Справа №22-ц-123 5/2007р.                                   Головуючий в 1
інстанції Шевченко І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 серпня 2007 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеля­ційного суду Автономної Республіки
Крим в складі:

Головуючого,
судді:   Берзіньш B.C.

Суддів:   М"ясоєдової Т.М. Шестакової Н.В., при
секретарі      Гончарук В.М., за   участю
відповідача   ОСОБА_1,   адвоката
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М.Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вирішення спору
щодо участі у вихованні дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
КрасногвардійСького районного суду Автономної Республіки Крим від 08 листопада
2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про вирішення спору щодо визначення
порядку його участі у вихованні дітей. Вимоги мотивовані тим, що з 15.08.2003
року він знаходиться у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу вони мають двох дітей -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного проживання з
дітьми він належним чином виконував обов'язки по їх вихованню та утриманню, з
04.09.20905 року він із матір'ю дітей спільно не проживає, а діти проживали
разом із ним. 23.04.2006 року діти повернені ним матері, яка з цього часу
перешкоджає йому спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх вихованні.
29.06.2006 року він звернувся до служби у справах неповнолітніх
Красногвардійської РДА із заявою про визначення порядку та способів його участі
у вихованні та спілкуванні з дітьми. Розглянувши його заяву, служба у справах
неповнолітніх вважає доцільним надати йому право забирати дітей щотижня, кожний
вівторок з 12 годин із поверненням їх у четвер до 17 годин. Просив визначити
порядок його участі у вихованні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також зобов'язати ОСОБА_1 надати йому право забирати дітей щотижня, кожний вівторок
з 12 годин із поверненням їх у четвер до 17 годин.

В подальшому позивач доповнив свої позовні вимоги, просив також надати йому
можливість спільного відпочинку із його дітьми протягом тридцяти календарних
днів на рік.

Рішенням Красногвардійського районного суду Автономної Республіки Крим від
08 листопада 2006 року позовну заяву ОСОБА_3
задоволено частково-надано ОСОБА_3 право
забирати дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, два рази на місяць у вівторок з 12 годин із поверненням їх у
четвер до 17 годин того ж тижня та надати йому можливість спільного відпочинку
із його дітьми протягом десяти календарних днів на рік.     В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду, обумовивши
зустрічі та відпочинок позивача з дітьми обов'язковою присутністю їх матері,
посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням положень ст. 159 С К

України,
судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, не дано
належної оцінки її поясненням з цих обставин.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.303 ч.1, 308 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Статями 141,159 Сімейного кодексу України встановлено, що мати і батько
мають рівні права та обв'язки щодо дитини; розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє
від обов'язків щодо дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про
усунення цих перешкод; суд визначає способи участі одного із батьків у
вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування.

По справі встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей
-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом з відповідачкою. Позивач і відповідачка
проживають окремо і в різних населених пунктах. Відповідачка чинить перешкоди
позивачу у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні. Із висновку служби у справах
неповнолітніх Красногвардійської РДА слідує, що доцільно надати ОСОБА_3 право забирати
дітей кожний вівторок з 12 годин по 17 годину четверга. Представник сектору по
опіці і піклуванню у справах неповнолітніх Красногвардійської РДА в засіданні
суду першої інстанції також вважала за доцільне, щоб батько забирав дітей кожен
вівторок з 12 годин по 17 годину четверга.

За таких обставин суд правильно прийшов до висновку про захист прав позивача
та усунення перешкод зі сторони відповідачки у його спілкуванні з дітьми та у
їх вихованні.

Доводи апелянта про застосування положень ч.2ст.159 Сімейного кодексу
України з посиланням на неповно з'ясовані обставини, що мають значення для
справи та неналежну оцінку її поясненням з цих обставин не можуть бути взяті до
уваги, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях, зокрема про неналежний їх
догляд та можливе неповернення дітей позивачем. Відповідно до положень ч.4ст.60
ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оспорюючи висновки
суду в цій частині, апелянт не надала доказів, які б їх заперечували. Обставин,
передбачених ч.2ст.159 Сімейного кодексу України, для обумовлення побачень з
дітьми присутністю іншої особи не встановлено.

Судом дана належна оцінка обставинам справи та наданим сторонами доказам.
Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції за доводами
апеляційної скарги немає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.303,308 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити. Рішення Красногвардійського районного суду Автономної Республіки
Крим від

08 листопада 2006 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в

касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців.