Справа № 5488 2007р.                                                                      Головуючий
Категорія: земельний спір    Доповідач: Хребтов В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада
2007р. судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого - Хребтова В.П.

Суддів             -
Цвірюка В.О., Маміної О.В.

при секретарі - Дмитренко A.M.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представників
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської
області від 24 вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Лиманської
сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа ОСОБА_1 про визнання
недійсним та скасування рішення , -

встановила:

16 травня 2007
року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Лиманської сільської ради
Зміївського району Харківської області про визнання недійсним та скасування
рішення сільської ради.

На підтвердження
своїх вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що 12 травня 2006 року Лиманською сільською
радою Зміївського району Харківської області винесено рішення, яким з її
користування було вилучено земельну ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 прямокутної форми розміром 5 м по ширині та 60 м по довжині площею
0.03 га. Зазначеним рішенням земельну ділянку було зараховано до земель запасу
Лиманської сільської ради, яка надалі буде використовуватися для обслуговування
осушувального каналу та заїзду до суміжних ділянок земелкористувачів. Рішення вважає необгрунтованим у зв'язку з тим, що
вона згоди на вилучення ділянки не давала. Вважає, що підставою для
вилучення у неї земельної ділянки є заява
ОСОБА_1, а не дані земельної кадастрової документації. При цьому не проведено
роботу узгоджувальної комісії, не встановлено межі земельних ділянок на місці.
При прийнятті рішення сільською радою не враховано, що вона отримала земельну
ділянку згідно рішення Лиманської сільської ради від 20 лютого 2006 року за №
20 і на зазначеній земельній ділянці розташовано житловий будинок, в якому вона
мешкає, з надвірними будівлями та спорудами.

Представник
відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що рішення сільської
ради від 12 травня 2006 року про вилучення земельної ділянки є законним,
оскільки у ОСОБА_4 немає рішення про надання їй у власність земельної ділянки в
розмірі 0,03 га. Не заперечував, що позивачка більше ніж 40 років фактично
користується земельною ділянкою, але спірна земельна ділянка їй у користування
не надавалася. Про те, що ОСОБА_4 користується самовільно захваченою землею,
стало відомо після звернення ОСОБА_1 про розмежування земельних ділянок.

Третя особа ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася та
надала довіренність представнику ОСОБА_5, яка проти позовних вимог ОСОБА_4
заперечувала.

Рішенням
Зміївського районного суду Харківської області від 24 вересня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволені частково.

2

В апеляційних
скаргах представники ОСОБА_1 просять рішення суду скасувати, а справу направити
на новий розгляд.

Рішення вважають
необгрунтованим, оскільки судом не враховано, що спірна земельна ділянка у
користування ОСОБА_4 не надавалася і позивачка до сільської ради не зверталася з клопотанням про передачу
земельної ділянки у власність або користування.

Заслухавши
пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 в
задоволенні позову.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_4 частково, суд першої інстанції виходив з того, що
позивачка користується земельною ділянкою більше 15 років, а вилучення земельної ділянки проведено з
порушенням норм земельного законодавства.

Судова колегія
не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції оскільки вони
зроблені в порушення норм матеріального права і не відповідають обставинам
справи.

Статтею 119 ЗК
встановлено, що громадяни, які відкрито і безперервно користуються земельною
ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про
наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу
державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу
її у власність або надання в користування. Передача земельної ділянки у
власність або у користування громадян на підставі набувальної давності
здійснюється в порядку, встановленому цим кодексом.

Таким чином, зі
змісту вказаної статті вбачається, що сама по собі наявність набувальної
давності не є єдиною та безпосередньою підставою для виникнення в особи права
власності або права користування земельною ділянкою. Вона є лише умовою для
застосування інших способів встановлення цих прав. Набувальна давність
користування земельною ділянкою згідно з указаною статтею є лише підставою для
звернення до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з
віповідним клопотанням щодо оформлення правовстановлюючих документів на
земельну ділянку.

Задоволення
вищевказаного клопотання й оформлення відповідних документів про право
власності або користування на підставі набувальної давності здійснюється в
порядку, встановленому зазначеним кодексом.

При отриманні
відмови в задовленні зазначеного клопотання або залишення його без розгляду
особа має право оскаржити такі дії органу виконавчої влади чи місцевого
самоврядування до суду в установленому законодавством порядку.

Матеріали справи
свідчать про те, що ОСОБА_4 користувалася земельною ділянкою без правових
документів, тобто самозахватом.

За таких обставин посилання суду на порушення вимог ст. 149 ЗК України є безпідставними,
оскільки цією нормою регулюється порядок вилучення земельних ділянок які вже
надані у постійне користування.

Крім того,
вказане рішення сільської ради може бути виконане лише за рішенням суду,
оскільки земельні спори вирішуються в судовому порядку.

За таких
обставин підстав для визнання рішення сільської ради недійсним немає.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні
скарги представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

3

Рішення
Зміївського районного суду Харківської області від 24 вересня 2007 року в
частині визнання недійсним та скасування рішення 2-ї сесії V скликання
Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області від 12 травня
2006 року в частині вилучення із користування ОСОБА_4, АДРЕСА_1 та зарахування
до земель запасу Лиманської сільської ради земельної ділянки прямокутної форми
розміром 5 м по ширині та 60 м по довжині площею 0,03 га, в частині
зобов'язання ОСОБА_4 провести інвентарізацію присадибної ділянки без урахування
вилученої земельної ділянки, в частині зобов'язання ОСОБА_4 демонтувати
металеві ворота на вилученій земельній ділянці - скасувати.

В задоволенні
позовних вимог в цій частині ОСОБА_4 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання
законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.