УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

12 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Черемиської М. Є.,  Шевченко
В.Ю.,  Біляєвої О.М. ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в місті Донецьку справу за

позовом ОСОБА_1,  яка діє в своїх
інтересах та інтересах

малолітнього ОСОБА_2,  до
ОСОБА_3,  третя особа - Орган опіки та
піклування Шевченківської районної

у м.  Києві державної
адміністрації,  - про вселення; за
зустрічним позовом

ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
третя особа - Шевченківська районна у м.
Києві державна

адміністрація,  - про визнання особи
такою,  що втратила право користування
жилим

приміщенням,             за касаційною
скаргою ОСОБА_1на

рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 31 березня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 25 вересня 2003 року,

встановила:

У квітні
2002 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2  звернулася до суду з даним позовом,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що вона разом із сином прописана в суміжних
кімнатах площею 24, 0 кв. метрів та 16,
0 кв. метрів,  що в АДРЕСА_1; в
кімнаті знаходяться їх речі; вона сплачує комунальні послуги. Відповідач
ОСОБА_3,  який є наймачем кімнати площею
19, 9 кв. метрів зазначеної квартири,
змінив замки у дверях квартири,
не пускає до квартири,  чим
порушує їх житлові права. Просила позов задовольнити.

ОСОБА_3
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4.
звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_5.  та ОСОБА_2
про визнання їх такими,  що
втратили право користування жилим приміщенням,
що складається із двох суміжних кімнат за вказаною адресою,  на підставі
ст. 107 ЖК України.

Справа №
33ц-901кс 07

Біляєва
О.М.

Ухвалою
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 31 січня 2003 року провадження за зустрічним позовом в частині
визнанняОСОБА_5.  таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням,  закрито.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 31 березня 2003 року,  яке ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від
25.09.2003 року залишено без змін,  в
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено. Позов ОСОБА_3. задоволено. Визнано
ОСОБА_1 та ОСОБА_2  такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням,  що складається із двох суміжних
кімнат площею 24, 0 та 16, 0 кв. метрів у АДРЕСА_1,  з 10 вересня 1996 року.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та направити справу
на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення норм процесуального права; невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія
суддів вважає,  що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Відсутні
передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 31 березня 2003 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 25 вересня 2003 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.