Справа № 2-342/2007
05 листопада 2007 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Васіної Л.А.
при секретарі Снаговській М. О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Особа-1 до Особа-2про стягнення боргу по договору позики, -
В обгрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 19.06.2001 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 2050 доларів США, повний розрахунок відповідач обіцяв здійснити в грудні 2001 року. В той же день Особа-2 попросив у позивача ще 250 доларів США, посилаючись на фінансові труднощі і позивач надав ці кошти, а відповідач надав розписку в якій зобов'язався розрахуватись до 01.07.2001 року.
Однак, жодна з вищенаведених сум не була повернута відповідачем. Особа-2 постійно обіцяє повернути кошти, однак не робить цього.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію, пов'язану з інфляцією грошових коштів за весь час прострочки сплати боргу в розмірі 7272 гривень та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 1953 гривень.
В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити їх.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду цивільної справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд до відома не поставив. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ст. ст. . 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а згідно ст. . 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника.
Як встановлено в судовому засіданні 19.06.2001 року відповідач взяв у позивача в борг 2050 доларів США та 250 доларів США про що видав розписки, (а.с. 5, 6). При цьому, згідно розписки, кінцевий розрахунок по розписці за 2050 доларів США встановлено грудень 2001 року, а кінцевий розрахунок по розписці за 250 доларів США встановлено перше липня 2001 року.
Відповідно до ст. . 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Крім того, відповідно до ст. . 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, а згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки договорами позики, укладеними між позивачем та відповідачем не встановлено розмір процентів, а також цей розмір не встановлено законом, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію пов'язану з інфляційними процесами та З % річних від простроченої суми.
Індекс інфляції за час прострочення склав 59, 4 %, що складає 7272 гривень від простроченої суми, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Три відсотки річних від простроченої суми складає 1953 гривні=1242 гривень 3% річних / 365 днів * 1941 днів.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 1953 гривні.
Крім того, суд вважає, що неправомірними діями відповідача, яка виразились в неповернені боргу, позивачу спричинена моральна шкода, оскільки неповернення коштів викликало сварки в сім'ї позивача, позивач був вимушений принижуватись та просити відповідача повернути кошти, а відповідач своєю відмовою спричиняв психологічне потрясіння та моральні переживання. Спричинену моральну шкоду суд оцінює в 2000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст. . 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 122, 42 гривень
Крім того, оскільки на час подання позову цивільно-процесуальне законодавство не передбачало судові витрати у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 30 гривень вказаних витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст. 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Особа-1 до Особа-2про стягнення боргу по договору позики задовольнити частково.
Стягнути з Особа-2на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмір 30 гривень (тридцять гривень).
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом десяте днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, та протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження - апеляційної скарги.