Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-669/2007р.                               Головуючий
Категорія 29                                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21 червня 2007
року колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста  Севастополя в складі: головуючого     -
Єфімової В.О.

суддів  -
Водяхіної Л.М., Сундукова В.М.

при
секретарі    -  Маткової С.Г.

за участю - ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 07
лютого 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права користування
житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007
року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ними
права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи свої
вимоги тим, що вони є членами сім'ї відповідачки, а тому мають право
користуватися вищевказаною квартирою.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 07 лютого 2007 року
позивачам відмовлено у задоволені позову.

Не
погодившись з рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити в позов повному
обсязі. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, постановленим з
порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачі на
законних підставах мають право користуватися спірним житлом, одже рішення суду
є незаконним.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи позивача, дослідивши
матеріали справи, та перевіривши наведені доводи, вважає, що апеляційна скарга
представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 07
лютого 2007 року підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановляючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не довели то,  що вони мають право користування

житловим приміщенням,  а  тому
у задоволені  їх позову  слід відмовити.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія.

Як
вбачається з матеріалів справи, на підставі ордеру 1115 від 12 січня 1990 року
виданого ОМИС ЧФ РФ сторонам
була надана квартира АДРЕСА_1.

У 1996
році переїхавши до м. Санкт-Петербург Російської Федерації позивачі тривалий
час не проживали у спірній квартирі, у зв'язку з навчанням ОСОБА_1 Після
повернення до м. Севастополя у 1999 році позивачі в спірне житло не вселялися
та зареєструвалися за адресою в/ч 40136.

Відповідно
до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї
за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В супереч вимогам
вищевказаної статті, позивачі понад шести місяців без поважних причин не
проживали в спірній квартирі.

Відмовляючи
позивачам у задоволені позову, суд також обґрунтовано врахував те, що у 2006
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний, позивачі не здійснюють оплату
комунальних послуг за спірну квартиру та не несуть витрат на її утримання, а
також те, що з 1999 року реєстрації у спірній квартирі позивачі не мають.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду і є необґрунтованими.

Таким
чином, судова колегія вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим,
відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності
до ч.1 ст.308 ЦПК України підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 07 лютого 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням -
залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання
законної сили.