Справа № 2-4401                  2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27 листопада   2007 року
Ялтинський міський суд АРКрим

у складі судді Бондаренко Г.М., при секретарі
Вавілон І.І.,  адвоката- Батанової Г.А. розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну
справу  за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визнання  права   власності
на частку  майна, суд

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року ОСОБА_1. звернулася до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що у липні 2003 р. за попередньою домовленістю з ОСОБА_2.
вона приймала участь у придбанні спірного майна - земельної ділянки та будівлі
на ній по провулку АДРЕСА_1, та саме нею із її особистих коштів 26.06.2003 р.
був даний завдаток продавцю ОСОБА_3. в розмірі п'ятнадцять тисяч доларів США,
тоді як загальна сума угоди купівлі-продажу спірного майна  складала п'ятдесят тисяч доларів США. Право
власності на майно було зареєстровано за ОСОБА_2., з яким позивачка на той час,
ще до реєстрації шлюбу, проживали однією сім'єю та разом виховували спільних
двох малолітніх дітей.  Шлюб ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. офіційно зареєстрували лише 11.09.2004 року і розірвали його
22.05.2006 року. Під час шлюбу на земельній ділянці почалося будівництво нового
житлового двоповерхового будинку.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1.
просила визнати за нею право власності на 30/100 долі від усієї земельної
ділянки по пров. АДРЕСА_1, придбаної за сумісні кошти  та на половину будинку по пров. АДРЕСА_1, як
на майно, яке збудоване під час її перебування у шлюбі з ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги. ОСОБА_1.
просила визнати за нею право власності на 2/3 частини усього домоволодіння та
2/3 частини земельної ділянки по пров. АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтувала тим,
що спірне майно було набуте за її фінансової участі до реєстрації шлюбу з
ОСОБА_2., а після реєстрації шлюбу в будівництво нового двоповерхового
житлового будинку вкладалися сумісні подружні кошти, крім того будинок
проектувався та будувався з урахуванням інтересів дітей і для їхнього
відпочинку та оздоровлення і діти після розірвання шлюбу проживають разом з
позивачкою.

У судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали, представник відповідача позовні вимоги
не визнав, пояснивши, що земельну ділянку і будинок на ній ОСОБА_2. купував за
свої  кошти, і будівництво нового
двоповерхового будинку було завершено ще до реєстрації шлюбу з позивачкою.

Суд заслухавши показання сторін,
свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного.

Підтверджується наявними у справі
доказами і не заперечується сторонами, що позивачка і відповідач мають спільних
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1.н., та доньку ОСОБА_5.,
ІНФОРМАЦІЯ_2н. , шлюб між позивачем і відповідачем було зареєстровано
11.09.2004 р. , а розірвано 22.05.2006 р. .

На підтвердження своїх вимог
позивачка надала розписку , відповідно до якої вона 26.06.2003 р. передала
ОСОБА_3. завдаток в розмірі п'ятнадцять тисяч доларів США для здійснення
договору купівлі-продажу земельної ділянки і будівлі на ній за адресоюАДРЕСА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1. пояснила, що гроші на завдаток вона давала
свої особисті. Земельну ділянку та інше майно, яке вони придбавали як до
реєстрації шлюбу, так і під час шлюбу, вважали спільною власністю. Метою
придбання земельної ділянки було -
будівництво спільного будинку.

Зазначені обставини підтверджуються
свідком ОСОБА_3., допитаним за клопотанням позивачки, який показав, що у травні
2003 р. в нього з”явилося бажання продати земельну ділянку і будинок на ньому і
цим займалися декілька агенцій нерухомості, у червні 2003 р. позивачка,
зв”язалася з ним по телефону, маючи намір купити у нього земельну ділянку з
будинком, розташовані вАДРЕСА_1. Свій намір ОСОБА_1. обгрунтувала тим, що в неї
двоє маленьких дітей і вона з чоловіком мають намір придбати нерухомість в м.
Алупка, щоб оздоровлювати дітей. Щоб домовитися про купівлю-продаж спірного
майна, 26 червня 2003 р. ОСОБА_1приїздила до нього додому в м. Москва, і у
забезпечення виконання обов'язку по купівлі майна, надала ОСОБА_3. завдаток у
сумі п'ятнадцяти тисяч доларів США, про що ОСОБА_3. було написано розписку.
Тодіж домовилися і про загальну суму вартості спірного майна, яка склала
п'ятдесят тисяч доларів США. Поки готувалися документи на продаж майна, різко
зростала ціна на нерухомість в Криму, і ОСОБА_3. змушений був збільшити
загальну вартість спірного майна до 120000 (ста двадцяти тисяч) долларів США,
попередивши про це ОСОБА_1. На оформлення договору купівлі продажу до нотаріуса
приїхав відповідач і привіз другу частину коштів, яку поклав на банківський
рахунок ОСОБА_3. при оформленні договору купівлі продажу спірного майна. Право
власності на земельну ділянку і домоволодіння поАДРЕСА_1оформили за ОСОБА_2.,
який називав себе чоловіком  ОСОБА_1.
Позивачка і відповідач називали себе сім”єю.

Право власності на спірну земельну
ділянку загальною площею 0,0998 га, розташованою в АДРЕСА_1, зареєстровано за
ОСОБА_2. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.07.2003
року, що підтверджується державним актом на право власності на земельну
ділянку  від 31.07.2003р. .

29.12.2006 р. рішенням № 482
виконавчого комітету Алупкінської міської ради АРК „про прийняття в
експлуатацію завершене будівництвом жилого будинку АДРЕСА_1, дозвіл ОСОБА_2.
зареєструвати в БТІ збудованого жилого АДРЕСА_1і видачу свідоцтво про право
власності” затверджено акт державної приймальної комісії про приймання
завершеного будівництво об”єкта в експлуатацію від 22.12.2006 р. На підставі
вказаного рішення, 08.02.2007 видано свідоцтво про право власності на жилий
будинок АДРЕСА_1

Твердження представника відповідача ОСОБА_6., про те, що будинок був
побудований раніше ніж між позивачкою і відповідачем був зареєстрований шлюб, спростовується
наступним.

Факт будівництва спірного житлового
будинку в період шлюбу між позивачкою і відповідачем підтверджується наданими
позивачкою наступними доказами:

- робочим
проектом жилового будинку 1/404-1-КЗ (конструкції залізобетонні), що виконаний
ТОВ „Будпроект” (м.Севастополь) у 2004 р. , з письмових відміток про
нормативний контроль якого видно, що будівництво спірного двоповерхового
житлового будинку почалося у листопаді 2004 року;

- звітами і
розписками самого представника відповідача ОСОБА_6. по витратах, пов'язаних з
будівництвом спірного будинку , відповідно до яких, представник ОСОБА_6.
отримував від відповідача грошові кошти на фінансування будівництва будинку в
м. Алупка починаючи з листопада 2004 р. і
продовжував отримувати і витрачати кошти навіть у грудні 2005 р., тобто
в період, коли ОСОБА_1. і ОСОБА_2. були в зареєстрованому шлюбі.

Крім того, свідки ОСОБА_7.,ОСОБА_8.
яких було допитано в судовому засіданні за клопотанням відповідача, пояснили,
що будівництво нового будинку тривало до вересня - листопада 2006 року.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом  права
спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд визнає доведеним факт, що
будівництво нового двоповерхового жилового будинку, розташованого по провулку
АДРЕСА_1, здійснювалось в період шлюбу між позивачкою та відповідачем, а тому
визнає спірний будинок об'єктом  права
спільної сумісної власності подружжя. З наданих доказів та встановлених судом
обставин вбачається, що земельна ділянка придбана позивачкою та відповідачем з
метою будівництва житлового будинку, який є спільною сумісною власністю
подружжя. Тому суд вважає, що метою придбання земельної ділянки є створення на
ній спільної сумісної власності подружжя у вигляді будинку, тож спірна земельна
ділянка є спільною сумісною власністю позивачки та відповідача.

Проте суд не знайшов підстав для
задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за ОСОБА_1. на
2/3 частки спірного майна. Оскільки  ні
позивачка, ні відповідач не довели іншого, суд, при визначенні розміру часток
кожного з них у спільній сумісній власності, виходить з принципу рівності
часток майна подружжя і вважає доведеним право позивачки на Ѕ спірного майна, а
тому визнає за ОСОБА_1. право власності на Ѕ частки земельної ділянки і Ѕ
частки житлового будинку, розташованих по пров. АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2. право
власності на Ѕ частки земельної ділянки і Ѕ частки житлового будинку,
розташованих по пров. АДРЕСА_1

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 60,70 СК України, ст.ст. 10,11,209,212,
214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні  вимоги ОСОБА_1задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1право власності на Ѕ частку земельної ділянки та Ѕ
будинку розташованому на ній, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2право власності на Ѕ частку земельної ділянки та Ѕ
будинку розташованому на ній, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Ялтинський міський
суд  АРК у порядку встановленому ст. ст.
294, 296 ЦПК України.

СУДДЯ