Справа 2-252/2007рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

8.06.2007 рік                                    смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд, в складі головуючого судді-Калашника СІ.

Секретаря
судового засідання-Соломки Л.М.

Позивача
-ОСОБА_1

Відповідача-ОСОБА_2. Розглянувши в відкритому судовому
засіданні смт.Чорнобай цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення майнової шкоди в сумі 1900
гр-нь 16 коп.
повиваної з понесеними позивачем витратами по оплаті теплопостачання та
комунальних послуг, зобов,язання відповідача ОСОБА_2., щомісячно здійснювати проплати комунальних
послуг відповідно до частки у праві спільної сумісної власності, до діючих
тарифів та стягненні судових витрат

ВСТАНОВИВ: В лютому місяці 2007 року,
позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь
майнової шкоди, пов,язаної
з понесеними затратами внаслідок оплати комунальних послуг через невиконання
відповідачем своїх зобовязаннь по утриманню майна, зобов,язанні відповідача в
подальшому здійснювати оплату комунальних послуг відповідно до діючих тарифів у
відповідності до частки в праві спільної сумісної власності, тобто квартири АДРЕСА_1 .стягненні
судових витрат та пояснила суду,що Вона
та її дочка -відповідач по справі, являються власниками їх спільної квартири за
№ 12 ,якою
володіють на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Відповідач по
справі- на протязі трьох років ,в квартирі не проживає ,участі в проведенні
розрахунків за теплопостачання та комунальних послуг не приймає, тому позивач з
метою недопущення заборгованості по оплаті даних послуг - змушена була за
власний рахунок проводити відповідні виплати з розрахунку за все житло, хоча
являється власницею лише 1А частини їхньої спільної квартири.

За час відсутості по місцю проживання відповідача, тобто з 1.02.2004 року по 1.02.2007 року,зі слів
позивача, нею було сплачено на утримання квартири-3.8О0гр.32 коп. з яких
половину в розмірі-1.900гр. 16
коп. на її думку необхідно стягнути на її користь з відповідача по справі.

В судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги ,просить їх задоволити
та уточнила в усній формі ,що понесені нею витрати в сумі -3.800гр. 16 коп. складають
загальну суму в яку входять проплати
не лише за комунальні послуги, а й за послуги теплопостачання. Відповідач в
судове засідання здвилась .Позов не визнала та заперечує проти заявлених
позовних вимог і пояснила, що на протязі трьох останніх років позивач чинить їй
перешкоди в користуванні житлом, поміняла замки та не впускає до їх спільної
квартири, що змусило її через відсутність житла -звертатись до суду та шукати
собі роботу й житло ,як за межами Черкаської області так і за межами України,
тому просить суд відмовити в задоволенні даного позову.

2

Суд заслухавши надані йому пояснення. дослідивши
матеріали справи   вважає,що

заявлений позов не підлягає до задоволення із слідуючих
підстав.

Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні
ш правовідносини.

Сторони являються між собою близькими родичами та згідно
свідотства № 318 від

5.01.1999року,
на право власності на житло, являються власниками квартири АДРЕСА_1.

Згідно змісту даного свідотства, розмір конкретних часток
житла між позивачем та

відповідачем- не визначався, а сторони володіють даним житлом на праві спільної

сумісної власності.

Позивачем згідно наданих суду розрахунків з Чорнобаївського
комунального

підприємства теплових мереж та Чорнобаївського К.П.
В.У.Ж.К.Г. на протязі з 2004

року та по 1.02.2007
року «проводились проплати
за користування теплом та комунальні

послуги згідно умов договору заключеного між позивачем та
даними юридичними

особами.

На день звернення позивача до суду з даним позовом «заборгованість перед

комунальним господарством та районною тепломережею - відсутня.

Відповідач дійсно з об,єктивних причин з 2004 року та по день
звернення позивача до суду, тобто-21.02.2007
року, в спільній з відповідачем квартирі не проживав так, як навчався в
медичному коледжі мЛубни Полтавської області та працював після закінчення
коледжу в Решетилівському р-ні Полтавської області, а також через неприязнені
стосунки, що склались між нею та позивачем ,який чинив перешкоди в користуванні
житлом. Послугами ж комунального господарства та послугами тепломережі через
дані перешкоди відповідач- не користувалась . Згідно змісту СТ.22 ЦК.
України -2003 року на
яку посилається позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних
вимог-під збитками необхідно розуміти втрати ,яких особа зазнала у зв,язку зі
знищенням ,або пошкодженням майна та витрати зроблені на відновлення свого
порушеного права. Відповідачем же ніяких дій направлених на пошкодження чи
знищення майна, не вчинялося, інших дій,
які б порушували цивільне право позивача - не робилося. Позивач в добровільному порядку .самостійно
проводив відповідні розрахунки що знайшло своє підтвердження під час розгляду
справи.

Факт не проживання відповідача по місцю прописки АДРЕСА_1 в період з 2004 року, та до дня
зверненя позивачем до суду, підтверджено в судовому засіданні, як самим
позивачем так і іншими належними доказами. Зокрема актом обстеження
матеріально-побутових умов від 30.01.2007
року, документами про закінчення навчального вузу відповідачем, записами в
її трудовій книжці та постановою управління міграційної служби м.Москва
Російської Федерації від 23.01.2007
року.

Згідно ст.4 п.5 Закону України,, Про власність„-від 7.02.1991 року- власник
здійснюючи свої права зобов,язашш не порушувати права та інтереси інших
громадян. Факт же
порушення позивачем цивільного права відповідача на безперешкодне користування
житлом «шляхом вчинення перешкод, підтверджено в судовому засіданні самим позивачем
,яка не заперечувала ,що дійсно не впускала відповідача, тобто дочку, в належне
їм на праві спільної сумісної власності житло ,а тако ж рішенням районного суду
від 16.08.2005 року по
цивільній справі № 2-886/2005р.
за позовом ОСОБА_2. до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою
та показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка працівника
Державної виконавчої служби-ОСОБА_3, який пояснив суду що з метою виконання
даного рішення суду, разом з ОСОБА_2 прибув до їх спільної з позивачем квартири
та роз,яснив ОСОБА_1 про необхідність виконання судового рішення, але остання
ні його особисто ні ОСОБА_2 на користь дкої було винесено рішення в квартиру не
пустила та відмовилась виконувати судове рішення.

Змістом ч.1 ст.ст.382,383 та ч.З ст.386 ЦК.України-2003
року визначено ,що квартира

являється об,єктом права власності ,а її власник має право використовувати
помешкання

для власного проживання та на відшкодування заподіяної шкоди в разі
порушення його

права.

В даному випадку -відповідач являється співвласником
квартири АДРЕСА_1 та має
право використовувати дане помешкання для свого

проживання, але не може ним скористатися через перешкоди
позивача який своїми діями

порушує його цивільне право на власність .Тому твердження
позивача про наявність дій

відповідача, якими порушені його особисті права- не
знайшли свого підтвердження в

судовому засіданні.

Частиною 1
СТ.1166 ЦК.України
визначено, що майнова шкода заподіяна неправомірними

діями особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи
відшкодовується в

повному обсязі особою до її завдала.

Наявність же майнової шкоди заподіяної позивачу, в діях
відповідача «судом- не

встановлено.

Згідно Закону украши-„Про Житлово-комунальні послуги „ від 24.06.2004 року, зокрема

Ст.20 п.6- визначеного споживач має право на несплату
вартості житлово-комунальних

послуг за період тимчасової відсутністності споживача,
або відсутністю даних послуг.

В даному випадку договір на отримання послуг комунального господарства та

тепломережі, складався позивачем,
який в добровільному порядку проводив відповідні

розрахунки, а відповідач не проживав в квартирі разом з позивачемлк член
сім,ї через

перешкоди позивача та не отримував даних послуг, що звільняє
відповідача у витратах

на утримання квартири та відповідних виплат.

У відповідності до п.2 Пленума Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року зі

змінами та доповненнями від 15.05.1998 року №15,, Про практику
розгляду судами

Цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди„-шкода заподіяна громадянину

чи її майну, підлягає до відшкодування за умови ,що дії громадянина були

неправомірними.

В даному випадку вини та неправомірності дій відповідача
в судовому засіданні не

Встановлено ,відповідних доказів позивачем в судове
засідання не надано- чим не

виконано вимоги ст.10 ЦПК .України відповідно до якої
кожна сторона повинна довести

ті обставини на ,які Вони посилаються як на підставу
своїх позовних вимог.

Відповідно до СТ.88 ЦПК. України ,вимоги позивача про
відшкодування судових витрат

задоволенню не підлягають оскільки їй в позові
відмовлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст.4 п.5
Закону україни „Про власність,,-

від 7.02.1991
року; ст.20 п.6 Закону України „Про житлово-комунальні послуги„-від

24.06.2004
року; рішенням Чорнобаївського районого суду № 2-886 від 16.08.2005
року;

Ст.ст.22,382,383,386,ч.З
ст.1166 ЦК. України-2003 року; п.2 Постанови Пленума

Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року „Про практику розгляду судами

цивільних справ за позовами про відшкодувння шкоди,,
,ст.ст.10.11.212-215 ЦПК.

України суд-

ВИРПІШВ: В задоволенні позову
відмовити повністю.

Відмовити ОСОБА_1 мешканці АДРЕСА_1
в стягненні з ОСОБА_2 на її користь-1900гр. 16 коп. майнової шкоди,стягнені 99 гривень судових
витрат та зобовдзанні рішенням суду зобов,язати ОСОБА_2 щомісячно здійснювати
оплату комунальних послуг відповідно до частки у праві спільної сумісної
власності.

Заява про оскарження рішення суду може бути подана до
апеляційного суду мЧеркаси

через районний
суд на протязі 10 днів з
дня його проголошення та наступною подачею в 20 денний термін апеляційної скарги, або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК. України. Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга
подані з порушенням строку передбачених ст.294 ЦПК. України, залишаються без
розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи ,що їх подала не знайде підстав
для поновлення строків.

Суддя Чорнобашського районного суду:                 Калашник
СІ.