Справа № 22-ц-818                                           Головуючий
по 1 -ій інстанції Семеній Л.І.
19                                                       Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем України

14
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого:
Попруги С. В. суддів Сибільової Л.О.,
Кононенко О.Ю. з участю секретаря судового засідання -Камінського С. О.
та осіб,  які беруть участь у справі
-представників позивача СВК «Колядинець»-Жаренка В.Ф.,  Марченка В.А.

розглянувши
у відкритому судовому засідання в приміщенні апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційною скаргою сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колядинець»

на
рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 25 травня 2007
року

у справі
за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2про стягнення збитків та
майнової шкоди,  -

встановила:

Рішенням
Липоводолинського районного суду від 25 травня 2007 року позов
сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» про стягнення
збитків та майнової шкоди залишено без задоволення.

В
апеляційній скарзі сільськогосподарський виробничий кооператив «Колядинець»
посилається на неправильне застосування норм матеріального права,  порушення норм процесуального права,  неповне з'ясування обставин справи,  і просить скасувати рішення Липоводолинського
районного суду від 25 травня 2007 року,
а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує,  що суд прийняв рішення без належного вивчення
всіх обставин по справі,  зробив
необгрунтований висновок щодо неправомірності використання для посіву позивачем
озимої пшениці восени 2005 року на земельній ділянці площею 5, 5 га.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
сторін,  які беруть участь у справі,  вивчивши матеріали справи і перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню,  виходячи з наступного.

Суд
першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку,  що позивач використовував земельну ділянку
самовільно,  а відповідачі на законних
підставах з дотриманням вимог ч.3
ст.  125 Земельного кодексу
України,  оскільки спірна земельна
ділянка належить відповідачам на праві приватної власності,  що підтверджується копіями

державних
актів про право приватної власності на земельні ділянки від 21 вересня 2005
року,  виданих на їх ім'я та
зареєстрованих в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю
та на право постійного користування земельною ділянкою,  а також договорів оренди землі (а.с. 38-41).

Згідно
зі  ст.
ст.  90,  212,
ЗК України та роз'ясненнями,  які
містяться у п.16 абзацу 4 Постанови пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року №7 - відповідно до  ст.
ст.  90,  95,
212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх
власникам або землекористувачам з передачею останнім незібраного врожаю без
відшкодування затрат,  понесених за час
незаконного користування ними.

Посилання
апелянта на те,  що на момент виносу
земельної ділянки в натурі вона не була вільною від посівів,  колегія судців вважає безпідставними,  так як з актів № № 1,  9 про передачу та прийом даної земельної
ділянки віл 08 вересня 2005 року вбачається,
що межі спірної ділянки були встановлені в натурі і про наявність на ній
будь-яких посівів в них не зазначено (а.с. 42-43).

Апелянтом
на підтвердження своїх доводів не було надано переконливих доказів,  які б вказували б на неправомірність дій
відповідачів.

Таким
чином,  колегія суддів вважає,  що при розгляді справи суд першої інстанції
повно і всебічно з'ясував обставини справи,
перевірив їх доводи та заперечення та залишив позов без задоволення.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновок суду і не містять нових даних,  які б давали підстави для скасування
постановленого рішення. Колегія суддів вважає,
що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим,  відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Керуючись  ст.
303,  п.1 ч.1  ст. 307,
ст.  ст. 308,  313-315 ЦПК України колегія суддів-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець»
відхилити,  а рішення Липоводолинського
районного суду Сумської області від 25 травня 2007 року у даній справі залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.