У х в а л а

іменем
україни

28 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                      Патрюка М.В.,

суддів:                               Пшонки М.П.,                        Берднік І.С.,

Костенка А.В.,
Прокопчука Ю.В.,¾

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ)
“Павлоградвугілля”, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді про стягнення заборгованості з виплати щомісячно
недосплачених сум відшкодування шкоди, одноразової допомоги та компенсації за
затримку виплати одноразової допомоги, за касаційною скаргою ВАТ
“Павлоградвугілля” на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 26 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах із шахтою
“Дніпровська” ВАТ “Павлоградвугілля”. У зв'язку з виробничою травмою на
підставі висновку МСЕК від 20 травня 1998 року йому встановлено 60 % втрати
працездатності та третю групу інвалідності. Наказом керівництва шахти “Степова”
№253-к від 29 червня 1998 року нарахована разова допомога в сумі 30 582 грн. та
щомісячне відшкодування втраченого заробітку в сумі 305 грн. 82 коп. Проте з
такими розмірами розрахунків і виплат позивач не згоден, вважає, що вони
суттєво занижують належні йому до виплати суми одноразової допомоги та
щомісячного відшкодування втраченого заробітку.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
26 вересня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 березня 2007 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ВАТ “Павлоградвугілля” на користь позивача одноразову допомогу в
розмірі 6 370 грн., зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість
із щомісячних страхових виплат з 1 квітня 2001 року до 1 жовтня 2006 року
одноразово. Встановлено розмір щомісячних страхових виплат, які провадяться
відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на користь
ОСОБА_1 з 1 вересня 2001 року, у розмірі 369 грн. 52 коп. Стягнуто з ВАТ
“Павлоградвугілля” на користь держави судовий збір у сумі 63 грн. 70 коп. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1 грн. 50
коп. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ВАТ “Павлоградвуггіля” ставить питання про скасування
постановлених у справі судових рішень і ухвалення рішення про відмову в позові,
мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суди дійшли висновку про те, що
відповідач повинен сплатити позивачу компенсацію втрати частини одноразової
допомоги у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з 1 вересня 2001
року в розмірі 369 грн. 52 коп. з подальшими перерахунками на підставі п.п. 4,
9, 22. 24 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (далі -Правила).

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Так, дійсно, відповідно до Правил відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, складається зокрема, з виплати в
установлених випадках одноразової допомоги потерпілому. Але така допомога
носить одноразовий характер, а тому застосування до правовідносин, що виникли у
зв'язку із затримкою у виплаті одноразової допомоги, ст. 2 Закону України “Про
компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх
виплати” неправомірно, оскільки норми цього Закону застосовуються до тих
грошових доходів, які громадяни одержують на території України та які не мають
разового характеру.

Крім того, суд не дав належної оцінки доказам, наданим відповідачем, а саме
розрахунку втраченого заробітку позивача. У зв'язку з цим суду слід було
з'ясувати, чи відповідають вимогам закону накази шахти про нарахування виплат
на відшкодування шкоди ОСОБА_1.

З урахуванням наведеного є підстави
вважати, що суди неповно з'ясували обставини справи, не дали належної оцінки
всім доказам, тому рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”
задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
26 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від
15 березня 2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук