Справа
№2(п)-8/07
№
РІШЕННЯ іменем України

05.06.2007 року Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого                                                                                                 Решетова В.В.,

при секретареві                                                                                            Довгій Л.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що
03.06.2004р. Дніпровським районним судом м. Херсона у справі №2-9/2004р. з ОСОБА_2. на користь
позивача було стягнуто 8201,46 грн. Вищезазначене рішення набрало законної сили 03.07.2004р. В порушення вимог
чинного законодавства по спливу більше двох років рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 03.06.2006 р. відповідачем не виконане,
заборгованість не сплачена. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь: 2845,74 грн. в рахунок відшкодування
всіх доходів, які б він одержав або міг би
одержати від цього майна; 1816,90 грн. збитків від інфляції; 5000 грн. моральної
шкоди; витрати по оплаті державного мита; витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу; 1000
грн. витрат пов'язаних з оплатою юридичних послуг, а всього 10789,33
грн.

У судовому
засіданні, не дивлячись на те, що відповідачем виплачено присуджені з нього
грошові кошти по рішенню Дніпровського районного суду м. Херсона від
03.06.2004р. у справі №2-9/2004р., позивач збільшив-розмір позовних вимог, та
просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь: 3751,27 грн. в
рахунок відшкодування всіх доходів, які б він одержав або міг би одержати від
цього майна; 2366,40 грн. збитків від інфляції;
5000 грн. моральної (немайнової) шкоди; витрати по оплаті державного мита;
витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу;
1000 грн. витрат пов'язаних з оплатою юридичних послуг.

Відповідач у
судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що погоджувався виконати рішення
Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.06.2004р., однак важкий
матеріальний стан обумовлював неможливість сплати коштів, із-за чого він
вимушений був поїхати на заробітки за кордон і що виконав своє зобов'язання
перед позивачем як тільки у нього з'явились кошти.

Заслухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає
задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2004 р. Дніпровським районним судом м. Херсона
у справі № 2-9/2004 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було винесено
рішення, яким позовні вимоги першого задоволено: стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 4340,30 грн. в
рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди, 174,36 грн. витрат на проведення
судово-психологічної експертизи, 466, 55 грн. витрат на проведення судово-електротехнічної
експертизи, 200 грн. витрат з оплати юридичних послуг та 20,25 грн. витрат по
оплаті поштової кореспонденції, всього 8201,46 грн.

Вищезазначене рішення набрало законної сили 03.07.2004р.
і виконано відповідачем.

У позовній заяві
позивач посилається на ст.ст. 22, 1214 ЦК
України, відповідно до яких, відшкодування доходів від безпідставно
набутого майна і витрат на його утримання здійснюється особою, яка набула майно
або зберегла майно у себе без достатньої правової підстави, проте враховуючи
ст.ст. 11, 509 ЦК України
суд доходить висновку, що зобов'язання яке виникло з рішення №2-9/2004 само
собі не є майном, а є обов'язком

2

ОСОБА_2. вчинити на користь ОСОБА_1. певну
дію (сплатити гроші), а ОСОБА_1. має право вимагати від ОСОБА_2. виконання його обов'язку.

Крім того, позивачем не обгрунтовано підстав, критерію обрання банку та відсотків
по вкладу саме за період з 02.10.2006 року по
29.12.2006 року при визначенні збитків (упущеної вигоди) від
несвоєчасного виконання рішення суду.

Також позивачем не доведено вини відповідача у спричиненні йому моральної
шкоди, зокрема у погіршенні здоров'я,
нервуванні його родини, неможливості збереження нормального
рівня життєдіяльності тощо.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач не набував та
не зберігав відсутні у нього грошові кошти позивача
без достатньої правової підстави, відповідно не має нести
відповідальність передбачену статтями 22, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 11, 509 ЦК України, ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський
районний суд м. Херсона шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України