Головуючий в 1 інстанції:
Старосуд Н.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2007
року                                                                         м.
Київ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого:
Горелкіної Н.А.

Суддів:    Матвєєвої О.А., Слободянюк С.В.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства «Маріуполь-Авто» про відшкодування матеріальної шкоди
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2005 року та від 25
червня 2005 року, -

встановила:

У вересні 2003
року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В заяві зазначав, що
працюючи електрозварником ручної зварки 6 розряду у цеху водопостачання ВАТ „
ММК ім. Ілліча» 10 травня 1993 року з вини водія відповідача отримав травму. З
24 березня 1994 року йому була призначена пенсія і на підставі рішення
Іллічівського районного суду М.Маріуполя від 12 вересня 1995 року відповідачем
відшкодовувалася шкода, виходячи з 90% ,а потім 70% втрати ним професійної
працездатності.

Згідно з
висновком судово - медичної експертизи від 7 липня 1998 року йому була
встановлена втрата професійної працездатності - 50 % безстроково і він визнаний
інвалідом 2 групи безстроково.

На підставі
вказаних документів відповідач відшкодовував йому шкоду до 1 червня 2003 року,
а потім поновив виплату лише у грудні 2004року.

У зв»язку з тим,
що з березня 2003 року заробітна плата за його спеціальністю у ВАТ „ММК
ім.Ілліча» збільшилася і складає 1240,99грв. , просив стягнути з відповідача у
відшкодування шкоди 50% втраченого заробітку з 1 березня 2003 року до 31 грудня
2003 року, виходячи з розміру даної заробітної плати. Оскільки у 2004 році і у
2005 році заробітна плата за його спеціальністю за місцем роботи також
збільшувалася просив також стягнути з відповідача 50% втраченого заробітку,
виходячи з розміру збільшення заробітної плати та чинного законодавства.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 110 березня 2005 року позов ОСОБА_1 задоволений
частково.

З ВАТ „Маріуполь
- Авто» на користь позивача у відшкодування шкоди у зв»язку з втратою 50%
професійної працездатності стягнуто за період з 1 червня 2003 року по 31
березня 2005 року 8282,45 грн., з 1 квітня 2005 року по 514,78 грн. щомісячно,
а також на користь держави держмито в розмірі 82,83грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2005 року апеляційна скарга
ВАТ «Маріуполь-Авто» задоволена частково, рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 10 березня 2005 року змінено. Стягнуто з ВАТ «Маріуполь-Авто»- на
користь ОСОБА_1 у
відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров»я, одноразово за період з 1
березня 2003 року по 31 березня 2005 року 6084,27 грн. і щомісячно, починаючи з
1.04.2005 року, по 529,32 грн. Стягнуто з ВАТ «Маріуполь-Авто» державне мито на
користь держави в розмірі 251,39 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2005 року виправлені
арифметичні помилки в ухвалі від 25 червня 2005 р.

Стягнуто з ВАТ
«Маріуполь-Авто» на користь ОСОБА_1
у відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров»я, одноразово за період
з 1 березня 2003 року по 31 березня 2005 року 4599,93 грн., і щомісячно,
починаючи з 1.04.2005 року, по 470,74 грн. Стягнуто з ВАТ «Маріуполь-Авто»
державне мито на користь держави в розмірі 215,46 грн.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування ухвали Апеляційного суду Донецької області від 25 червня
2005 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2005 року,
залишення без змін рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10
березня 2005 p.,
посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це
вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.
ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1
відхилити.

Ухвали
Апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2005року та від 12 липня 2005
року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили негайно й оскарженню не підлягає.