Справа АДРЕСА_32-1121 2007р.                          Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
29                                                              Доповідач:Бермес
УХВАЛА

Іменем України

21
травня 2007 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Львівської області в складі:

Головуючого-
Юхименко А.Г.,

Суддів:
Приколота Т.І.,  Бермес І.В.,

При секретарі:
Щербата І.М. ,

З участю
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
.

Та
адвоката ОСОБА_3,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської
області від 23 січня 2007 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_1,  ОСОБА_6,  ОСОБА_4,
Стрийської міської ради про визнання частково недійсними свідоцтва про
право власності на квартиру та договору купівлі-продажу квартири, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням постановлено визнати
частково недійсними:

-     свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1,  видане

Стрийською районною і м. Стрия державною адміністрацією 19 листопада 1993
року

ОСОБА_4,  в частині приватизації
ОСОБА_4  коридору площею

4, 16 кв. м та сходової клітки,
загальна площа яких складає 14.30 кв. м;

-       договір купівлі-продажу цієї
квартири,  укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 29 січня 1999 року,  в частині
продажу ОСОБА_4  разом з квартирою
ОСОБА_1 зазначених : коридору площею 4, 16 кв. м та сходової

клітки,  загальна площа яких складає
14.30 кв. м,  та визнати,  що ОСОБА_1 є власником

однокімнатної квартири загальною площею 48, 86 кв. м,  де площа кімнати становить - 31, 37

кв. м,  кухні - 13, 20 кв. м,  ванної - 4, 29 кв. м,  і обладнана балконом площею 3, 1 кв. м.

Рішення суду
оскаржили відповідачі ОСОБА_1,  та
ОСОБА_4

Апелянти
покликаються на те,  що питання передачі
у власність ОСОБА_4  зазначеного
приміщення вирішувалось з участю представника відділу архітектури Стрийського
міськвиконкому,  яким було опитано
наймачів квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 на предмет їх згоди на таку
приватизацію,  та запропоновано було
сім'ї ОСОБА_9,  які продали свою квартиру
позивачу через 12 років в 2005 році,
зробити окремий вхід на горище через вікно в горищі. ОСОБА_9,  які на час приватизації квартири вже були
людьми похилого віку,  не мали бажання
робити цей вхід,  так як не користувались
горищем взагалі.

Вирішуючи
питання про недійсність договору купівлі - продажу квартири,  який був укладений між ними,  який був нотаріально посвідчений 29.01.1999
року державним нотаріусом ОСОБА_7 ,  суд
не залучив до участі в справі нотаріуса.

Визнавши
частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру,  яке було видане ОСОБА_4  19 листопада 1993 року на підставі
розпорядження Стрийської районної і м.
Стрий державної адміністрації від 18 листопада № 754,  суд не вирішив питання про визнання такого
розпорядження частково недійсним,  не
витребував цього розпорядження.

Не
жодної оцінки тому,  що ОСОБА_1,  придбала за договором купівлі-продажу
29.01.1999 року квартиру загальною площею 69.21 кв.м.  і вона покликається,  що в порушення вимог  ст.
386 ЦК України,  суд позбавив її права власності на приміщення
площею 14, 30 кв. м.

З 1947
року приміщення,  яке рахувалося
коридором площею 4,  16 кв.м.  входило в загальну площу квартири. Це
зафіксовано в інвентаризаційній справі,
яка була оглянута в судовому засіданні. З поповерхового плану,  який є в техпаспорті,  це приміщення не має входу зі сходової
клітки. Є єдинний вхід зі сходової клітки в квартиру через це приміщення в
квартиру,  а дві інші квартири мають
самостійні входи в їх квартири.

Просять
рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Вислухавши
доповідача,  пояснення ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та виступ адвоката ОСОБА_3 на підтримання
апеляційної скарги,  перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлено,  що ОСОБА_5 подав позов до ОСОБА_1.
ОСОБА_6,  ОСОБА_4  та Стрийської міської ради про визнання
частко недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та договору
купівлі-продажу квартир. В обґрунтування покликався на те,  що в ході розгляду справи йому стало
відомо,  що колишній власник квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_4 невідомо яким чином приватизувала,  а згодом продала ОСОБА_1 зазначену квартиру
разом з коридором,  який є приміщенням
загального користування і відповідно до ч.2
ст. 382 ЦК України
повинен належати всім співвласникам багатоквартирного будинку.

Згідно
даних МБТІ площа квартири до приватизації ОСОБА_4  становила 53.02 кв. м.  Згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_1
придбала квартиру площею 69.21 кв. м.
Згідно технічного паспорту на квартиру ОСОБА_1 загальна площа цієї
квартири становить 59, 07 кв. м.

Вважав,  що ОСОБА_4
під час приватизації квартири безпідставно включили в площу
квартири,  що безоплатно
приватизовується,  коридор,  з якого існує вхід на горище над його
квартирою,  а з цього горища - вхід на
горище над квартирою відповідачки ОСОБА_1

Так як
іншого входу на горище немає,  навіть у
випадку розподілу горища між власниками квартир у будинку,  відповідачка ОСОБА_1,  користуючись тим,  що вона згідно свідоцтва є одноосібним
власником коридору та сходової клітки,
надалі чинитиме йому перешкоди в користуванні входом у квартиру із
загального коридору та входом на горище.

Статтею
215 ч.1 ЦК України
передбачено,  що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог,  які встановлені частиною першою  ст. 203 цього Кодексу,  згідно якої,
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,  іншим актам цивільного законодавства,  а також моральним засадам суспільства.

Він
вважав,  що і договір купівлі продажу
квартири АДРЕСА_1,  і свідоцтво про право
власності на цю квартиру,  видане на ім'я
ОСОБА_4 . суперечать вимогам  ст. 382 ЦК України,  тому просив суд на підставі  ст.
ст. 203 ч.1,  215,  382 ЦК
України задоволити позов.

Судом
встановлено,  що сторони проживають в
триквартирному будинку по АДРЕСА_1. Позивач є власником квартири АДРЕСА_2,  розташованої на першому поверсі будинку;
ОСОБА_2 та ОСОБА_8 - власники квартири АДРЕСА_3,  також розташованої на першому поверсі
будинку; ОСОБА_1 - власник квартири АДРЕСА_1,
яка розташована на другому поверсі будинку над квартирою АДРЕСА_3.

Як
вбачається з технічної документації в будинок існує загальний вхід у спільний
коридор - сходову клітку. З цієї сходової клітки є входи в усі квартири. На
другому поверсі з цього коридору є вхід на горище,  розміщене над квартирою позивача.

Згідно
довідки №383,  виданої 02.10.2006р. КП
«Надія» загальна площа,  за яку ОСОБА_1
сплачує квартплату становить 53, 02 кв. м.
Місцем загального користування в будинку є сходові клітки загальною
площею 14, 30 кв. м.  та 10.14 кв. м.

Суд
вказав,  що така розбіжність у розмірах
площі квартири АДРЕСА_1 ставить під сумнів законність набуття відповідачкою
ОСОБА_4 ,  як попереднім власником права
власності на квартиру тієї площею,  що
зазначена у свідоцтві про право власності,
а відтак -на коридор,  який до
цього часу знаходився у спільному користуванні всіх мешканців багатоквартирного
будинку.

Задовольняючи
позов,  суд виходив з того,  що представник органу приватизації без
належного технічного обґрунтування безпідставно включив в площу квартири,  яка приватизувалася ОСОБА_4 ,  сходову клітку та коридор,  загальною площею 14, 30 кв. м.  з яких площа лише коридору - 4, 16 кв.
м,  адже коридор та сходова клітка,  не можуть бути власністю лише одного з
мешканців цього багатоквартирного будинку і не можуть бути приватизовані окремо
жодним з них. Також вважав,  що порушено
вимогу  ст. 382 ЦК України про
те,  що власникам квартир у дво- або
багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального користування,
будівлі,  споруди,  які призначені для забезпечення потреб усіх
власників квартир.

Також
суд вказав,  що і свідоцтво про право
власності на цю квартиру,  видане на імя
ОСОБА_4 ,  і договір купівлі продажу
квартири АДРЕСА_1,  укладений між
ОСОБА_4  і ОСОБА_1,  суперечать вимогам  ст.
ст.  203 4.1, 215, 382 ЦК України,  а тому їх слід визнати частково недійсними в
частині в частині приватизації ОСОБА_4
коридору площею 4, 16 кв.
м та сходової клітки,  загальна площа
яких складає 14.30 кв. м.

Однак
суд не врахував,  що ОСОБА_1,  суду пояснила,  що купила свою квартиру АДРЕСА_1 у
попереднього власника ОСОБА_4  Квартира
складалася з сходової клітки,  коридору-кухні,  в якій розміщені умивальник,  газова плита,
двох кімнат,  одна з яких суміжна
з ванною.

ОСОБА_4
суду пояснила,  що її квартира на час
приватизації складалася з однієї кімнати,
кухні,  суміжної з ванною та
туалетом.  На сходовій клітці в коридорі
перед входом у її квартиру попереднім власником була встановлена мала газова
плита,  вона встановила газову колонку.
Сусіди - власники квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 - не заперечували проти
приватизації нею коридору. Тому представник архітектури,  який готував необхідну документацію щодо
приватизації її квартири,  включив цей
коридор в площу,  що приватизується.

При
таких обставинах висновок суду про те,
що порушено вимогу  ст. 382 ЦК України є
непереконливим.

Суду
слід було обговорити це питання з врахуванням того,  що на час приватизації квартири ОСОБА_4  жодних заперечень з сторони сусідів не було
щодо користування нею коридору площею 4, 16 кв. м та сходовою кліткою,  загальна площа яких складала 14.30 кв. м.

Визнавши
частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру,  яке було видане ОСОБА_4  19 листопада 1993 року на підставі
розпорядження Стрийської районної і м.
Стрий державної адміністрації від 18 листопада № 754,  суд не вирішив питання про визнання такого
розпорядження частково недійсним,  не
витребував цього розпорядження,  та не
дослідив його в судовому засіданні.

Вирішуючи
питання про недійсність договору купівлі - продажу квартири,  який був укладений між апелянтами,  який був нотаріально посвідчений 29.01.1999
року державним нотаріусом ОСОБА_7 ,  суд
не залучив до участі в справі нотаріуса,
що відповідно до п.4 ч.1  ст. 311
ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

Крім
того відповідно до договору міни від 21.04.2007 року ОСОБА_5 провів міну
квартири АДРЕСА_3 на квартиру АДРЕСА_4.

Як
вказує апелянт нові власники квартири квартири АДРЕСА_2 в спірному будинку не
мають претензій щодо встановленого раніше порядку користування горищем.

Вказані особи
мають бути притягнуті до участі в розгляді справи.

Зазначені
обставини відповідно до п.4 ч.1  ст. 311
ЦПК України є підставою для скасування судового рішення,  а тому рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Керуючись
ч.1 п.5  ст. 307,  ч.1 п.4
ст. 311,  ч.1 п.2  ст. 314,
ст. 315 ЦПК України,  колегія
суддів.-

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення
Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2007 року
скасувати,  а справу направити на новий
судовий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.