Справа №22-3729                                            Головуючий
30                                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 травня 2007 року                                                                             м.
Донецьк

Апеляційний          суд                  Донецької                            області

В складі

Головуючого
ВИСОЦЬКОЇ B.C.

Суддів             БІЛЯЄВОЇ О.М., ОСИПЧУК О.В.

При
секретарі  ТАРАНЕЦЬ В.О.

З участю
представника позивача ОСОБА_2 Розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька  від 2 березня
2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні приміщенням та виселенні, за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про визнання права користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ

Рішенням
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 2.03. 2007 року задоволені
позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_3 виселена із кімнати АДРЕСА_1 та зобов'язана не
чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні приміщенням. В задоволенні зустрічного
позову про визнання за нею права користування жилим приміщенням у гуртожитку по
АДРЕСА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі  ОСОБА_3 просить
рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені первісного позову
відмовити, задовольнити її зустрічні позовні вимоги, оскільки судом першої
інстанції були допущені порушення норм матеріального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи. В судове засідання ОСОБА_3 не з'явилася, про
час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.115). Про зміну
свого місця знаходження під час провадження справи апеляційний суд не
повідомила. ОСОБА_3 тричі викликалася за місцем останньої відомої судові
адреси, в тому числі за місцем роботи, повістками та телеграмами. Відповідно до
ч. 1 ст.77 ЦПК Україна судова повістка вважається доставленою.

Представник
позивача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її
відхилити, рішення залишити без змін.

Апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Відповідно
до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додер­жанням
норм матеріального і процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 в трудових відносинах з АТЗТ „1-й Донецький
авторемзавод", якому раніше належав гуртожиток, не знаходилася. Ордер на
право вселення в гуртожиток ОСОБА_3 не видавався, надавалася в тимчасове
користування одне койко-місце у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1. 27 січня 2006
року шляхом купівлі-продажу змінився власник гуртожитку. Новий власник
гуртожитку ОСОБА_1 не дає згоди на проживання ОСОБА_3, не має наміру

укладати договір на користування приміщенням, тому
відмова ОСОБА_3 від звільнення зайнятого нею приміщення є неправомірною та
порушує права власника. Цей висновок узгоджується з матеріалами справи.

Правовідносини
сторін урегульовані Законом України „Про власність" та ст. 127-132 ЖК
України, які регулюють порядок надання гуртожитків у період роботи чи навчання.
Відповідач ОСОБА_3 не заперечувала проти того, що вона ніколи не знаходи­лася в
трудових відносинах з АТЗТ „1-й Донецький авторемзавод".

Згідно зі ст.
128,129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або
іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету, і на
його підставі громадянинові видається спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення на надану жилу площу.

Суд першої
інстанції встановив, що ордер на право вселення на надану жилу площу позивачці
не видавався. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачка вселилась у спірну кімнату з порушенням
установленого порядку і тому підлягає виселенню.

Надані
відповідачем докази, а саме клопотання товариств з обмеженою відповідальністю
„Центр нерухомості „Наш дом",
„Рекламне агентство „Теш", з якими відповідачка знаходилася в трудових
відносинах (а.с.67-70), а також дозвіл підприємства на тимчасове проживання в
гуртожитку не свідчить, що відповідачка ОСОБА_3 була вселена в гуртожиток в
установленому законом порядку.

Доводи
відповідачки про те, що вона не підлягає виселенню з гуртожитку без надання
іншого жилого приміщення не ґрунтуються на законі. Суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про безпідставність заявленого ОСОБА_3 позову про
визнання за нею права на житлову площу.

З обставин
справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником гуртожитку (ас. 10) на підставі
договору купівлі - продажу.

Відповідно до
вимог ст. 48 Закону України „Про власність" власник має право вимагати
усунення будь-яких порушень свого права, хоч би ці порушення і не були поєднані
з позбавленням володіння. Посилання відповідачки на те, що ст. 48 Закону
України „Про власність" не передбачає задоволення вимог про виселення є
помилковим, оскільки вказана норма передбачає усунення будь-яких порушень права
власності, у тому числі й шляхом виселення.

Посилання суду
на норми Цивільного Кодексу України , а саме ст.ст. 400,1212 є помилковими, але
не впливають на висновки суду про під ставність заявленого первісного позову.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення справи.

За таких
обставин апеляційну скаргу слід відхилити. Керуючись ст.ст.307 -315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3  відхилити.

Рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 2 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна
скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.