У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Лихути Л.М., Романюка Я.М., Яреми
А.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Залізничного районного суду               м. Львова від 26 березня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2007 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на жиле
приміщення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2  звернулася до суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання
права власності на жиле приміщення,
посилаючись на те, що з відповідачем з 1981 року перебувала в зареєстрованому
шлюбі, який у                 1992 році
між ними розірвано і відповідач відразу уклав шлюб з іншою жінкою та кожна із
сторін проживала окремо своїм життям. У 1998 році вона за особисті кошти
придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 і відповідно до рішення Львівського
міськвиконкому будинок № 69 виділено в окремий номер, знято з балансу місцевих
рад і надано дозвіл на реконструкцію будинку в цілому, однак відповідач,
перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, безпідставно претендує на ½  частину придбаного лише нею житлового будинку, чим
створив перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком.

Позивачка під час судового розгляду уточнила позовні вимоги та просила
визнати за нею право власності на незавершене будівництвом будинок АДРЕСА_1,
оскільки жодних угод з відповідачем про створення спільної сумісної власності
на майно не укладала, а придбала та реконструювала вказане житлове приміщення
за власні кошти і готовність придбаного будинку становить 79 %, що
підтверджується відповідними документами та платіжними дорученнями  на суму 210 498 грн., а також підтверджується
державним актом на право власності на земельну ділянку, розміром 0,10 га, яка
призначена для обслуговування придбаного нею будинку АДРЕСА_1.

Рішенням
Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня            2007 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2007 року, позов
ОСОБА_2  задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати постановлені судові
рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26
березня                2007 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 червня              2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.М. Лихута

Я.М. Романюк

А.Г. Ярема