УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30
жовтня 2007 року                                                                                               м.  Ужгород

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області в складі:

головуючого - Кеміня М. П.
суддів - Дроботі В.В.,
Власова С. О. при секретарі -
Шпонтак В.В. розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за   позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Тячівської районної державної нотаріальної
контори,  третьої особи ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування будинку, -

за участю   ОСОБА_2,
її представника ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  його
представника ОСОБА_6 ,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернулася з апеляційною скаргою на рішення Тячівського районного суду від 05 грудня 2006 року,  яким зазначений вище позов задоволено.
Визнано недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1,  який укладений 27 червня 2001 року між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і посвідчений в Тячівській державній нотаріальній конторі за
реєстром №1-1229. В апеляційній скарзі зазначає,  що рішення суду прийнято з порушенням норм
матеріального права,  є незаконним,  тому підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в позові ОСОБА_1 Зокрема,
вказує,  що дії нотаріуса при
посвідченні зазначеного вище договору дарування ,  оформленого українською мовою,  були правомірними,  а висновки суду,  що позивачка не розуміла українську
мову,  тому не могла усвідомлювати
наслідки укладення цього договору,  не
відповідають дійсності.

В
судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 підтримали вимоги,
викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити з
підстав,  наведених у ній.

ОСОБА_3
та його представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити як
безпідставну.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що при
укладенні оспорюваного договору дарування нотаріусом не було дотримано вимог
Закону України «Про нотаріат»,  а також
вимог Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»
від 18 червня 1994 року №18/5,  чинної на момент укладення угоди,  тому позов підставний і підлягає до
задоволення.

Справа №.22-1310/07                                                     Номер
рядка статистичного звіту: 13

Головуючий у І
інстанції :Розман М. М.  Доповідач : Кемінь М. П.

2

Відповідно
до статті 15 Закону
України «Про нотаріат»,  а також п. 6 Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 18 червня 1994 року №18/5,  чинної на момент укладення договору дарування якщо
особа,  яка звернулась за вчиненням
нотаріальної дії,  не знає мови,  якою ведеться діловодство,  тексти оформлюваних документів мають бути
перекладені їй нотаріусом або перекладачем,
про що зазначається в посвідчувальному написі. Особа,  що не володіє мовою,  якою виготовлений документ,  підписується тією мовою,  яку вона знає.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні суду першої
інстанції,  позивачка є румункою,  українською мовою не володіє. Таким чином,  суд дійшов вірного висновку про те,  що при укладенні договору дарування
нотаріусом не були дотримані вимоги закону ,  отже,  судом всебічно і повно з'ясував обставини
справи.

Однак,  суд першої інстанції неправильно застосував
норми матеріального права,  поширивши
правила  ст. 56 ЦК України (в ред. 1963 року).

Так,  встановивши,
що при укладенні договору дарування нотаріусом не було дотримано вимог
закону,  то з цих підстав зазначений
договір слід визнати недійсним з часу його укладення з підстав,  передбачених чинною на той час  ст. 48 ЦК
України.

Відповідно
до ч.2  ст. 308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Керуючись
статтями 307,  308,
313-315 України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Тячівського районного суду від 05
грудня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
,  однак може бути

оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили до Верховного Суду

України.