Справа
№ 22ц-1415/2007
Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В.О.
Категорія - цивільна
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
р.                    Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді:    Литвиненко І.В.,

суддів: Бобрової І.О., Лазоренко
М.І.,

при секретарі:               Рябчук С.В.,

за участю:

представника
позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4

відповідача та
його представника -ОСОБА_5.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1та ОСОБА_3на
рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2007 р. у справі за
позовом ОСОБА_1та ОСОБА_2до ОСОБА_3про
відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційній скарзіОСОБА_1. просив скасувати рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_3на його користь 8 325,43 грн. у відшкодування майнової шкоди та 375 грн.
відшкодування витрат. Прийняти нове рішення в частині стягнення з ОСОБА_3на
користь ОСОБА_1 майнової шкоди з урахуванням сплати за товарознавчий висновок
та з урахуванням індексу інфляції суму 20 595,59 грн. В іншій частині рішення
суду залишити без змін. Апелянт вважає, що суд порушив його права на захист,
неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело
до часткового неправильного вирішення справи.

2

Відповідач
ОСОБА_3 також подав на рішення суду від 11.07.2007 р. апеляційну скаргу,
просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог позивачів.

Рішенням
Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2007 р. позовні вимоги
позивачів були задоволенні частково.ОСОБА_1. таОСОБА_2. поновлений строк
позовної давності. З ОСОБА_3на користьОСОБА_1. стягнуто 8 325,43 грн. у
відшкодування майнової шкоди, 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, 375 грн.
у відшкодування витрат на допомогу адвоката та 91,75 грн. у відшкодування
судових витрат, а всього 9 292,18 грн.

На
користьОСОБА_2. з ОСОБА_3стягнуто 102,57 грн. у відшкодування майнової шкоди та
500 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 602,57 грн.

З ОСОБА_3на
користь місцевого бюджету м. Чернігова стягнутий судовий збір в сумі 59,5 грн.
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30
грн.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1
зводяться до того, що суд безпідставно відмовив у застосування індексу
інфляції, хоча ст.1208 ЦК
України передбачає можливість індексації розміру відшкодування шкоди.

На думку
апелянта ОСОБА_1, суд
неправомірно не зарахував до матеріальних збитків оплату вартості
товарознавчого дослідження по визначенню вартості майнової шкоди.

Апелянт ОСОБА_3
наголошував на тому, що факт порушення ним Правил дорожнього руху не був
встановлений. Під час ДТП він діяв в стані крайньої необхідності, яка полягає в
тому, що відвернута шкода (загублення людського життя) могла бути більш, ніж
настала. Відповідач вважає, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду
на пішохода шляхом гальмування автомобіля ВАЗ-2106. Крім того, 11.02.2000 р.
Деснянським районним судом м. Чернігова вже виносилося рішення з цього питання і
в позові ОСОБА_1. та ОСОБА_2 було відмовлено. Апеляційний суд 11.02.2000 р.
також відмовив позивачам в задоволенні їх скарги.

Письмові
заперечення сторони на апеляційні скарги опонентів не подавали.

Під час судового
засідання в апеляційному суді представник позивача, відповідач та його
представник просили свої апеляційні скарги задовольнити, а апеляційні скарги
противної сторони відхилити.

Заслухавши
суддю - доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та його
представника, дослідивши матеріали даної справи і матеріали цивільної справи
2-386/2004 р. та обговоривши доводи

3

апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають
відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін виходячи з наступного:

Суд першої
інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами документи, перевірив
доводи сторін, правильно встановив обставини справи і висновок суду ґрунтується
на матеріалах справи та законі.

Суд правильно
встановив, що автомобіль CITROEN XB,
реєстраційний номер НОМЕР_1 належить позивачеві ОСОБА_1. (а.с.84).

01.04.1999 р. о 17 год. відповідач
ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем марки ВАЗ-2106, реєстраційний номер
НОМЕР_2, рухався по вул. Рокосовського в м. Чернігові зі сторони вул. Шевченка
в напрямку вул. Доценко. В районі зупинки громадського транспорту „Площа Героїв
Сталінградської битви", здійснив зіткнення з автомобілем CITROEN XB,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 В результаті ДТПОСОБА_2.
отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я та був
госпіталізований в нейрохірургічне відділення Чернігівської обласної лікарні.
Вартість медичних препаратів, які були використані під час лікування -102,57
грн.

Відповідно до п.
1 ч.1 статті 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Суд вірно
встановив, що відповідачем у справі були порушені пункти 12.1 та 12.3 Правил
Дорожнього руху, тому вірно поклав відповідальність за завдану шкоду на
ОСОБА_3., що спростовує доводи останнього про відсутність його вини у ДТП.

Дії відповідача
знаходяться у прямому причинному зв'язку зі шкодою, що виникла.

Також не
заслуговують на увагу доводи апелянта ОСОБА_3., що суд вже розглядав з постановлениям рішення позовні
вимоги позивачів ОСОБА_1. Так, рішенням Деснянського районного суду м.
Чернігова від 11.02.2000 р.
в задоволенні позовних вимог позивачамОСОБА_1. таОСОБА_2. було відмовлено
(а.с.62-66 справи 2-386/2004 p.).
Ухвалою Судової колегії в цивільних справах Чернігівського обласного суду
справу з касаційною скаргою ОСОБА_1
та ОСОБА_2 було знято з касаційного розгляду через несплату
державного мита (а.с.72 справи 2-386/2004 p.).

Ухвалою
місцевого Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.10.2003 р. рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.02.2000 р. скасовано в зв'язку
із задоволенням заяви ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про
перегляд рішення в зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с.93-94 справи
2-386/2004 p.).

4

Доводи апелянта ОСОБА_1
щодо неправомірної відмови суду у застосуванні індексу інфляції не можуть
бути прийняті судом до уваги. Відповідно до ст.1208 ЦК України, на яку
посилається апелянт, збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з
підвищенням вартості життя і збільшення розміру мінімальної заробітної плати
передбачено за заявою потерпілого лише для випадків коли стягується шкода, що
завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

З уточненої
позовної заяви позивачів ОСОБА_1 (а.с.77) вбачається, що індекс інфляції вони
просять застосувати тільки до вимог про відшкодування шкоди, що завдана
пошкодженням транспортного засобу та до вимог про відшкодування судових витрат.

Таким чином у
суду не було підстав для застосування вимог ст. 1208 ЦК України.

Немає підстав і
до застосування ч.2 ст.1192 ЦК
України, оскільки позивачі не надали суду будь-яких доказів, що
підтверджують реальну вартість втраченого (пошкодженого) майна на момент
розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої
речі.

Вірним є і
висновок суду щодо відмови у стягненні 200 грн., що за словамиОСОБА_1.
витрачені на проведення автотехнічної експертизи.

З квитанції №233
від 22.12.2003 p.,
що видана ЧВ КНДУСЕ (а.с.21) вбачається, щоОСОБА_1. сплатив 200 грн. за
проведення автотехнічної експертизи. Проте ні в справі 2-386/2004 р. ні в даній
справі така експертиза судом не призначалася і не проводилася.

Розглядаючи
справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційних
скарг, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційних скаргах
обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для їх
задоволення відсутні.

Судове рішення
постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави
для його скасування відсутні.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315,317,319 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1та
ОСОБА_3- відхилити.

5

Рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2007 р.   -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.