Справа
№2-109-07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007 року.                         Нетішинський міський
суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді                                                   Гаврищук
Л.П.

при секретарі -                                                                        Василюк
Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нетішин цивільну справу
за позовом Громадської організації „З'єднання борців „За справедливість" в
інтересах ч.1ена громадської організації ОСОБА_1 до ВАТ „Управління будівництва
Хмельницька Атомна електростанція" про поновлення строку звернення до
суду, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, який діє в інтересах ОСОБА_1 позов підтримав,
вказавши, що ОСОБА_1 з 1982
року працювала у відповідача по 10.03.2005
року.

Наказом № 77 від 10.03.2005 року по ВАТ УБ
„Хмельницька АЕС" звільнена з роботи по ст. 40 ч.1 КЗпП України у зв"язку із скороченням
чисельності працівників.

Звільнення з роботи вважає незаконним, оскільки при звільненні за ст. 40 ч. 1 КЗпП України
відповідачем не враховано переважне право залишення її на роботі, як
працівника, з високою кваліфікацією, яка має вищу освіту, тривалий і
безперервний стаж роботи -
22,5 роки, на утриманні неповнолітню дитину. Про наступне скорочення
відповідачем не повідомлена.

При вирішенні питання про звільнення з роботи ОСОБА_1 на засіданні профкому
в лютому 2005 року,
вона була відсутня в зв"язку з хворобою.

їй не пропонувалась інша робота, що є порушенням закону. Діями відповідача
були порушені вимоги ст.ст. 40,42, 43 КЗпП України.

У встановлений законом термін ОСОБА_1 до суду не звернулась, в зв"язку
з хворобою, що підтверджується довідкою Л.К.К. від 29.09.2006 року.

Неодноразово була у керівників ВАТ УБ „ХАЕС", вірячи, що буде
поновлена на роботі.

Зверталась в
прокуратуру м. Нетішин, однак позитивного результату не має.

Після звернення ОСОБА_1 в ГО
„ЗБЗС", їй, в травні 2006
року, порекомендували звернутись до суду.

Просить поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду, як пропущений з поважних
причин, поновити її на роботу, стягнути моральну шкоду.

Представник відповідача позов не визнав, вказавши, що на підставі наказу
від 26.12.2004 року
„Про скорочення чисельності працівників" ОСОБА_1 була попереджена про
наступне звільнення 07.12.2004
року.

02.02.2005 року
профспілковий комітет ВАТ УБ „ХАЕС" дав згоду на звільнення 64 працівників, в
тому числі ОСОБА_1, яка 10.02.2005
року ознайомлена з наказом про звільнення, їй видали трудову книжку, на
підставі якої, 25.03.2005
року Нетішинським міським центром зайнятості призначено виплату допомоги по
безробіттю.

Вважає, що строк звернення до суду, ОСОБА_1 пропустила без поважних причин,
оскільки в цей період неодноразово була на прийомі та зверталась з заявами до
керівників ВАТ У Б „ ХАЕС"
по питанню невиплаченої премії. Після цього з відповідною заявою звернулась до
суду і регулярно з'являлась в судове засідання, з'являлась в Хмельницький
апеляційний суд, що свідчить про те, що мала змогу вчасно звернутись до суду з
позовом про поновлення на роботі.

Довідка про стан здоров'я ОСОБА_1 видана в травні 2006 року, в той час
як остання була звільнена 10.03.2005
року.

Тому просить в
позові відмовити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що після закінчення робіт на 2-му блоці
"ХАЕС" скоротився об'єм робіт і адміністрація ВАТ УБ „ХАЕС"
попередила всіх працівників про можливе наступне звільнення.

На засідання
профспілкового комітету запросили всіх працівників.

Інформації про
відсутність ОСОБА_1 на засіданні не було.

Із 10-ти членів
профкому за звільнення працівників проголосувало 9 чоловік.

В наступні дні
будь-яких заяв чи зауважень від ОСОБА_1 не поступило.

Тільки 22.09.2005 року
остання звернулась в профспілковий комітет з приводу невиплаченої премії.

Вважає, що подання адміністрації про звільнення 64 працівників по
ст. 40 ч. 1 КЗпП України,
відповідало вимогам закону.

Проаналізувавши
добуте в судовому засіданні, суд встановив такі факти.

Згідно наказу відповідача за №
55-к від 06.12.2004 року
„Про скорочення численності працівників" у зв"язку з завершенням
будівництва 2-го енергоблоку
та значним скороченням об'ємів будівельно-монтажних робіт, скороченню підлягали
штатні одиниці, в тому числі посада провідного інженера будівельної
лабораторії, на якій працювала ОСОБА_1

Про наступне вивільнення, остання була попереджена 07.12.2004 року, тобто у
відповідності з вимогами ст. 49і КЗпП України пізніше ніж за 2 місяці.

02.02.2005 року
профспілковий комітет ВАТ УБ „ХАЕС" дав згоду на звільнення 64 працівників, в
тому числі і ОСОБА_1

Наказом № 77-к від
10.03.2005 року
ОСОБА_1 звільнена з посади провідного інженера з яким, згідно її підпису,
ознайомлена 10.03.2005 року.

Згідно запису в трудовій книжці, 20.03.2005
року їй призначена виплата допомоги по безробіттю.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 в змозі була звертатись і зверталась у
відповідні установи за захистом своїх прав.

Суд встановив, що строк звернення ОСОБА_1 до суду пропущено без поважних
причин, тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному об'ємі.

Керуючись ст. 10,60 ЦПК України,
ст.ст. 233,234, КЗпП
України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Громадській організації „3"єднання борців
„За справедливість" яка діє в інтересах ОСОБА_1 в позові про поновлення
строку звернення до суду, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди в
зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана на
протязі 20 днів
після

подання заяви про апеляційне оскарження.