Справа №2-85/2007 p.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2007
року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді      Пономаренка
В.В.

при секретарі                           Безуглій
C.O.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Черкаси цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики мотивуючи
позов тим, що 15 серпня 2005 року відповідач ОСОБА_2 взяв у позивача в борг
гроші у сумі 30000 грн., на строк два місяці, про що дав розписку, в якій
зобов'язався повернути позичену суму до 15 жовтня 2005 року. На думку позивача
вказана розписка за умовами ч. 2 ст. 1047 ЦК
України є підтвердженням укладання договору позики та його умов, оскільки
вона посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми.
Відповідно до ст. 1048 ЦК
України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від
суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки розмір і
порядок одержання процентів борговою розпискою встановлений сторонами не був,
тому за правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК
України розмір процентів визначається на рівні облікової ставки
Національного банку України. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Незважаючи на
це,ОСОБА_2взяті на себе зобов'язання не виконав, в передбачений розпискою строк
отримані гроші позивачу не повернув.

Згідно до ч. 2
ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 ЦК
України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Виходячи з
умов розписки час прострочення починається з 16 жовтня 2005 року і закінчується
25 жовтня 2006 року (дата подачі позову).

Розрахунок
інфляційних зроблено позивачем таким чином: Термін прострочення: 16.10.2005 р.
- 25.10.2006 р. Сума боргу: ЗО 000,00 грн.

Індекси інфляції:

Жовтень 2005 р. - 100,90% («УК» №211 від 05.11.2005 p.);

Листопад 2005 р. - 101,20% («УК» №232 від 06.12.2006 p.);

Грудень 2005 р. - 100,90% («УК» №2 від 05.01.2006 p.);

Січень 2006 р. - 101,20% («УК» №25 від 07.02.2006 p.);

Лютий 2006 р. - 101,80% («УК» №45 від 07.03.2006 p.);

Березень 2006 р. - 99,70% («УК» №65 від 06.04.2006 p.);

Квітень 2006 р. - 99,60% («УК» №85 від 06.05.2006 p.);

Травень 2006 р. - 100,50% («УК» №104 від 06.06.2006 p.);

Червень 2006 р. - 100,10% («УК» №123 від 06.07.2006 p.);

Липень 2006 р. - 100,9% («УК» №145 від 05.08.2006 p.);

Серпень 2006 р. - 100,00% («УК» №165 від 06.09.2006 p.);

Вересень 2006 р. - 102,00% («УК» №188 від 07.10.2006 p.);

Позивач вважає
ці відомості загальновідомими та такими, що не потребують до­казування, в силу
ч. 2 ст. 61 ЦПК України. До позовної заяви позивачем додано копію

2

сторінки журналу «Дебет-Кредит» з їх
опублікуванням.

Загальний коефіцієнт інфляції -109,13%

Сума боргу з
врахуванням інфляційних становить 30000,00 грн. х 109,13 % = 32738,47 грн.

Нарахування встановленого індексу інфляції за час
прострочення становить 2738,47 грн. (32738,47 - 30000,00) При розрахунку
позивач керувався листом Верховного Суду України
від 03.04.1997 р. №62-97 р. Використано опубліковані індекси інфляції на даний
час. Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми зроблено
позивачем таким чином:

Період прострочення: 16.10.2005 р. - 25.10.2006 р. - 374
дні.

Сума боргу: 30
000,00 грн. Отже, 30 000,00 грн. х (3% : 365) х 374 днів: 100 = 922,19
грн.Всього: 922,19 грн.

Розрахунок
розміру процентів від суми позики, визначених на рівні облікової ставки
Національного банку України від простроченої суми становить: Період: з
15.08.2005 р. по 15.10.2005 р. і становить 61 день.

Облікова ставка НБУ: з 10.08.05р по 31.12.05р. становила
9,5%

Сума боргу: 30 000,00 грн.

Отже, 30 000,00 грн. х (9,5% : 365) х 61 день: 100 = 476
грн. 30 коп.

Всього: 476 грн. 30 коп.

Таким чином,
загальна сума боргу, визначена ціною позову, складає 34136,96 грн., з якої: 30
000,00 грн. - сума основного боргу; 2738,47 грн. - нарахування встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення; 922,19 грн. - три проценти річних
від простроченої суми. 476,30 коп. - сума процентів від суми позики, визначених
на рівні облікової ставки НБУ

Позивач вважає,
що з часу невиконання боржником у встановлений строк свого зобов'язання по
поверненню позики, у позивача виникли правові підстави для стягнення заявленої
суми боргу у примусовому порядку.

За заявою
позивача 19.08.2006 р. Черкаським районним судом Черкаської області було видано
судовий наказ про стягнення заявленої суми боргу. Однак він так і не набрав
законної сили, у зв'язку із його оскарженням боржником у передбачений законом
строк.

Позивач прохав
суд винести по справі рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь 30000
грн. - заборгованості по неповерненій позиці; 2738 грн. 47 коп. - нарахування
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення; 922 грн. 19 коп. -
нарахування трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового
зобов'язання; 476 грн. 30 коп. - нарахування процентів від суми позики,
визначених на рівні облікової ставки НБУ; 341 грн. 37 коп. - судового збору та
15 грн. коп. - відшкодування сплачених витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільної справи.

В судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_3-
ОСОБА_4., позовні вимоги позивача підтримав і просив їх задоволити
в повному осязі.

Відповідач
ОСОБА_2подав заперечення на позовну заяву в якій зазначив, що 15.08.2005 року
він під тиском зі сторони позивача ОСОБА_1 написав
йому розписку про те, що він нібито взяв у
позивача гроші в сумі 30000 грн. В дійсності відповідач грошей у позивача
не брав, а останній змусив написати розписку, оскільки відповідач вчинив ДТП, коли працював
водієм фірми "Діда". Крім того за борги, пов'язані з ДТП, відповідачем укладено договір іпотеки. Завіряти нотаріально
борг у сумі 30000 грн. відповідач відмовився, хоча сума боргу була вище
1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і він повине був бути
нотаріально посвідченим. Покликаючись на ст.1051 ЦК України відповідач просив у позові відмовити, а справу
розглянути у його відсутності у зв'язку з захворюванням.

Представник
відповідачаОСОБА_2- ОСОБА_5, підтримав викладенні в запереченні пояснення
позивача і в позові просив відмовити.

Заслухавши
пояснення представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_4., представника
відповідача ОСОБА_6.- ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов не
підлягає до задоволення з

3

слідуючих підстав.

Відповідно до
ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Ст.203ЦК України передбачені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, що зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має
бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Із заперечнь
позивача ОСОБА_6., пояснень його представника ОСОБА_5, встановлено, що
15.08.2005 року він під тиском зі сторони позивача ОСОБА_1 написав йому
розписку про те, що він нібито взяв у позивача гроші в сумі 30000 грн. В
дійсності відповідач грошей у позивача не брав, а останній змусив написати
розписку, оскільки відповідач вчинив ДТП,
коли працював водієм фірми "Діда". Крім того за борги, пов'язані
з ДТП, відповідачем
укладено договір іпотеки. Дані пояснення суд знаходить такими, що відповідають
фактичним обставинам справи, вони знашли своє підтвердження в ході розгляду
даної справи, зокрема вони підтверджуються даними довідки Шполянського РВ УМВС
України в Черкаській області за №191 від 08.02.2007 року про те, що внаслідок ДТП, що трапилася
28.07.2005 року під керуванням водія автоцистерни МАЗ НОМЕР_1 ємкістю 30 куб.м.
ОСОБА_2, в м.Шпола на перехресті вулиць Слобідська і Комінтерна, вилився мазут.
Даними статті " У Шполі ледь не сталася екологічне лихо",
опублікованій в газеті "Сільські вісті" за №31(75) від 03.08.2005
року про зазначену вище ДТП
з участю відповідача ОСОБА_2

Суд прийшов до
переконання, що боргова розписка не відповідає вимогам ст.ст.202,203,1046 ЦК України,
оскільки при вчинені даного правочину, дії осіб, не були спрямовані на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, волевиявлення відповідача
ОСОБА_6., як учасника правочину, не було вільним, не відповідало його
внутрішній волі, правочин не був спрямований на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. За договором позики не відбулася передача грошей
позивачем -відповідачу, а договір позики вважається укладеним з моменту
передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

ПозивачОСОБА_2скористався
своїм правом, передбаченим ст.1051 ЦК
України, а саме, що позичальник має право оспорити договір позики на тій
підставі, що грошові кошти не були одержані ним від позикодавця і оспорив.

Міркування
позивача та його представника про те, що розписка за умовами ч. 2 ст. 1047 ЦК України є
підтвердженням укладання договору позики та його умов, оскільки вона посвідчує
передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми - є помилковим і
не відповідає фактичним обставинам, тому в задоволені позову про стягнення з
ОСОБА_2 30000 грн. - заборгованості по неповерненій позиці; 2738 грн. 47 коп. -
нарахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення; 922 грн.
19 коп. - нарахування трьох відсотків річних за прострочення виконання
грошового зобов'язання; 476 грн. 30 коп. -нарахування процентів від суми
позики, визначених на рівні облікової ставки НБУ; 341 грн. 37 коп. - судового
збору та 15 грн. коп. - відшкодування сплачених витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи -суд відмовляє.

Відповідно до
вимог ст.88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою позивачу у задоволенні його позовних
вимог, суд відмовляє також у стягненні х відповідача на його користь понесених
судових витрат.

На підставі  викладеного,
керуючись
ст.ст.202,203,1046,1051  ЦК України,  ст.ст.

4

88,208,209,213-215,218,294,295
ЦПК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано учасниками процесу протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або в строки передбачені для подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення.