УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня
2007р.                                                                               м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М.,
Шишко А.І., Павлишиної А.Т.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2та третіх осіб на стороні відповідача - Добрянської
сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4про усунення перешкод в користуванні проїздною
дорогою, за касаційною скаргою ОСОБА_2на рішення Тячівського районного суду від
18 лютого 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 12
травня 2005 року,-

встановила:

У червні 2004
року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом доОСОБА_2, третіїх осіб на стороні
відповідача - Добрянської сільської ради, ОСОБА_3.,ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні проїздною дорогою.

Рішенням
Тячівського районного суду від 18.02.2005 року позов задоволено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 12.05.2005 року дане рішення
залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скаргиОСОБА_2. посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків судів
фактичним обставинам справи, у зв"язку з чим просив постановлені рішення
скасувати, а справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачОСОБА_2,
користуючись земельними ділянками, що належать на праві власності його дітям
-ОСОБА_3 таОСОБА_4 по вул..І.Франка в с.Добрянське, самовільно звузив 74 м
проїзджої частини вулиці із 7.5 м в різних місцях до 3.60 м-5.9 м шляхом
незаконного влаштування на ній залізобетонної опори та металевої труби. Даний
факт підтверджується зібраними по справі доказами: протоколом узгоджувальної
комісії Добрянської сільської ради від 2.12.2003 p.,
висновком комісійної архітектурно-землевпорядної експертизи та поясненнями
допитаних в

Справа №
33-ц-364кс/07р.                            Головуючий
у 1 інстанції Куцин М.М .

Категорія
33                                                       Доповідач
Вакарук В.М.

судовому засіданні свідків, а також протоколом огляду суду    даної вулиці на місці від 17.02.2005 р.

За таких
обставин суд, відповідно до вимог ст..48 Закону України "Про
власність" та ст.152 ЗК України визнав дії відповідача незаконними,
оскільки вони обмежують та порушують право позивачки на вілький проїзд до свого
житлового будинку, порушують правила противопожежної безпеки та зобов"язавОСОБА_2
усунути зазначені порушення, шляхом розширення вулиці до 7,5 м та знесення
залізобетонної електроопори та металевої труби на відрізку вул.І.Франка
довжиною 74 м навпроти земельних ділянок третіх осіб - ОСОБА_3 таОСОБА_4

Апеляційний суд
обгрунтовано погодився з таким рішенням суду, залишаючи його без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення постановлені з
додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах
по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області,-

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Тячівського районного суду від 18 лютого 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 12 травня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.