Справа №
1-ій інстанції - Гаркавенко С.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня   2007р.     м.Київ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого:    Горелкіної Н.А.,

суддів:   Українець Л.Д., Матвєєвої О.А., Диби В., Слободянюк С.В.,

відповідно
до Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про судоустрій України
щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ"

від
22.02.3007р. № 697-У розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Торезі
Донецької області про стягнення одноразової допомоги та щомісячних виплат за
касаційної скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Торезі Донецької області на рішення Торезького міського суду Донецької області
від 12 жовтня 2005 року та ухвалу-Апеляційного суду Донецької області від 22
листопада 2005 року,

встановила:

У
вересні 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Торезі Донецької області (далі - Фонд) про
стягнення одноразової допомоги та щомісячних виплат, посилаючись на те, що її
чоловік , ОСОБА_2, відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії
(далі МСЕК) від 29 вересня 2003 року , отримував страхові виплати як інвалід П
групи у зв'язку професійним захворюванням.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2 помер. Висновком МСЕК від 23 травня 2005 року встановлено зв'язок між
смертю та професійним захворюванням потерпілого.

Постановою
Фонду від 15 червня 2005 року позивачці призначено щомісячні страхові виплати в
сумі 174, 18 грн. та нарахована одноразова допомога в сумі 25081, 92 грн.

Позивачка
вважає, що вказані суми нараховані з порушенням норм п.9 ст.34 Закону України №
1105-ХІУ від 23 вересня 1999 року „Про загальнообов'язкове державне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" (далі Закон № 1105-ХІУ) , оскільки не
було враховано пенсію за віком, яку отримував її чоловік.

Позивачка  просить
суд   стягнути  з
відповідача     недоплату   одноразової допомоги в сумі 32531, 76 грн.
та -   щомісячні нарахування в сумі 400,
09 грн.

Рішенням
Торезького міського суду Донецької області від 12 жовтня 2005, залишеним
ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2005 без зміни,
позов задоволено , стягнуто на користь позивачки 32531, 76 грн. недоплаченої
одноразової допомоги та зобов'язано Фонд здійснювати щомісячні страхові виплати
в сумі 400, 09 грн., починаючи з 23 травня 2005 року з подальшим перерахуванням
відповідно до діючого законодавства.

У
касаційній скарзі, направленої до Верховного Суду України, Фонд, посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначені
судові рішення , а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши
доповідь судді по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню за таких підстав.

Суд
першої інстанції, з чим погодився і апеляційний суд, задовольняючи позов,
керувався тим, що відповідно до ст.34
Закону № 1105-ХІУ при розрахунку страхових виплат, на отримання яких має
позивачка, слід брати до уваги як розмір щомісячних страхових виплат у зв'язку
з ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання, одержаних за життя
ОСОБА_2, так і розмір його пенсії за віком.

Однак з
такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно
до ст..28 Закону № 1105-ХІУ страховими виплатами є грошові суми, які згідно із ст..21 цього Закону
Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань виплачує застрахованому чи особам, які мають на це
право, у разі настання страхового випадку.

Цим
Законом визначено, що зазначені грошові суми складаються із таких виплат:
втраченого заробітку або відповідної його частини, одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та особам, як перебували на утримання померлого),
пенсія з інвалідності потерпілого, пенсії у зв'язку з втратою годувальника,
тощо, а також витрат на медичну та соціальну допомогу.

Повний
перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються Фондом визначено ст..21
Закону № 1105-ХІУ, компенсацію пенсії за віком цією статтею не передбачено.

Вказаний
Закон не відносить до складу страхових виплат пенсію за віком, яку отримував
потерпілий.

Відповідно
до абзацу 2 п.9 ст.34 Закону № 1105-ХІУ в разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам,
зазначеним у ст..33 цього
Закону, визначається відповідно до суми щомісячних страхових виплат і пенсій,
які одержував потерпілий на день його смерті,

з відповідним
коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із ст..29 цього Закону.

Таким
чином, наведені норми Закону № 1105-Х1У свідчать про те, що у разі смерті
потерпілого, який одержував виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди
особам, які мають право на страхові виплати згідно із ст. 33 цього Закону,
визначається відповідно до суми щомісячних страхових виплат і пенсій по
інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком (професійним
захворюванням), які одержував потерпілий на день його смерті.

Заперечуючи
позов, Фонд посилався на те, що страхові виплати позивачці були розраховані
відповідно до положень діючого законодавства, і пенсія за віком, яку отримував
за життя ОСОБА_2, не передбачена статтями 21, 28 Закону № 1105-Х1У та не може
бути включена до розрахунку.

Суд
першої інстанції на порушення вимог статей 214, 215 ЦПК України доводів
відповідача належним чином не перевірив, не визначився із правовою нормою, що
регулює спірні правовідносини. Апеляційний суд, на порушення вимог статей 303,
315 ЦПК України на зазначене не звернув увагу та належним чином не перевірив
доводів апеляційної скарги.

За таких
обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею
справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч.2
ст.338 ЦПК України.

Керуючись
ст. ст. 336, 338, 344 ЦПК України, Законом України „Про внесення змін до Закону
України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ від 22 лютого 2007 року, главою 2 , розділу У ЦПК України,
колегія суддів судової палати Апеляційного суду м. Києва -

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Торезі
Донецької області задовольнити.

Рішення
Торезького міського суду Донецької області від 12 жовтня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2005 року, скасувати,
справу передати  на новий судовий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили негайно й оскарженню не підлягає.