не спростовує висновку місцевого суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості, Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості відхилити, рішення
Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею чинності.