Справа № 2 - 43
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15.05.2007 року
Долинський районний суд в Кіровоградській області в складі

головуючого
судді Дранчука П.Ю.

При секретарі
Кортхонджії О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Долинська справу за позовом ОСОБА_1до
Одеської залізниці про поновлення на роботі, виплату компенсації за вимушений
прогул та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до відповідача, мотивуючи тим, що з 3 серпня 1998 року став
працювати у відокремленому структурному підрозділі відповідача Долинській
дистанції колії № 23 на посаді майстра з комплектації, згідно наказу № 187 від
03.08.1998 року.

У 1999 році
згідно написаної ним заяви був переведений на посаду бригадира з комплектації,
а в 2003 році переведений на посаду інженера з технічного навчання.

2 січня 2004
року згідно наказу по ПЧ -23 за №3 його було звільнено з посади інженера
підготовки кадрів з 12.01.2004 року на підставі ст. 38 КЗ пП України (за
власним бажанням).

У судовому
засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Позивач пояснив,
що не подавав заяви про звільнення за власним бажанням , а тому про його
звільнення нічого не знав офіційно і навіть усно з наказом про його звільнення
ніхто його не знайомив . До кінця 2003 року близько місяця хворів , а потім
написав заяву на безстрокову неоплачувану відпустку . Весь січень 2004 року він
ходив на роботу та лише 24 лютого 2004 року отримав заробітну плату за січень
2004 року. Виявилося, що йому заробітну плату виплатили з 1 по 12 січня 2004
року .

У березні 2004
року вийшов на роботу , написав заяву на вакантну посаду старшого майстра та на
посади майстра, бригадира, проте роботи не отримав та продовжив перебувати в
неоплаченій відпустці, сподіваючись , що все таки отримає роботу . Нічого
конкретно керівництво ПЧ - 23 йому не повідомляло , а тому він вважав , що
числиться в штаті на своїй попередній посаді.

Місячний строк
звернення до суду , як він вважає пропустив з поважних причин - не зав що його
звільнено з роботи , оскільки перебував в

неоплаченій
відпустці,  на наказі про звільнення
стоїть не його підпис , заяви про звільнення з роботи за власним бажанням не
писав, а тому просить поновити строк звернення до суду .

Представник
відповідача позов не визнала та пояснила, що позивач без поважних причин
пропустив строк звернення до суду та те , що дійсно 12.01.2004 року позивача
було звільнено з займаної посади за власним бажанням відповідно до наказу № 3
від 02.01.2004 року заява про звільнення позивача за власним бажанням в кадровій
теці на даний час відсутня , але на час видачі наказу така заява існувала .
Твердження позивача про те, що його звільнено без його повідомлення , як вона
вважає є безпідставними , оскільки він в неоплаченій відпустці був в період з
18.11.2003 року по 17.12.2003 року у період з 18.12.2003 року по 31.12.2003
року позивач знаходився на лікарняному , а вже 2 січня 2004 року вийшов на
роботу, відпрацювавши такі дні - 2, 5, 6, 8, 9 числа, про що свідчить табель
обліку робочого часу за січень та згідно заведеної розрахункової відомості № 1
від 17.02.2004 року з ним проведений повний розрахунок, який у сумі 329 грн. 74
коп. Був відрахований на рахунок позивача в Ощадбанку.

Позивачу
неодноразово направлялися листи про те , щоб він з"явився до дистанції
колії і ознайомився з наказом про звільнення .

З січня
2004 року позивач отримував щомісячну благодійну допомогу у розмірі 35 грн., як
непрацюючий пенсіонер .

Свідок
ОСОБА_2 Суду пояснила, що вона в даний час знаходиться в декретній відпустці по
догляду за дитиною . У січні 2004 року працювала в ПЧ 23 у відділі кадрів
керівником .

Заяву
про звільнення позивача ОСОБА_1 Принесла його дружина, яка на той час також
працювала в ПЧ - 23 і згідно даної заяви був виданий наказ про його звільнення
. ОСОБА_1неодноразово направлялись по місцю його проживання повідомлення про те
, щоб він з"явився і ознайомився з наказом про його звільнення , але
ОСОБА_1Жодного разу не з"явився А також неодноразово вона говорила дружині
його, щоб ОСОБА_1Прийшов і отримав наказ але останній також не з"являвся
жодного разу .

Заява
про його звільнення десь загубилась по тій причині, а саме при перенесенні
кабінету відділу кадрів з другого поверху на перший

В
особистій справі ОСОБА_1 відсутні заява про те , що він яко би перебував в
неоплаченій відпустці.

ОСОБА_1
трудову книжку не надавав на роботу а подав вкладиш до трудової книжки , який
через деякий час відділ соціального забезпечення витребував в інтересах ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_3 Суду пояснила,
що вона є дружиною позивача . Вона особисто написала заяву від імені її
чоловіка про його звільнення за власним бажанням на якій поставила підпис , а
також поставила свій підпис , на наказі про звільнення з роботи її чоловіка .
Через деякий час, точно не пам"ятає вона сказала чоловікові ОСОБА_1 Що
написала заяву про його звільнення та яку подала у відділ кадрів ПЧ - 23 , а
також сказала

чоловікові, що поставила свій підпис на наказі про його
звільнення .

Заслухавши
представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові
докази по справі суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 1
ст. 233 КЗ п. П
України , працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен
був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в
місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки .

Відповідно до
ст. 234 КЗ п. П
України , у разі пропуску з поважних причин строків , установлено ст. 233 цього
кодексу, суд може поновити ці строки.

Позивач
посилається на те , що строк звернення до суду пропустив з поважних причин , а
саме , що він знаходився в неоплаченій відпустці і не знав , що його звільнено
з роботи .

Суд з доводами
позивача не може погодитись , оскільки він сам пише в позовній заяві, що
заробітну плату за січень 2004 року отримав 24 лютого 2004 року лише з 01. по
12 січня 2004 року  3 січня 2004 року
позивач отримував щомісячну благодійну допомогу у розмірі 35 грн., як непрацюючий
пенсіонер , про що не заперечував у судовому засіданні сам позивач , також він
не заперечує, що отримав розрахункові кошти . З показів дружини позивача
вбачається , що вона повідомила позивачу про подання заяви про його звільнення
у відділ кадрів та наказ про його звільнення на якому поставила свій підпис.

Працівник
відділу кадрів ОСОБА_2.неодноразово направляла по місцю проживання повідомлення
про те що позивач з"явився у відділ кадрів для ознайомлення з наказом про
його звільнення та отримання його копії, про що свідчать копії даних
повідомлень (а.с. 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95,)

Позивач
знаходився у відпустці без збереження заробітної плати з 18.11.2003 по
17.12.2003 року про що свідчить наказ (а.с.81).

Інші накази
відсутні які б свідчили те, що він і в інший час знаходився в неоплачених
відпустках.

Отже з
урахуванням викладеного , суд не вбачає підстав для поновлення позивачу ОСОБА_1
Строку звернення до суду, за недоведеності суду поважних причин пропуску строку
звернення до суду, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову .

На підставі ст.
88 ЦПК України Стягнути з позивача ОСОБА_1 На користь держави судовий збір в
сумі 457 грн. 59 коп. Та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 30 грн.

На підставі
викладеного керуючись ст. ст. 10,11, 209,212, 213 -215, 218 ЦПК України , суд,
-

ВИРІШИВ

Відмовити
ОСОБА_1у задоволенні позову до Одеської залізниці про поновлення на роботі
виплати компенсації за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди .

З ОСОБА_1
стягнути на користь держави судовий збір в сумі 457 грн. 59 коп. Та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Рішення може
бути оскаржене в Апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в десяти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання цього протягом
20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.