Справа
№ 22-ц- 5993/2007р.                                    Головуючий І -ї ін-т.: Тарасенко Л.М.
Категорія: окреме провадження                              Доповідач: Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 року                                                                                    м. Харків.

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Луспеника Д.Д.,

суддів: Яцини В.Б. і Даниленка В.М.,

при секретарі Шевченко О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 30 жовтня 2007 року

по справі за заявою ОСОБА_1,
заінтересовані особи: відділення у справах громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб Фрунзенського РВ ГУ
МВС України в Харківській області, Фрунзенська районна рада м. Харкова, про
встановлення факту проживання однією сім'єю, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2007
року ОСОБА_1. звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт її
сумісного проживання однією сім'єю зОСОБА_2,
що їй необхідно для реєстрації за місцем проживання в квартиріАДРЕСА_1

При цьому
послалася на те, що з 16 лютого 1994 року вона за вказаною адресою проживала
разом з ОСОБА_2який був основним наймачем вказаної квартири, а вона сплачувала
за комунальні послуги, вела з ним спільне господарство та спільний бюджет, вони
фактично створили одну сім'ю. 6 жовтня 2001 року в результаті нещасного випадку
та одержаних тяжких травм він помер у лікарні і вона його поховала.

В судовому
засіданні заявниця та її представник підтримали заяву, на її обґрунтування
навели вказані доводи. Заявниця пояснила, що з ОСОБА_2 шлюб вони не
зареєстрували, спільних дітей у них немає, у вказаній квартирі, яка не є
приватизованою, був зареєстрований лише ОСОБА_2., а вона до 2002 року була
зареєстрована за іншою адресою:АДРЕСА_2, що встановлення факту проживання однією
сім'єю їй необхідно для того, щоб залишити за собою зазначену однокімнатну
квартиру, з цього приводу вона у 2002 році позивалася до суду.

Представники
заінтересованих осіб у судове засідання не з'явилися і своїх пояснень з приводу
заяви не надали.

2

Рішенням Фрунзенського районного суду м.  Харкова від 30 жовтня 2007 року       ОСОБА_1. відмовлено у встановленні факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_2

Не погоджуючись
з таким рішенням суду, ОСОБА_1.
в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвалити нове рішення. Вважає,
що рішення районного суду є незаконним і необгрунтованим, яке підлягає
безумовному скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказала,
що суд не врахував наявні у справі докази на підтвердження її заяви, та
безпідставно не застосував ст. 3 СК України, вона не була належним чином
повідомлена про час і місце судового засідання, у зв'язку з чим не змогла
надати суду доводи на підтвердження своєї заяви.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, відповідно до ст.
303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла до наступного.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи у
задоволенні заяви районний суд виходив з того, що заявниця не надала доказів,
які б свідчили, що у неї з ОСОБА_2 була одна сім'я, що вони вели спільне
господарство, та що ОСОБА_2. звертався з заявою до КЖЕП-198 про проживання в
його квартирі заявниці у якості члена сім'ї та про її реєстрації в цій
квартирі, за його життя заявниця була зареєстрована за іншою адресою і не
ставила питання про право на житло в квартирі.

Положеннями ч. 1
ст. 234 ЦПК України передбачено, що у окремому провадженні розглядаються
цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів,
що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов
здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження
наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Таким чином,
згідно наведених норм процесуального права в порядку цивільного судочинства суд
має право встановлювати факти, що мають юридичне значення, тобто від
встановлення цих фактів рішенням суду мають залежати виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення
до суду на підставі цього рішення.

Згідно ст. 6
Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
Україні» для реєстрації місця проживання особи не потрібно визнання її членом
сім'ї наймача.

Оскільки
відповідно до ст. 64 ЖК таке право на проживання може виникнути за рішенням
наймодавця або суду у члена сім'ї наймача - іншої особи, яка постійно проживає
спільно з наймачем та веде з ним спільне господарство, встановлення факту її
сумісного проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 не має юридичного значення. Для
встановлення такого права ОСОБА_1. має право на звернення до суду з відповідним
позовом.

3

Крім того, за
змістом п. 11
постанови Пленуму ВС України
від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення», встановлення судом факту перебування у
фактичних шлюбних відносинах може мати місце, якщо це може мати юридичне
значення: коли такі відносини виникли до 8 липня 1944р. і тривали до смерті (пропажи безвісти на
фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в
органах РАГС.

Судова колегія
відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо необхідності застосування до спірних
правовідносин положень СК України та про порушення судом норм процесуального
права щодо права заявниці на участь у судовому засідання, оскільки СК України
набрав чинності, коли спільне проживання ОСОБА_1. з ОСОБА_2 вже припинилося, а
справа була розглянута за участю заявниці, яка належним чином була повідомлена
про розгляд справи, та її представника.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319 ЦГОС
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного суду

України.