Справа №
Головуючий у 1 інст. Андрухів В.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня
2007 року                                                                                                    м.
Одеса

Колегія
суддів   судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого   Федорової А.Є.,

суддів: Мизи
Л.М. ,  Процик М. В.,

при
секретарі: Непомнящій О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Відкритого
акціонерного товариства "Одесагаз" на рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 26 січня 2007 року за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства
"Одесагаз" про захист прав споживачів, відшкодування збитків та
моральної шкоди,  зобов'язання надати
послугу,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому
2006 року позивачі звернулися до суду з позовом до ВАТ "Одесагаз" про
захист прав споживачів,  відшкодування
збитків та моральної шкоди, зобов'язання надати послугу. Позивачі
зазначали,  що 13 червня 2000 року вони
за договором купівлі-продажу придбали квартиру АДРЕСА_1 та звернулися до
відповідача з вимогою переоформити договір про надання послуг газопостачання у
зв'язку зі зміною власника. Однак відповідач не уклав з ними договір через
наявність заборгованості за газопостачання і 24 лютого 2003 року відключив
постачання газу в квартиру. Лише у жовтні 2005 року відповідач надав йому
договір про надання послуг з газопостачання і продовжував вимагати погашення боргу.
Внаслідок відключення газової плити від газопостачання,  вони не могли готувати їжу,  тому були вимушені орендувати іншу квартиру і
платити орендну плату,  у зв'язку з чим
їм були завдані матеріальні збитки у розмірі 64800 грн. та моральна шкода у розмірі
50000 грн. кожному. Посилаючись на ці обставини,  позивачі просили задовольнити позов на
підставі Закону України "Про захист прав споживачів" та  ст. ст. 1166, 1167, 1172 ЦК України.

Відповідач позов
не визнав.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2007 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ВАТ "Одесагаз" на користь ОСОБА_1 на
відшкодування матеріальних збитків 9000 грн., моральної шкоди-5000 грн. та
судові витрати. Зобов'язано поновити газопостачання в квартиру позивачів. В
задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що
суд порушив норми матеріального та процесуального права.

2

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що скарга
підлягає задоволенню  з наступних
підстав.

Відповідно
до  ст. 309 ЦПК підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин,  що мають значення для
справи,  недоведеність обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими,  порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

Задовольняючи
позовні вимоги частково,  суд виходив з
того,  що відповідальність за завдану
позивачу майнову та моральну шкоду несе відповідач на підставі  ст. ст. 1166,
1167 ЦК України.

З такими
висновками суду погодитися не можна,
оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального
права,  що призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно
зі  ст.
ст. 1166,  1167 ЦК України,  на підставі яких суд вирішив спір,  майнова та моральна шкода,  завдані фізичної особі неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка завдала цю шкоду за наявності її вини.

Відповідно
до роз'яснень,  викладених у п.3
постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних
справ за позовами про захист прав споживачів" від 12.04.1996 р. № 5,  вирішуючи питання про характер правовідносин
між споживачем та виготівником (виконавцем),
про наявність підстав і умов їх виникнення,  про права і обов'язки сторін,  суд має виходити як із норм Закону і
прийнятих згідно з ним актів законодавства,
так і з відповідних норм Цивільного кодексу та іншого
законодавства,  що регулюють ті ж питання
і не суперечать Закону.

Як
вбачається з матеріалів справи,  ВАТ
"Одесагаз" є газопостачальною організацією,  а позивачі - споживачами послуг,  правовідносини яких,  в тому числі права і обов'язки,  порядок розрахунків,  підстави і розмір відповідальності
регулюються,  зокрема,  Законом "Про захист прав
споживачів",  главами 15, 18 ЦК УКраїни
(1963р),  главами 48, 51, 63 ЦК України(2003 p.),
Правилами надання населенню послуг з газопостачання,  затвердженими постановою KM
України від 09.12.1999 р. № 2246,
іншими нормативними актами,  а
також умовами укладених між ними договорів.

Вирішуючи
спір,  суд не застосував норми
матеріального права,  які поширюються на
спірні правовідносини .

Так,
відповідно до п.п. 29, 30 Правил надання населенню послуг з
газопостачання,  затверджених постановою KM України
№ 2246 від 09 грудня 1999 року (із змінами і доповненнями) споживач
зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання,  а газопостачальна організація має право
припиняти постачання газу споживачеві у разі порушення строків оплати послуг з
газопостачання. Пунктом 6 Правил встановлено,
що газопостачання припиняється у разі порушення споживачем строків
сплати за надані послуги з газопостачання,
встановлених у пункті 17 цих Правил. Розрахунковим періодом для
визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата
за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не
пізніше 10 числа наступного місяця,  якщо
договором не встановлено інший строк.(п.17 Правил). Згідно з Правилами
відновлення газопостачання здійснюється після усунення порушень,  сплати споживачем боргу.(п.9 Правил)

Встановлено,  що абонентом ВАТ "Одесагаз" була
ОСОБА_3- колишній власник квартири,  на
яку був відкритий особовий рахунок НОМЕР_1. Після її вибуття,  власники квартири змінилися,  однак особовий рахунок не був
переоформлений,  оплата за газ наступними
власниками квартири не здійснювалася,
(а.с. 42, 11, 12).

13 червня 2000 року позивач ОСОБА_1 за договором
купівлі-продажу придбав 179/1000 частин квартири АДРЕСА_1.(а.с. 9)

3

Відповідно
акту № 445 ВАТ "Одесагаз" 24 лютого 2003 року у цій квартирі була
відключена від газопостачання газова плита,
встановлена в кухні квартири,  у
зв'язку з заборгованістю сплати за надані послуги з газопостачання.

22
вересня 2005 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про підключення
квартири до газопостачання і на підставі наданих ним документів 29 вересня 2005
року між ВАТ "Одесагаз" і ОСОБА_1 був укладений договір про надання
послуг з газопостачання .(а.с.  10-13)

Листом
від 29 вересня 2005 року абоненту ОСОБА_1 було запропоновано сплатити заборгованість,  яка станом на 01 жовтня 2005 року склала
3077, 31 грн .,  в тому числі за період з
червня 2000 року по 01 жовтня 2005 року - 1706, 95 грн. (а.с. 11-12) Однак
ОСОБА_1 заборгованість за газопостачання за час,  коли він був власником квартири та використовував
газ,  не сплатив. У зв'язку з чим,  відповідач не відновив газопостачання в кухню
квартири позивача.

Заборгованість
ОСОБА_1 у розмірі 1782, 64 грн. була сплачена ним лише 14 червня 2007
року,  тобто після ухвалення рішення
суду,  після чого відповідач відновив
газопостачання,  що підтверджено заявою
ОСОБА_1 від 14 червня 2007 року,
квитанцією про оплату заборгованості,
актом про підключення газової плити від 15 червня 2007 року.

За таких
обставин колегія суддів дійшла до висновку,
що дії відповідача по відключенню газової плити у квартирі позивача 24
лютого 2003 року у зв'язку з порушенням позивачем строків сплати за надані
послуги з газопостачання відповідають зазначеним Правилам і не можуть бути
визнані неправомірними. Оскільки протиправність дій відповідача не
встановлена,  підстави для задоволення
позову відсутні.

Крім
того, задовольняючи частково вимоги позивачів про стягнення збитків у зв'язку з
орендою іншого житла,  суд не перевірив
обставини,  на які вони посилалися в
обґрунтування своїх вимог.

В
матеріалах справи є договір оренди житла - квартири АДРЕСА_2  від 01 березня 2003 року,  який був укладений між ОСОБА_4- суб'єктом
підприємницької діяльності та ОСОБА_1 строком на три роки,  а також квитанції про оплату оренди житла за
період з березня 2003 року по лютий 2006 p.,  які засвідчені печаткою суб'єкта
підприємницької діяльністю ОСОБА_4(а.с. 14-17).

Всупереч
вимогам статей 159,  212 ЦПК суд не
дослідив ці докази і належної оцінки їм не дав.

Разом з
тим,  встановлено,  що квартира,
яка зазначена в договорі оренди,
не має газової плити,  в ній
встановлена електроплита,  що підтвердили
сторони. Цей факт спростовує доводи позивачів про те,  що вони були вимушені орендувати інше житло у
зв'язку з відключенням в їх квартирі газової плити від газопостачання.

З листів
державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси та даних
електронного реєстру вбачається,  що ОСОБА_4 був
зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності лише 26 серпня 2003 року і
займається оптової торгівлею будівельними матеріалами та обробкою скла,  що свідчить про те,  що він не міг укласти договір оренди житла у
березні 2003 року як підприємець. Колегія суддів вважає надані позивачами
докази недостовірними.

Відповідно
листа КП "ОМБТІ та РОН" від 26 червня 2007 року в період з лютого
2003 року по 2006 рік позивачі мали на праві власності,  крім квартири,  в якої був відключений газ,  іншу квартиру,  що розташована за адресою АДРЕСА_3.

Усі ці обставини свідчать про те,  що позовні вимоги про відшкодування збитків у
розмірі   64800 грн. позивачами   не доведені
і суд не мав підстав для їх задоволення,

4

оскільки згідно
зі  ст. ст. 10, 60 ЦПК кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судове
рішення в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди також
підлягає скасуванню з таких підстав.

Згідно з
п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року
"Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової)шкоди" № 4 (з наступними змінами) відповідно до загальних
підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати,  чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру,  за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю вони заподіяні,  в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому
виходить,  а також інші обставини,  що мають значення для вирішення спору.

З
характеру правовідносин,  що виникли між
сторонами у справі,  не випливає
обов'язок щодо відшкодування моральної шкоди і ці вимоги недоведені.

Вимоги
позивачів про зобов'язання відповідача відновити газопостачання в квартиру
позивачів є безпідставними,  оскільки
газопостачання відновлено 15 червня 2007 року відразу після сплати споживачем
ОСОБА_1 боргу,  що відповідає вимогам п.9
Правил.

За таких
обставин,  коли суд неповно з'ясував
обставини,  що мають значення для
справи,  обставини,  які суд вважав встановленими,  не доведені,
рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального
права,  що призвело до неправильного
вирішення справи,  воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі.

Керуючись  ст. ст. 303,
307 ч.1 п.2,  309,  313,
314 ч.1 п.1,  316,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Одесагаз" задовольнити.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2007 року скасувати.

В
задоволенні позову ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства "Одесагаз" про захист прав
споживачів,  відшкодування збитків та
моральної шкоди,  зобов'язання надати
послугу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту
проголошення,  але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
проголошення.