справа № 2- 377/ 2007 p.
справа № 2 - 3734/2006 p.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

29 січня 2007 року Фрунзенський районний суд м.  Харкова в складі:

головуючого - судді Алфьорової Т.М.

при секретарі - Савченко
В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Харкові цивільну справу за позовною

заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради та ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за
законом,  посилаючись на те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.  Бєлгороді Російської Федерації помер його
батько ОСОБА_3. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді Уг частини
АДРЕСА_1. На день смерті батька він проживав в цьому будинку,  тому вважає,
що спадщину прийняв за законом фактично,
так як мешкає у будинку,  так і
юридично,  звернувшись до нотаріальної
контори у м.  Бєлгороді. Просить визнати
за ним право власності як спадкОСОБА_1мця першої черги за законом.

В судовому
засіданні позивач свої вимоги підтримував,
вказував на те,  що хоча батько
залишив у 2003 році заповіт на ім'я свОСОБА_1ї онуки ОСОБА_4,  цій заповіт був складений з порушеннями. Крім
цього,  ОСОБА_5  не приймала спадщину у вигляді Уі частини
будинку,  який розташований за адресою
АДРЕСА_1. Тому,  посилаючись на те,  що вона не прийняла спадщину в порядку,  передбаченому
ст.  549 ЦК України ( в
редакції 1963 року),  він придбав право
на спадкове майно,  яке залишив йому
батько,  передавши у 1995 році будинкову
книгу.

Відповідач -
представник Харківської міської ради народних депутатів у судовому засіданні
позов не визнав,  так як вважає,  що підстав для визнання права власності в
порядку спадкування за законом у позивача ОСОБА_1  немає,
так як був складений заповіт,  а
позивач не мав право на обов'язкову частину у спадщині.

Відповідач
ОСОБА_2 ,  якого суд притягнув до участі
у справі,  в судове засідання не
з'явився,  про день і час слухання справи
судом сповіщався у передбаченому законом порядку,  а саме: згідно зі  ст. 76 п.3 ЦПК України через вуличний
комітет,  тому суд вважає можливим
слухати справу у його відсутності.

Вислухавши
позивача та перевіривши матеріали справи,
суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з наступних
підстав.

Як встановлено в
судовому засіданні,  ОСОБА_3 належала Уг
частина АДРЕСА_1 на підставі договору на право забудови будинку й безстрокового
користування земельною ділянкою від 31.05.1954 року. Інша частина будинку
належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 1996 року. Ця частина
належала ОСОБА_6 - матері позивача на підставі свідоцтва про право
власності,  виданого 25.08.1988 р.

2

Згідно зі  ст.  534 ЦПК
України (в редакції 1963 року) - кожен громадянин має право залишити заповіт на
усе свОСОБА_1 майно,  або частини
його,  одному або декільком особам,  як вхідним,
так і не вхідним у коло спадкємців по закону. Заповіт - це воля
спадкодавця у визначенні порядку переходу спадкємного майна,  і він повинен бути оформлений відповідно до
вимог законодавства.

Як встановлено в
судовому засіданні,  ОСОБА_3 при житті
розпорядився своїм майном,  залишивши
нотаріально посвідчений заповіт.

Дванадцята
Харківська державна нотаріальна контора надала копію заповіту від 16.03.2003
р,  посвідченого ОСОБА_7 ,  нотаріусом Бєлгородського нотаріального
округу Бєлгородської області.

Згідно заповіту
№ 388 від 16.03.2003 р -ОСОБА_3 залишив наступне розпорядження про
своємайно,  «все свое имущество,  которое ко дню моей смерти окажется мне
принадлежащим,  где бы оно не находилось
и в чем бы оно не заключалось,  в том
числе принадлежащую мне на праве собственности кв. № 11,  находящуюся
по адресуАДРЕСА_3 я
завещаю ОСОБА_8.»

Таким чином,  спадкодавець
залишив усе майно спадкоємцю ОСОБА_5
Даний заповіт не був оскаржений у передбачений законом строк,  у тому числі позивачем.

Відповідно
до  ст.
549 ЦК України
( в редакції 1963 року ) - дії,  які
свідчать про прийняття спадщини,  це якщо
спадкоємець фактично вступив у керування або володіння спадковим майном,  або звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути зроблені
протягом шести місяців від дня відкриття спадщини.

ОСОБА_5 ,  виконуючи волю ОСОБА_3 05.09.2003 року
звернулась до Бєлгородського нотаріального округу Бєлгородської області з
заявою про прийняття спадщини,  вказуючи
на відоме їй на той час майно ОСОБА_3,  а
саме: грошові вклади,  квартиру у
Бєлгороді,  земельні ділянки. 09.10.2003
р їй були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Якщо спадкоємець
прийняв частину майна,  то він вважається
таким,  що прийняв спадкове майно в
цілому. У даному випадку - спадкоємець ОСОБА_5
прийняла частину майна,  отримавши
свідоцтва про спадщину і тому вважається,
що вона прийняла усю спадщину. І після шестимісячного строку при
виявленні іншого спадкового майна,  вона
мала право звернутися до нотаріальної контори і отримати свідоцтва про право
власності в порядку спадкування за заповітом.
Згідно наданого свідоцтва про смерть -ОСОБА_5  ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ДТП загинула.

До суду не
надано доказів,  що спадкоємець
ОСОБА_5  відмовилась від прийняття іншої
частини спадщини. На день її смерті спадкоємцем за законом був її брат ОСОБА_2
,  котрий має в цьому будинку 1/2 частину
згідно договору дарування.

ОСОБА_1  на день смерті свого батька,  відповідно до
ст.  535 ЦК України ( в
редакції 1963 року ),  (  ст.
1241 ЦК України
в редакції 2004 р )- не належав до осіб,
які мають право на обов'язкову частку в спадщині.

При
наявності заповіту,  за позивачем ОСОБА_1
не можливо визнати право на спадщину як спадкоємця за законом.

За таких
обставин,  суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позову про визнання права власності за позивачем в
порядку спадкування за законом.

Крім цього,  позивачем при поданні позову не сплачено
держмито. Ним надана квитанція про сплату держмита тільки за 2004 рік,  і тому суд не може прийняти її до уваги,  так як пройшов рік після сплати,  тому з позивача потрібно на користь держави
стягнути держмито у розмірі 51 грн.

3

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  209, 212,  213,
215,  218 ЦПК України,   ст.
ст.  529, 534
549,  ЦК України ( в редакції 1963 року )  ст.
ст.  1233-1235 ЦК України   суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позивної заяви ОСОБА_1 до Харківської міської ради та ОСОБА_1 про визнання
права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави держмито у розмірі 51 грн.

Рішення суду
може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський
районний суд м .Харкова.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.