в суді 1 інстанції
21(11)                                                                      Кулігіна
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2007
року   колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Михайлів Л.В.,

суддів - Карнаух В.В.,  Соколан Н.О.,

при секретарі -
Бондаренко І.В.

за
участю: позивача- ОСОБА_1 розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Кривому Розі апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництва та професійних захворювань
України в м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області,  відкритого
акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду
м.  Кривого Рогу від 07 травня 2007 року
за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка»,  Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області про перерахунок сум відшкодування шкоди,  стягнення заборгованості,  компенсації,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Кривого
Рогу від 07 травня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено .

Стягнуто
з відкритого акціонерного товариства «Суха Балка»( надалі- ВАТ «Суха Балка») на
користь ОСОБА_1 заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування шкоди в
сумі 16 598,  39 грн.,  компенсацію в сумі 10015 грн. 96 коп.

Стягнуто
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Кривому Розі Дніпропетровської області(
надалі- Відділення Фонду) заборгованість по щомісячним страховим виплатам в
сумі 18 050 грн. 93 коп. та зобов*язано Відділення Фонду виплачувати позивачу
щомісяця,  починаючи з 01 грудня 2005
року,  по 768 грн. 40 коп.,  до зміни обставин,  що тягнуть перерахунок щомісячних виплат.

В
апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду
та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову,  оскільки рішення постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального права. Зокрема,  не враховано положення  ст.  17
Закону України від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  що спричинили втрату
професійної працездатності»; не враховано п.3.7.2 Порядку призначення та
здійснення страхових виплат застрахованим особам,  затверджених Постановою Правління ФССНВ
України № 83,  відповідно до якого
відкоригована заробітна плата не може перевищувати максимальну величину,  з якої справляються страхові внески до Фонду
на дату проведення перерахунку; неправильно застосовано строк позовної давності
всупереч положенню  ст.  233 КЗпП України та понад трирічний
строк,  всупереч роз'ясненню п.22
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003 р. « Про внесення
змін і доповнень до Постанови Пленуму
Верховного  Суду    України від
27.03.1992р. № 6   « Про
практику   розгляду

судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди»; суд безпідставно притягнув Відділення фонду для участі у
справі в якості відповідача,  а не
третьої особи; суд неправильно застосував п. 28 "Правил відшкодування
шкоди...",  який встановив лише
випадки перерахунку сум відшкодування шкоди,
а не сам механізм такого перерахунку і відповідно до зазначеного пункту
правил перерахування проводиться роботодавцем лише у випадку підвищення
тарифних ставок одночасно з ростом заробітної плати; незаконно зроблено
перерахунок страхових виплат із застосуванням коефіцієнту підвищення тарифних
ставок та окладів 2, 0 з липня 1994 року та 2, 5 з 01.01.1996 року без
урахування того,  що під час застосування
коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів фактичного
підвищення заробітної плати не відбулося.

В
апеляційній скарзі ВАТ «Суха Балка» просить рішення в частині стягнення сум з
ВАТ «Суха Балка» скасувати та постановити нове рішення,  яким відмовити в задоволенні позову,  оскільки суд не взяв до уваги,  що перерахунок сум відшкодування шкоди у
зв'язку з пошкодженням здоров'я проводиться одночасно із підвищенням тарифних
ставок (посадових окладів) не на коефіцієнт їх підвищення,  а на коефіцієнт фактичного підвищення
заробітної плати,  розмір якої фактично
не збільшився,  тому висновки суду про
необхідність застосування коефіцієнту 2- з липня 1994 року; 2, 5 - з 01 січня
1996 року необгрунтовані; безпідставно стягнуто компенсацію втрати частини сум
відшкодування шкоди без урахування тих обставин,  що підприємство своєчасно нарахувало та
виплатило суми відшкодування шкоди; не застосовано трирічний строк позовної
давності.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та
заявлених позовних вимог,  колегія суддів
вважає,  що апеляційні скарги ВАТ
"Суха Балка" та Відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області підлягають частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється,
що позивач працював на шахті «Південна» ВАТ «Суха Балка» бурильником
свердловин в шкідливих умовах праці. Внаслідок нещасного випадку 19.02.1976
року позивач отримав трудове каліцтво,  у
зв'язку з чим йому встановлено висновком МСЕК від 08.09.1976 року 60 % втрати
професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом. ,  при повторних оглядах МСЕК ступінь втрати
професійної працездатності позивача змінювався: висновком МСЕК від 08.09.1977
року встановлено 50 % втрати професійної працездатності,  висновком МСЕК від 03.10.1978 року - 50%
втрати професійної працездатності,
висновком МСЕК від 02.10.1979 - 35 % втрати професійної
працездатності,  висновком МСЕК від   04.03.1986 року- 35 % безстроково.

Підприємство
ВАТ «Суха Балка» призначило позивачу проводити виплати в рахунок відшкодування
шкоди,  розмір яких визначено з
розрахунку середньомісячного заробітку за січень- квітень 1992 року в сумі 9058
крб.

Спір
виник з приводу неправильного застосування підприємством коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок та окладів до сум відшкодування шкоди з 01.07.1994
року,  що потягнуло неправильне
нарахування та виплату регресних сум підприємством та страхових сум в рахунок
відшкодування шкоди Відділенням Фонду.

Задовольняючи
позов частково,  суд виходив з того,  що при перерахуванні позивачу сум виплат в
рахунок відшкодування шкоди підприємство помилково взяло до розрахунку
коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати,  а не встановлені спільними

постановами
дирекції і профспілкового комітету підприємства коефіцієнти. У свою чергу
відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на

виробництві
та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області також продовжило виплату цих сум
у неправильному розмірі.

Однак з
таким висновком щодо наявності підстав для перерахунку щомісячних платежів
погодитись не можна,  оскільки змінюючи
розмір щомісячних виплат,  суд першої
інстанції не перевірив,  чи відбулося
фактично підвищення заробітної плати по підприємству,  не витребував відомості про нарахування і
одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період,  тобто на час виплати відшкодування шкоди
підприємством.

Суд
дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в
межах,  які перевищують строк позовної
давності,  при цьому суд першої інстанції
виходив із того,  що позовна давність не
поширюється на вимоги про відшкодування шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров»я.

На думку колегії
суддів,  такий висновок суду є невірним .

Суд
першої інстанції не звернув увагу на норми
ст.  71 ЦК України в
редакції 1963 року,  з урахуванням
правила п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року та роз'яснення,
викладені в п.п. 1,  1-1,  1-2,
22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року
( з подальшими змінами),  «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,  згідно з якими загальний строк,  у межах якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого права ( позовна давність),  встановлюється тривалістю у три роки. У
випадках,  коли вимоги потерпілого
стосуються перерахунку сум щомісячних платежів,
раніше визначених судом або роботодавцем( у тому числі й у разі
неправильного обчислення суми щомісячних платежів) при задоволені позову,  кошти стягуються за час,  що не перевищує трьох років,  які передували моменту звернення особи до
суду.

Однак,  стягуючи з ВАТ "Суха Балка» "
заборгованість по щомісячним виплатам відшкодування втраченого заробітку за
період з 01.07.1994 року по 01.04.2001 року та стягнувши з Фонду соціального
страхування щомісячні страхові платежі за період з 01.04. 2001 року до
01.12.2005 року,  суд не звернув уваги на
це правило і не встановив,  чи дотримано
позивачем строк позовної давності при зверненні до суду із зазначеним позовом з
урахуванням наведених мотивів.

Крім
того,  з матеріалів справи
вбачається,  що суд першої інстанції
прийняв позовну заяву від 29.05.2007 року,
яка не відповідає вимогам
ст.  119 ЦПК України,  оскільки в ній позивач не навів обгрунтування
щодо збільшення розміру страхових виплат Відділенням фонду з 01.03.2002 року.
Однак суд першої інстанції відкрив провадження за вказаною позовною заявою і в
подальшому не роз'яснив позивачу його право на уточнення позовних вимог.

За таких
обставин колегія суддів вважає,  що,  оскільки рішення суду ухвалене з порушенням
вимог матеріального і процесуального права та розглянуті не всі позовні вимоги,  апеляційні скарги Відділення Фонду та ВАТ
«Суха Балка» підлягають частковому задоволенню,
а рішення суду - скасуванню.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
303,  307,  ч.1 п.5
ст.  311,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.  Кривому

Розі
Дніпропетровської області та відкритого акціонерного товариства «Суха
Балка»-задовольнити частково.

Рішення Жовтневого
районного суду м.  Кривого Рогу від 07
травня 2007 року -скасувати.

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.