Справа № 2
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня
2007 року                                                                                                      м.
Чернігів

Деснянський
районний суд міста Чернігова у складі: головуючої - судді Карапута Л.В., при
секретарі - Коваленко О.М., з участю позивача, представників відповідача,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ВАТ „Чернігівавтодеталь" про стягнення заробітної плати,
відшкодування збитків та моральної шкоди,

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача та уточнивши позовні вимоги просив
зобов'язати доплатити середню заробітну плату і за 4 дні компенсації за
відпустку в розмірі 516 грн. 42 коп., стягнути за втрату особистих речей
компенсацію в розмірі 250 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та сплатити
заборгованість за час не розрахунку з 01.04.2006 року по день рішення суду.

У
судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги і просив їх
задовольнити.

Представники
відповідача позов не визнали і просили відмовити.

Заслухавши
пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15.02.2006 року,
позивача поновлено на посаді електромонтера 4 розряду ковальського цеху ВАТ
„Чернігівавтодеталь" з 08 серпня 2005 року.

На
виконання даного судового рішення відповідач ВАТ „Чернігівавтодеталь"
28.02.2006 року видав наказ № 54, яким поновив ОСОБА_1 на посаді електромонтера
з ремонту та обслуговування електрообладнання 4 розряду ковальського цеху з 08
серпня 2005 року. На підставі розпорядження голови правління ВАТ
„Чернігівавтодеталь" від 25.03.2006 року № 87 позивачу було надано 8
календарних днів відпустки з 20.03.2006 року по 27.03.2006 року за період
роботи, в т.ч. і з 09.03 по 17.03.2006 року.

Розпорядженням
№ 672/к від 15.05.2006 року було звільнено ОСОБА_1 з займаної посади
електромонтера ковальського цеху з 31.03.2006 року по п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням
Апеляційного суду Чернігівської області від 21.12.2006 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 про визнання наказу незаконним, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди та
компенсації за невикористану відпустку відмовлено.

Оскільки
позивач не оскаржував розпорядження № 87 від 25.03.2006 року, а відповідач
провів повний розрахунок з позивачем, тому відсутні підстави щодо стягнення
середньої заробітної плати і за 4 дні компенсації відпустки та заборгованості з
01.04.2006 року.

Відповідно
до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем
в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду доказів втрати
відповідачем його особистих речей - спецодяг, оскільки відсутні будь-які
докази, що підтверджують передачу позивачем особистих речей відповідачу, так як
в обхідному листі позивач зазначив, що спецодяг не здавав і особистих речей не
забирав. Також позивач не звертався до правоохоронних органів, щодо втрати його
особистих речей відповідачем.

За
викладених підстав суд приходить до висновку, що відсутні підстави для
стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 237-1 КЗпП України,
суд

вирішив:

в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 59 грн. 50 коп..

Стягнути
з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 30 грн. 00 коп. на користь держави.

Рішення
суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Заява про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана протягом
10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.