Справа №
22ц-643/07                                                        Головуючий
у І інстанції Костюкевич С. Ф.
Категорія     5                                                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

9 серпня 2007
року

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого -
судді Сівчука Є.І.

суддів Киці С.
І.,  Свистун О.В.

при секретарі
Гордійчук І.В.

з участю
представника позивача ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за
позовомОСОБА_2 до Маневицької селищної ради про визнання права власності в
спільному сумісному майні за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1
на рішення Маневицького районного суду від 11 червня 2007 року.

Колегія суддів

встановила:

Представник
позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Маневицького районного суду
від 11 червня 2007 року,  в якій просить
скасувати його та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог - визнати право
власності на частку в спільному сумісному майні за ОСОБА_1 в житловому
приміщенні квартири,  яка розташована в
АДРЕСА_1.

Зазначеним
рішенням в позові ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради про визнання права
власності на частку в спільному сумісному майні відмовлено за безпідставністю.

В
апеляційній скарзі апелянт посилається на те,
що судом неповно та необ'єктивно досліджено обставини справи,  докази подані позивачем,  внаслідок чого прийнято неповне і
необгрунтоване рішення.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню,  а рішення
суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що в
квартирі АДРЕСА_1 проживали позивачка ОСОБА_1 з 18 лютого 1986р. по 10 липня
2000р. та з 23 липня 2004р. по 10 листопада 2004р.,  батько ОСОБА_1,  матиОСОБА_3 ,
сестра ОСОБА_1,  чоловік позивачки
ОСОБА_43 23 липня 2004р. по 6 грудня 2004р. та син позивачки ОСОБА_5 з 23 липня
2004р. по 10 листопада 2004р.

8 січня
1992 р. виконавчим комітетом Волинської обласної ради народних депутатів
ОСОБА_1 та членам його сім'ї,  в т.ч.1
позивачці ОСОБА_1,  видано направлення №
822 для працевлаштування та забезпечення житлом в М. Луцьку,  як громадянам,  що проживають на радіоактивно забрудненій
території. ОСОБА_3  та членами її сім'ї ОСОБА_1,  ОСОБА_1,  ОСОБА_1 15 грудня 1997 року була приватизована квартири
АДРЕСА_1 ,  що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло. На підставі заяви ОСОБА_3  Маневицькою селищною радою 19 жовтня 2006
року прийнято рішення № 222 про скасування розпорядження голови селищної ради
від 12.12.97р. №44 про безоплатну передачу їй та членам її сім'ї квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно
до  ст.  1 Закону
України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація -
це відчуження квартир,  кімнат у
квартирах та одноквартирних будинках,  де
мешкають два і більше наймачів,  та
належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на
користь громадян. Згідно  ст.  345 ЦК
України фізична особа може набути право власності у разі приватизації
державного майна та майна,  що є в
комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку встановленому
законом.  А згідно  ст.  12
цього ж Закону власник приватизованого житла має право розпорядитись квартирою
на свій розсуд: продати,
подарувати,  заповісти,  здати в оренду,  обміняти,
закласти,  укладати інші
угоди,  не заборонені законом.

Позивачка
ОСОБА_1 використала своє право на приватизацію квартири у грудні 1997 року.

Згідно  ст. 346 ЦК
України право власності припиняється у разі відмови власника від права
власності.

Сім'я
ОСОБА_3  відмовилась від права власності
на спірну квартиру,  про що прийняте
селищною радою рішення,  і спірна
квартира АДРЕСА_1 передана у комунальну власність

Отже,  дана квартира на даний час не є об'єктом
спільної сумісної власності,  а тому суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову позивачці у
визнанні за неї права власності на частку житловому приміщенні по АДРЕСА_1.

Син
позивачки ОСОБА_5,  1999 року
народження,  ніколи не був співвласником
спірного житла,  приватизація квартири
проводилась,  ще до його народження,  тому права на частку в приватизованому житлі
він не набув.

Посилання
апелянта на те,  що ОСОБА_1 та її син не
мають житла і ситуація в сім'ї змінилась у зв'язку з поділом майна між нею та
колишнім чоловіком не приймаються до уваги. Позивачка ОСОБА_1 перебуваючи на
квартирному обліку в Луцькому міськвиконкомі як член сім'ї ОСОБА_3  згідно з направлення на переселення в м.
Луцьк подала 7 квітня 2006 року заяву на ім'я Луцького міського голови,  якою відмовилась від переселення своєї сім'ї і
просить зняти її з квартирного обліку,
так як житлом забезпечена.

Крім
того,  рішення Маневицької селищної ради
від 19 жовтня 2006 року № 222,  яким
відмінено розпорядження про приватизацію квартири АДРЕСА_1 на даний час є
чинним і позивачкою не оспорювалось.

Інші
доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним обставинами справи.

Колегія
суддів прийшла до висновку,  що судом
першої інстанції оскаржуване рішення постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,  а
викладені у ньому висновки ґрунтуються на обставинах справи.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника позивачаОСОБА_2 ОСОБА_1 відхилити,  а рішення Маневицького районного суду від 11
червня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.