Справа № 22-1255
Головуючий у 1-й інст.Луців-Шумська
Доповідач   Зубарєва К.П.
Ухвала

Іменем України

03 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

Головуючого:
Зубарєвої К.П.

Суддів Мікуш
Ю.Р., Штефаніци Ю.Г.

При секретарі:
Жукровській Х.І.

З участю
відповідача та його представника розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського райсуду
м.Львова від 27 лютого 2007 року;

встановила:

Оскаржуваним
рішенням частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист
честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.
Зобов"язано ОСОБА_1 у десятиденний термін з часу набрання рішенням суду
законної сили спростовувати недостовірні відомості, викладені ним у заяві від
31 жовтня 2005 року на ім"я Президента України В.А.Ющенка у абзаці 6
сторінки 2 „ Ініціаторами ліквідації експедиції перед НАН України виступили
директор інституту археології НАН України Петро Толочко та директор Інституту
народознавства НАН України Степан Павлюк, у складі якого перебуває остання.
Такою була міра покарання за мою відмову „співпрацювати" з
хабарниками", які принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2,
шляхом скерування на ім"я Президента України В.А. Ющенка спростування. У
спростуванні вказати: Я, ОСОБА_1, у заяві до президента України Віктора Ющенка,
що від 31 жовтня 2005 року фразою „Такою була міра покарання за мою відмову
„співпрацювати" з хабарниками" висловив необдумане звинувачення на
адресу директора Інституту народознавства НАН України Степана Павлюка.
Спростовую це необдумане звинувачення на адресу Степана Павлюка та прошу
вибачення". Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 500 грн., 25 грн.50 коп. державного мита та 30 грн. збору за
інформаційно-технічне забезпечення в дохід держави.

Рішення суду
оскаржив відповідач. В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у позові, оскільки вважає рішення суду незаконним і
необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального
права. Зокрема не враховано, що звернення його до Президента України викликано
грубим порушенням директором Інституту народознавства НАН України Павлюком СП. його
конституційних прав та неодноразового незаконного звільнення його з роботи,
ненадання щорічних відпусток та невиплати заробітної плати. Суд не
з"ясував, з якою метою ним поширено інформацію, викладену у заяві до
Президента України та чи була у нього мета довести цю інформацію до
громадськості й окремих громадян а також чи ця інформація є недостовірною і
негативною.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів
вважає, що її слід відхилити.

Встановлено, що
31.10.2005 року відповідач подав у регіональну приймальню Президента України у
Львівській області заяву на ім"я Президента України В.А.Ющенка, в якій
вказував на причини ліквідації Верхньодністрянської археологічної експедиції та
зазначив, що „ініціаторами ліквідації експедиції перед НАН України виступили
директор інституту археології НАН України Петро Толочко та директор Інституту
народознавства НАН України Степан Павлюк, у складі якого перебуває остання.
Такою була міра покарання за мою відмову „співпрацювати" з
хабарниками". Відповідно до ст..
277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про
неї недостовірної

2

інформації, має право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.
Задовольняючи частково позовні вимоги та зобов'язуючи відповідача спростувати
недостовірні відомості, викладені ним у заяві від 31.10.2005 року у абзаці 6
сторінки 2 на ім"я Президента України В.А.Ющенка, суд вірно виходив з
того, що така інформація є недостовірною, принижує честь, гідність та ділову
репутацію позивача, була предметом обговорення вченої ради інституту
народознавства НАН України 21.11.2005 року, директором якого є позивач.
Відповідачем також не доведено, що ініціатива позивача щодо ліквідації
експедиції була зумовлена відмовою його співпрацювати з хабарниками. Рішення
суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,
підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів;

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м.Львова від
27 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.