АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 -1329                                     Головуючий у 1-й інстанції:
2007 р.                                               Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«03» квітня 2007 р.                                                                 м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого                                      Кочеткової
І.В.,

Суддів                                                 Бондаря
М.С.

Крилової О.В.,

При секретарі           Череватій О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті
особи - ОСОБА_3,
ВАТ „Запорізький сталепрокатний завод", про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006
року ОСОБА_1. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала,
що зареєстрована і постійно проживає разом зі своїм сином ОСОБА_4, 1994 року народження,
у гуртожитку, розташованому у АДРЕСА_1,
власником якого являється ВАТ „Запорізькій сталепрокатний завод".

Зазначені кімнати були надані у 1996 році її матері
ОСОБА_3. на родину із чотирьох чоловік.

У 1997 році
помер її чоловік ОСОБА_1., у 2001
році матір ОСОБА_3. виїхала на інше постійне місце проживання.

У квітні 2005 року
адміністрація ВАТ „ЗСПЗ" заселила відповідача ОСОБА_2. в кімнату № 127.

Посилаючись на порушення своїх житлових прав, просила усунути перешкоди у
користуванні кімнатою № 127 і виселити із неї ОСОБА_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від
23 січня 2007 року ОСОБА_1. відмовлено у задоволенні позову.

2

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про
задоволення позову ОСОБА_1. посилається на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1. у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з
того, що спірна кімната виділена ОСОБА_2. в
установленому законом порядку на підставі рішення адміністрації товариства і
профкому. Оскільки відповідач вселився в кімнату на законних підставах, вимоги
ОСОБА_1. про його виселення не грунтуються на законі.

Проте таких висновків суд дійшов без всебічного і повного з'ясування
фактичних обставин справи, прав і обов'язків сторін, а тому з ними не можна
погодитись.

Судом першої інстанції установлено, що родині позивача за ордером №263 від 25 листопада 1996 року були надані
квартири 127, 128 в
будинку для малосімейних АДРЕСА_1(
а.с.68).

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету і адміністрації
ВАТ „ЗСПЗ" від 01.12.2004р. у зв'язку із заборгованістю з оплати
комунальних послуг позивач зобов'язана звільнити кімнату 127 і сплатити всю
заборгованість (а.с.73-76).

Рішенням профкому і адміністрації ВАТ „ЗСПЗ" від 20 квітня 2005 року спірна
кімната була надана відповідачеві ОСОБА_2. на сім'ю із 2 осіб для
покращення житлових умов (а.с.83-87).

Дійшовши висновку про те, що відповідач поселився в спірну
кімнату на законних підставах, суд першої інстанції на порушення вимог ст.ст.10
ч.4, 212 ЦПК
України не обговорив питання про правомірність позбавлення позивача і її
малолітнього сина права користування спірною кімнатою, не з'ясував, чи
дотриманий власником гуртожитку порядок виселення позивача і її дитини із
займаного ними житла, порядок надання кімнати сім'ї відповідача, тощо.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення
спору, оскільки за змістом ст.9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного
приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з
підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків,
коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст.47 Конституції ніхто не може бути примусово позбавлений
житла інакше ніж на підставі закону за рішенням суду.

За змістом ст.ст. 128,129
ЖК, п.9,10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженим постановою РМ
УРСР від 3 червня 1986 року №208, п.п.3,9
Положення про використання жилих будинків для малосімейних для тимчасового
забезпечення жилими приміщеннями малих сімей, затвердженого постановою РМ УРСР
і Укрпрофради від 30 вересня 1981 р. №496, жила площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та
відповідного профспілкового комітету на підставі ордеру.

Ордер може бути
виданий лише на вільну жилу площу.

Порядок і підстави виселення з гуртожитку передбачений ст. 132 ЖК, п.п.40 - 44 Правил.

Зважаючи на те, що йдеться про захист житлових прав, в
тому числі і малолітнього сина позивача, суд на порушення вимог ст.ст.10, 32 ЦПК України не
роз'яснив позивачеві її право оспорити в судовому порядку вищезазначені рішення
і дії адміністрації товариства, не притягнув до участі у справі в якості
співвідповідача члена сім'ї ОСОБА_2., якому також надавалась спірна кімната, а
також власника

3

гуртожитку,
на якого, у випадку задоволення позову, може бути покладено обов'язок надання
іншого житла родині відповідача.

За таких обставин рішення суду не можна визнати законним і обгрунтованим,
правильним по суті і справедливим, а тому відповідно до ст.311 ч.1 п.4 ЦПК
України воно підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до того
ж суду в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст.
307, 311 ч. 1 п.4 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 23
січня 2007 року

по цій справі скасувати, а справу
направити на новий розгляд до того ж суду в іншому

складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців.