Справа № 22-2923                               Головуючий у 1 інстанції Негода
12                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

27 квітня 2007 року                               Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П.

суддів Санікової
О.С. ,  Шамрило Л.Г.

при секретарі
Степаненко В.Б.

з участю
прокурора Конакової В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Закритого акціонерного
товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі філії «Донецьке регіональне
управління» ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного
суду м.  Макіївки Донецької області від 29 грудня 2006 року за позовом
Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі філії
«Донецьке регіональне управління» ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1про розірвання кредитного договору,
стягнення заборгованості, -

встановив:

В
апеляційній скарзі Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»
в особі філії «Донецьке регіональне управління» ЗАТ комерційний банк
«ПриватБанк» просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 29
грудня 2006 року,  яким йому відмовлено у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_1. про розірвання кредитного договору і стягнення заборгованості,
- та постановити нове рішення,  яким
задовольнити позовні вимоги,  посилаючись
на необгрунтованність висновку суду про погашення відповідачем заборгованості
по кредитному договору і безпідставність відмови у розірванні договору;
вважає,  що посилання суду на ч.4  ст. 543 ЦК
України не може бути застосовано у даному випадку,  рскільки стягнення суми боргу з ОСОБА_1.
вирішувалось у процесі розгляду кримінальної справи.

В судове
засідання апеляційного суду представник позивача не з'явився,  надавши заяву про розгляд справи у
відсутності представника.

Відповідач
в судове засідання також не з'явився. Про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Судом
першої інстанції встановлено,  що 25 вересня 2003 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 був укладений договір,
відповідно до якого банк надає відповідачу на строк 12 місяців кредит в
сумі 2745 грн. для
придбання споживчих товарів. За умовами договору ОСОБА_1зобов'язався щомісяця з
17 по 25 число повертати
кошти у сумі не менше 262
грн. 77 коп. для
погашення кредиту і відсотків за користування кредитом.  Згідно п.3.2 договору у разі порушення
позичальником терміну повернення кредиту передбачено обов'язок внесення
позичальником плати за користування кредитом у розмірі 4, 34% від суми залишку
непогашеного кредиту; у випадку несвоєчасної сплати заборгованості по відсотках
банк має право нарахувати пеню в розмірі 0,
3% від суми непогашеної заборгованості по відсотках за кожен день прострочення
зобов'язання.

2

Платіжним
розпорядженням від 9 жовтня 2003 року ЗАТ КБ «ПриватБанск» перерахував
суму кредиту на розрахунковий рахунок СПДОСОБА_2  у якої відповідач,  сплативши аванс в сумі 305 грн.,  придбав пральну машину «Електролюкс» вартістю
3050 грн.,  що є предметом залогу під час
дії договору. Проте ОСОБА_1відразу після придбання пральної машини реалізував
її сторонній особі,  що встановлено
вироком Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 15 липня 2004 року.

Судом
також встановлено,  що 11 березня 2004 року слідчим
відділом Центрально-Міського РВ Макіївського МУ УМВС України у Донецькій
області за фактом шахрайства по кредитним договорам,  в т.ч.
по договорам від 22 та 25 вересня 2003 року було
порушено кримінальну справу. Під час досудового слідства ЗАТ КБ «ПриватБанк» був заявлений
цивільний позов до ОСОБА_1. і ОСОБА_3. про стягнення з ОСОБА_1. 359 грн.20
коп.,  яка складалася із заборгованості
по кредитному договору від 25
вересня 2003 року в
розмірі 357 грн.40
коп. та по процентах за користування кредитом в сумі 1 грн.80коп. і про
стягнення з ОСОБА_3. 2782
грн.52 коп.,  яка складалася з
заборгованості по кредитному договору у розмірі 2304 грн. та по процентах за користування кредитом в сумі 478 грн.52 коп.

Вироком
Центрально-Міського районного суду м. Макіївки від 15 липня 2004 року ОСОБА_1. та
ОСОБА_3. визнано винними у протиправному заволодінні грошима за зазначеними
кредитними договорами і засуджено за
ст.  190 ч.4 КК України. При цьому
був також задоволений цивільний позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» : стягнуто з ОСОБА_1.
та ОСОБА_3. у солідарному порядку на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі філії
«Донецьке регіональне управління» заборгованість по кредитному договору від 25
вересня 2003 року в сумі 371 грн. 36 коп.

У
листопаді 2005 року вирок суду в частині стягнення заборгованості був виконаний
шляхом відрахування суми боргу із заробітної плати співучасника злочину
ОСОБА_3.,  що підтверджено довідкою
державної виконавчої служби у Кіровському районі м. Макіївки,  а також меморіальними ордерами банку.

Незважаючи
на це у жовтні 2006 року ЗАТ
КБ «ПриватБанк»
звертається з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1. заборгованості по
кредитному договору від 25
вересня 2003 року в
сумі 357 грн. 40 коп.,  відсотків за користування кредитом в сумі 423 грн. 48 коп. та штрафних
санкцій в сумі 520 грн. 46 коп.,  тобто загальної суми заборгованості по
кредиту,  яка склалася станом на 1 липня 2004 року та
сум,  нарахованих з 1 липня 2004 року по 10 жовтня 2006 року,  обґрунтовуючи позовні вимоги тим,  що заборгованість по кредитному
договору,  яка була стягнута за вироком
суду,  була сплачена не ОСОБА_1,  а його співучасником ОСОБА_3.,  тому строк дії договору ще не закінчився.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної
скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог  ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Розглядаючи
справу суд першої інстанції правильно встановив правовідносини,  які виникли між сторонами і дійшов
обгрунтованного висновку,  що вони
регулюються нормами цивільного законодавства,
яке передбачає порядок укладення і відповідальність сторін по кредитному
договору.

Відповідно
до  ст.
1054 ЦК України
за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на
умовах,  встановлених договором,  а позичальник зобов'язується повернути кредит
і сплатити проценти.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом 25 вересня 2003 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір,
за умовами якого

3

банк
надав кредитОСОБА_1  в сумі 2745
грн. на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у
розмірі 2, 17% на
місяць з остаточною датою погашення 25
вересня 2004 року.
Станом на 1 липня 2004 року із загальної суми кредиту та плати за користування
кредитом ОСОБА_1сплатив 3933 грн. 55 коп. суми кредиту та 481 грн.68 коп.3а
користування кредитом; загальна сума заборгованості склала на зазначену дату
371 грн. 36 коп.,  які були стягнуті за
вироком судгу і сплачені шляхом відрахування із заробітної плати співучасника
ОСОБА_1. по кримінальній справі - ОСОБА_3.

Пунктом 8.1 кредитного
договору від 25 вересня 2003 року передбачено
строк дії договору до остаточного виконання відповідачем зобов'язань по
договору.

Таким
чином,  розглядаючи справу,  суд повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін,  встановленим фактам і доказам дав вірну
правову оцінку і дійшов обгрунтованного висновку про те,  що зобов'язання по кредитному договору,  укладеному 25 вересня 2003
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
і ОСОБА_1 виконані у зв'язку з чим строк дії договору закінчився,  тому підстав для стягнення суми
заборгованості по кредиту,  а також
відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за період з 1 липня 2004 року по 10 жовтня 2006 року та розірвання
договору в судовому порядку немає і вірно застосував норми матеріального
права,  які регулюють порядок укладання і
розірвання зазначеного договору. Висновки суду грунтуються на матеріалах справи
та відповідають вимогам Закону,  а
саме  ст.   ст.
526,  1054 ЦК України,  а також
ст.  543 ч.4 ЦК України,  згідно якої виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників
перед кредитором.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують.

Рішення
суду постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1 п.1,  315 ЦПК
України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі
філії «Донецьке регіональне управління» закритого акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.