АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня
2007 року                                                             м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої-судді Варвус Ю.Д.

суддів: Кізюн О.Ю.,  Ващенка С. Є.
при секретарі Курдзіль М. В. з участю: сторін та їх представників розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу №22ц-1205 за апеляційною
скаргою   ОСОБА_1 на рішення
Нетішинського міського суду від 08 травня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  треті особи Полянська сільська рада
Славутського району,  приватний нотаріус
Нетішинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання довіреності та
договору обміну квартири недійсними.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  їх представників,  перевіривши матеріали справи,  ознайомившись з доводами апеляційної
скарги,  колегія суддів

встановила:

В квітні
2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання
недійсними: довіреності №118 від 21 липня 2004 року виданої на ім'я
ОСОБА_3,  зареєстрованої в Полянській
сільські раді та договору обміну квартири від 21 липня 2007 року. В
обґрунтування позовних вимог вказувала,
що ОСОБА_3 ввів її в оману стосовно площі квартири,  на яку буде проведено обмін,  належна їй на праві власності,  двокімнатної квартари АДРЕСА_1.

В серпні
2006 року ОСОБА_1 в доповненнях до позовної заяви,  просила притягнула до участі у справі в
якості третіх осіб Полянську сільську раду Славутського району та приватного
нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 ,  якими були посвідчені оспорювана довіреність
та договір обміну квартирами.

Рішенням
Нетішинського міського суду від 08 травня 2007 року в позові ОСОБА_1
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи про обізнаність
позивачки щодо обміну квартирами та її згоду на проведення обміну її двокімнатної
квартири на однокімнатну квартиру без доплати і значного погіршення житлових
умов.

Апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Судом
встановлено,  що позивачці та відповідачу
ОСОБА_3 на праві власності в рівних частках належала двокімнатна квартира
АДРЕСА_1. 21 липня 2004 року позивачка надала ОСОБА_3 повноваження від її імені
здійснити обмін   зазначеної   квартири
згідно   довіреності,    посвідченої   секретарем
Полянської

Головуюча
у першій інстанції -Гаврищук Л
.П.                                  Справа
№22ц-1205

Доповідач
- Варвус Ю.Д.                                                                     Категорія
11

сільської
ради Славутського району і зареєстрованої в реєстрі за №118. В той же день
ОСОБА_3 від свого імені і від імені матері ОСОБА_1 уклав договір з ОСОБА_2 про
обмін квартири АДРЕСА_1 загальною площею 49, 8 кв.м на однокімнатну квартиру
АДРЕСА_2 загальною площею 34, 4 кв.м,
який посвідчено приватним нотаріусом Нетішинського міського
нотаріального округу ОСОБА_4  в реєстрі
за №2966. Договір міни сторонами виконаний.

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи,
не заперечувалися вони в судовому засіданні і сторонами.

Відповідно
до вимог  ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Між
тим,  звертаючись до суду з вимогами про
визнання недійсними зазначеної довіреності від 21 липня 2004 року та договору
обміну квартирами від 21 липня 2004 року,
ОСОБА_1 в підтвердження своїх вимог не надала будь-яких доказів,  які б свідчили про порушення вимог закону при
посвідченні доручення та про обман її зі сторони сина ОСОБА_3 щодо розміру та
стану квартири,  яку отримали в
результаті обміну. Не знайдені такі і в судовому засіданні.

В судовому засіданні сама позивачка не заперечувала факту обізнаності та
згоди на обмін,  належної їй та ОСОБА_3
двохкімнатної квартири на однокімнатну та надання йому повноважень в
довіреності на здійснення договору обміну. Ці обставини підтвердили і секретар
сільської ради Ліпська Л.П.,  яка згідно
наданих їй повноважень,  посвідчувала оспорювану
довіреність,  а також допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_5  і ОСОБА_6.

Не
встановлено судом і порушень норм діючого законодавства при посвідченні
довіреності та договору обміну квартирами.

При
таких обставинах суд не мав достатніх підстав для задоволення вимог
ОСОБА_1,  в зв'язку з чим обґрунтовано
відмовив їй в позові.

Доводи
апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального
права не можна визнати підставними,
оскільки спростовуються викладеними обставинами справи.

Посилання
ОСОБА_1 на те,  що справа була розглянута
у відсутності її представника,  не може
бути підставою для скасування рішення суду. Як вбачається з протоколу судового
засідання від 08 травня 2007 року (а.с.
141-147) питання неявки в судове засідання представника позивачки
ОСОБА_7 судом обговорювалося і позивачка,
а також інші особи,  які брали
участь у розгляді справи,  не заперечували
проти розгляду справи у його відсутності.

Рішення
суду ґрунтується на повно,  всебічно та
об'єктивно досліджених обставинах справи,
постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і
підстав в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог для його
скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
315,  317 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Нетішинського міського суду від 08 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної
сили.