АПЕЛЯЩЙНИЙ СУД
Справа №22-1366/07 рік                                                   Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007 року                                                                       м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:        Ломейка В.О.,

Суддів :                    Коваленко
А.І.,

Денисенко Т.С. При
секретарі:      Ткаченко М.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від «08» лютого 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до КП "Водоканал" про стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року
ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до КП "Водоканал" про стягнення
грошової суми.

У позові зазначав, що відповідно до умов договору №91 від 24.04.2000 року ПП
"Гриор" поставило КП "Водоканал" дизельне пальне на суму 11644 грн.50 коп., а
КП "Водоканал" прийняв на себе зобов'язання оплатити вартість
поставленого дизельного палива. Оскільки в договорі строк оплати зазначений не
був, в серпні 2005 року ПП
"Гриор" направило відповідачу вимогу про виконання оплати за
договором. Проте КП "Водоканал" так і не розрахувався.

08.06.2006 року між ОСОБА_1та ПП "Гриор" було
укладено договір №1 відступлення права вимоги і до позивача перейшло право
вимоги суми боргу з відповідача у розмірі 11644 грн.50коп., яке виникло на
підставі договору №91 від 24.04.2000 року.

2

13.06.2006 року
позивач звернувся до відповідача з повідомленням в якому посилався на договір
відступлення права вимоги та запропонував останньому повернути заборгованість.
Проте до теперішнього часу КП "Водоканал" заборгованість не
повернуло.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1, просив суд стягнути
з відповідача на його користь заборгованість у сумі 11644 грн.50 коп., а
також судові витрати.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від "08" лютого 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення суду ОСОБА_1.,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та
постановити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Згідно зі ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що за договором №91 від 24.04.2000 року ПП.
„Гриор" повинно було відпустити ДКП „Водоканал" дизтопливо в
кількості 6654л на суму 11644,50
грн., в т.ч. НДВ -1940,75 грн., а ДКП
„Водоканал" зобов' язалося
провести оплату.

В той же день - 24 квітня 2000 року дизтоплено
на зазначену суму було одержано відповідачем.

Вимогу до відповідача про повернення вартості отриманого дизтоплива в
розмірі 11644,50 грн. ПП
„Гриор" направило 18.08.2005
року

08.06.2006 року ПП.
„Гриор" відступив право вимоги за договором №91 від 24.04.2000
року ОСОБА_1, який 13.06.2006 року надіслав
ДКП „Водоканал" вимогу повернути йому борг за зазначеним договором в
розмірі 11644,50 грн.

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи та прийшов до правильного
висновку про відмову в задоволенні позову у зв' язку зі спливом строку позовної давності, оскільки
відповідно до ст. 71 ЦК України
в редакції 1963 року,
який діяв на момент укладення договору №91
від 24.04.2000 року між
ПП. „Гриор" та ДКП „Водоканал", загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три
роки.

За змістом ст. 6 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК
України в редакції 2003
року правила цього кодексу про позовну давність застосовуються до позовів,
строк пред' явлення
яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання
чинності цим кодексом.

Доводи апелянта про те, що в договорі не зазначено строк оплати, тому він з
такою вимогою може звернутися за будь-якого часу, необгрунтовані. Зважаючи на
не зазначення в договорі строку оплати, кредитор вправі вимагати від боржника
виконання зобов'язання в будь-який час, але в межах строку позовної давності.

Проте, з вимогою про повернення суми боргу ПП. „Гриор" звернулося до
ДКП

„Водоканал" в серпні 2005
року, тобто через п'ять років, після укладення договору. За таких

обставин і   ОСОБА_1., оскільки обсяг його прав вимоги за
цим договором обумовлений

правами
первісного кредитора, звернувся з вимогою виконання    зазначеного договору з

.   пропуском строку позовної давності.

Рішення суду відповідає обставинам справи і закону.
Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

3

Керуючись ст.ст.
307,308,314,315,317 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від "08"
лютого 2007 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвата набирає
чинності негайно, але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців.