Справа №22ц-2633 2007 р.                                Головуючий
у 1 інстанції Остахнович А.В.
Категорія 21                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого -
судді Антоненко В.І.,

суддів: Поліщука
М.А., Касьяненко Л.І..,

при секретарі
Кобець І.С.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
військової частини А-1552 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської
області від 15 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до військової
частини А-1552 про відшкодування шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У березні 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з військової
частини А-1552 на його користь 497-04 грн. матеріальної шкоди та 90720 грн.
моральної шкоди, посилаючись на те, що з серпня 1995 року по жовтень 1997 року
він проходив службу у військовій частині А-1020 у м. Фастові Київської області,
яка у даний час розформована. її правонаступником є військова частина А-1552.
Під час проходження служби у 1996 році він захворів, був госпіталізований, йому
була проведена операція, внаслідок чого позивач частково втратив
працездатність.

Рішенням
Фастівського міськрайонного суду від 15 травня 2007 року позов задоволено.
Стягнуто з військової частини А-1552 на користь ОСОБА_1 компенсацію за втрату
здоров"я, моральну шкоду та судові витрати у сумі 93194-80 грн. та
державне мито на користь держави у сумі 931-94 грн.

В апеляційній
скарзі військова частина А-1552 просить скасувати рішення суду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення про   задоволення позову, суд
виходив з того, що позивач під час проходження служби у військовій частині
А-1020 при виконанні своїх службових обов'язків   внаслідок неналежного забезпечення
відповідним обмундируванням, захворів, у січні 1996 року був госпіталізований і
йому була проведена хірургічна операція правого вуха. Згідно висновку ВЛК
захворювання та подальше лікування позивача пов"язане з проходженням військової
служби у військовій частині А-1552. За таких обставин суд прийшов до висновку,
що позивачу заподіяна матеріальна та моральна шкода, відповідальність за яку
несе військова частина А-1552 як правонаступник військової частини А-1020.

З таким
висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та
обставинам справи.

Відповідно до
положень Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня
1992 року №488 „Про Умови державного обов'язкового особистого страхування
військовослужбовців і військовозобов'язаних, призваних на збори, і порядок
виплат їм та членам їх сімей страхових сум" військовослужбовці та
військовозобов'язані, призвані на збори, підлягають державному обов'язковому
особистому страхуванню, яке проводиться Національною акціонерною страховою
компанією „ОРАНТА" за рахунок коштів державного бюджет, яка і здійснює
страхові виплати по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок втрати працездатності,
що сталась у результаті захворювання, одержаного в період проходження служби.

За таких
обставин суду відповідно до положень ст. 33 ЦПК України необхідно було залучити
до участі у справі в якості відповідача HACK „ОРАНТУ".

Крім того при
вирішенні спору судом не враховані роз'яснення постанови №4 Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами „Про судову практику
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" про необхідність
обов'язкового з'Ясування питань про наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність причинного зв'Язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості
та справедливості.

За наведених
обставин рішення суду відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому
розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, більш повно з'Ясувати
обствини справи, права та обов'язки сторін, перевірити обгрунтованість доводів
та заперечень сторін, зібраним доказам дати належну правову оцінку та вирішити
спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст.
311,315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу військової частини А-1552 задовольнити.

Рішення
Фастівського міськрайонного суду від 15 травня 2007 року   скасувати і справу направити на новий
розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.