overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
апеляційний суд донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

23 серпня  2007
року                                              м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі:

Висоцької B.C. Жданової B.C. Новосядлої В.М.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Апеляційного суду м.  Києва від 13 червня
2005 р. в справі
за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі м.  Києва до ОСОБА_1 про стягнення податкової
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2005 р. ДПІ у Печерському районі м.
Києва звернулась до ОСОБА_1  про
стягнення податкової заборгованості з земельного податку в розмірі 1714, 20 грн

В
обґрунтування своїх вимог посилалась на те,
що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від
17.02.1999 р. відповідач придбав вбудовану у житловий будинок АДРЕСА_1 частину
нежитлового приміщення /підвал/ площею 61, 2 кв.м. ,  яка складає 2/100 ідеальної долі від будинку.
З моменту придбання відповідачу нараховується,  як землекористувачу,  плата за землю /земельний податок/
пропорційного його частині у власності на будівлю. Надіслані відповідачу
податкові вимоги про погашення податкової заборгованості залишені без
задоволення,  у зв"язку з чим
позивач порушує питання про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 2.03.2005 р. в задоволені
позову відмовлено.

Рішенням
Апеляційного суду м.  Києва від
13.06.2005 р. рішення суду першої інстанції скасоване з ухваленням по справі
нового рішення,  яким позовні вимоги
Державної податкової інспекції у Печерському районі м.  Києва про стягнення з ОСОБА_1  податкової заборгованості 1714, 20 грн.
задоволені.

В касаційній
скарзі відповідач,  посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права,  просить судове рішення
скасувати,  справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до
вимог частин 7 і 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України після набрання чинності цим Кодексом
заяви і скарги у справах,  що виникають з
адміністративно-правових відносин (глави 29-32 і 36 ЦПК України 1963
року),  розглядаються в порядку,  встановленому цим Кодексом.

Справа  № 1949
/07

2

Касаційні
скарги (подання) на рішення загальних судів у справах,  визначених пунктом 7 цього розділу,  що подані до набрання чинності цим Кодексом і
не розглянуті Верховним Судом України,
передаються для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ураховуючи
наведене,  керуючись частинами 7 і 10
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України,  колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Справу
за позовом Державної податкової інспекції у Тїечерському районі м.  Києва до ОСОБА_1 про стягнення податкової
заборгованості передати для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала
оскарженню не підлягає.
Апеляційний суд Донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року                                                                                    м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі: Круглікової К.С. ,  Лоленко А.В.,  Біляєвої О.М. ,  -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну розміру аліментів на утримання дитини за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 31
березня 2005 року,    .

встановила:

В квітні
2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру
аліментів на сина ОСОБА_3,  який
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка
посилалася на те,  що рішенням
Ленінградського районного суду м.  Києва
від 23 травня 1995 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на сина в
розмірі 1/6 частки,  оскільки він на той
час сплачував аліменти на двох дітей від першого шлюбу в розмірі 1/3 частки.

Враховуючи,  що діти від першого шлюбу досягли
повноліття,  відповідач припинив
сплачувати аліменти на них,  а розмір
його заробітної плати підвищився,
просила збільшити розмір стягнутих аліментів на сина ОСОБА_3 з 1/6 до Ул
частки з усіх видів доходу боржника.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 25 листопада 2004 року позов задоволено.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від
31.03.2005 року рішення залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

Справа №
33ц-1844кс 07

Категорія
ЦП: 7

Головуючий
у першій інстанції Ізмайлової Т.Л.

Суддя-доповідач                            Біляєва О. М.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм
процесуального права та відсутні передбачені
ст.  342 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  342 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 31
березня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Справа №2-374/2007
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2007 року

Армянський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі:    головуючого
судді Таран Л.О.,

при секретарі             Воробйовій
А.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі Армянського міського суду Автономної
Республіки Крим цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми за договором позики, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за
договором позики від 02.09.2004
року у розмірі 3000 гривень,
вказуючи, що до теперішнього часу відповідач у добровільному порядку борг не
повернув. Крім того, позивач просила стягнути 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в
результаті неналежного виконання грошового зобов'язання.

У судовому
засіданні сторони дійшли до мирової угоди з метою врегулювання спору на основі
взаємних поступок, а саме: відповідач на протязі 10 місяців, починаючи з 30.05.2007р., зобов'язується
погасити заборгованість за договором позики у розмірі 3000 гривень,
відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2000
грн., сплачуючи щомісяця по 500
грн., а також зобов'язується сплатити позивачу понесені судові витрати на
суму 89,50 грн. на
протязі одного місяця, чим в повному об'ємі задовольняються позовні вимоги
позивача, яка відмовляється від позову в іншій частині.

Вислухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне мирову угоду
визнати, оскільки вона не суперечить закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін.

Провадження у
справі повинно бути закрито. Сторонам роз'яснені наслідки визнання мирової
угоди, та закриття провадження у справі, передбачені ст.206 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.130,175, п.4. ч.1 ст.205 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми позики та відшкодування моральної шкоди, мирову на наступних
умовах:

1. ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1:

5000 грн. (3000 грн. - заборгованість
за договором позики, 2000
грн. -відшкодування   моральної
шкоди),   на   протязі
10   місяців,   починаючи        з 30.05.2007 року, щомісяця
по 500 грн.;

судові витрати на загальну суму 89,50 грн. до 30.06.2007 року.

2.   ОСОБА_1
відмовляється від іншої частини позову до

ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди.

Провадження у справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку
до Апеляційного суду АР Крим через Армянський міський суд шляхом подачі в 5-денний строк з
дня проголошення ухвали заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.
Справа
№2-410 2007 рік РІШЕННЯ
Амянський міський суд Автономної республіки Крим
у складі : головуючого              Шестаковської Л.П.
при секретарі                    Шевченко С.В.
з участю позивача                               ОСОБА_1
відповідача                           ОСОБА_2
розглянувши у попередньому судовому засіданні в
приміщенні Армянського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи, що з 16 червня 2005 року перебуває з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. Сумісне життя не склалось і через це шлюбні відносини з
відповідачем припинені, і вони проживають
судовому засіданні позов підтримала, та просить суд шлюб розірвати.
судовому засідань позов визнав та не заперечує проти його задоволення.
Суд, вислухавши
сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити.
Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому
засідання ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.
Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності до того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення позову. Так судом встановлено, що сторони
знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2005
року, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.
Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення неможливе, відповідач
з позовом згідний, що свідчить, про відсутність у сторін намірів відновлювати
сімейно-шлюбні відносини, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам сторін.
При таких обставинах суд вважає за необхідне шлюб
розірвати, оскільки збереження сім'ї не можливо.
Витрати при оформленні розірвання шлюбу суд вважає за
необхідне покласти на відповідача.
Керуючись ст. ст.  130 ч.4,  174
212-215, ЦПК України, на підставі ст. ст. 110-112 СК Украины, суд
Шлюб, зареєстрований
16 червня 2005 року відділом
РАЦС Армянського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим,
актовий запис № 73, між
ОСОБА_2 і ОСОБА_1, розірвати.
шлюбу стягнути, з ОСОБА_2 держмито в дохід держави у розмірі 17 гривень. ОСОБА_1
від сплати державного мита звільнити.
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АРК через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК
України.
Справа
№2-213/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 року
Роздільнянський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді - Бобровської І.В.
при секретарі - Яценюк
О.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Роздільна Одеської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не
склалось, в сім'ї постійно виникали суперечки та сварки, відповідач постійно
уходив до інших жінок, внаслідок чого вони з відповідачем втратили взаємоповагу
один до одного та взаєморозуміння, фактичні шлюбні відносини між ними
припинились. Неповнолітніх дітей в них немає, майнового спору теж. Позивачка
вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем неможливо,
у зв'язку з чим позов просить задовольнити.

В
судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач
позов визнав, погодився на розірвання шлюбу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення
сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 грудня 1976
року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження,
виданим Новосвітівською сільською радою Ширяєвського району Одеської області,
актовий запис №21.

Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Спільне життя з відповідачем не склалось. ОСОБА_2 постійно учиняв
сварки та скандали, уходив з дому до інших жінок, що призвело до втрати
почуттів поваги та взаєморозуміння між подружжям. Подружніх стосунків сторони
не підтримують вже майже 8
місяців.

Майнового
спору між сторонами немає.

17.11.2006
року подружжю судом був наданий 6-місячний строк для примирення, але ці
заходи до поновлення сім'ї не привели, сторони вважають, що сім'я розпалась
остаточно.

Суд, враховуючи вищеназвані обставини, приходить до
висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує лише формально і підлягає
розірванню.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,224-226
ЦПК України, ст. ст. 104
п.2, ПО п. 1, 112 СК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 01 грудня 1976 року в
Новосвітівській сільській раді Ширяївського району Одеської області, актовий
запис №21 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито у
розмірі 17 гривень
стягнути з ОСОБА_2.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_1 звільнити від
сплати державного мита.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через
суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
№2-H-52-2007
УХВАЛА

про залишення заяви про видачу судового наказу без руху

23 травня 2007 року суддя
Лозівського міськрайонного суду Харківської області Горчакова О.І., розглянувши
матеріали заяви Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Центру
електрозв'язку № 4 Харківської
філії ВАТ «Укртелеком» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми
основного боргу за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 262 гривень 33 копійок , -

встановив:

22 травня 2007 року Відкрите
акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Центру електрозв'язку № 4 Харківської
філії ВАТ «Укртелеком» звернулось до суду і просить видати судовий наказ за
вимогою про стягнення з ОСОБА_1 суми основного боргу за надані
телекомунікаційні послуги в розмірі 262
гривень 33 копійок.

Заявник посилається на те, що відповідно до укладеного
договору № 045600531 від 16.05.2006 року Стягувач - ВАТ «Укртелеком»
в особі Центру електрозв'язку №
4 Харківської філії ВАТ «Укртелеком» надавав Боржнику - ОСОБА_1
телекомунікаційні послуги, їй було надано в користування телефон НОМЕР_1. На підставі ст. 33 Закону України
«Про телекомунікації», пунктів 32,33,34,40,108
Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720 Боржник -
ОСОБА_1 повинна була своєчасно вносити щомісячну оплату за надані
телекомунікаційні послуги. Боржник не оплатив надані телекомунікаційні послуги,
тому на день звернення до суду має заборгованість за послуги електрозв'язку в
сумі 262 грн. 33 коп.. Претензія № 176 від 05.04.2007 року Боржником
залишена без відповіді та задоволення, в зв'язку з чим Стягувач змушений був
звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Вказана заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона
подана з порушенням вимог ст. 98
ЦПК України, а саме: не зазначені обставини, на яких ґрунтуються вимоги
заявника - в заяві
не зазначено з чого складається сума заборгованості та за який період, це також
не зазначено і в таблиці нарахувань та оплат за весь період заборгованості (п.3
ч.4); не зазначений перелік документів, що додаються до заяви. В заяві
зазначений договір за №
045600531 від 16.05.2006
року і в додатку заяви не зазначено який саме договір додається, а в самих
матеріалах, доданих до заяви, є договір №
045600531 від 16.05.1996
року (п.5 ч.2).

Відповідно до ч. 5
ст. 98 ЦПК
України до неналежно оформленої заяви застосовуються правила ст. 121 цього Кодексу,
яка передбачає залишення заяви без руху з наданням заявникові строку для
усунення недоліків.

Керуючись
ст.ст. 98, 99, 121 ЦПК
України,

ухвалив:

Заяву Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» в
особі Центру електрозв'язку №
4 Харківської філії ВАТ «Укртелеком» про видачу судового наказу залишити без
руху.

Повідомити Відкритому акціонерному товариству
«Укртелеком» в особі Центру електрозв'язку № 4 Харківської філії ВАТ «Укртелеком» про необхідність
виправити зазначені в ухвалі недоліки до 14
червня 2007 року.
Роз'яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала
остаточна, оскарженню не підлягає.
Справа №2-182/2007p
РІШЕННЯ

ІМЕНEM УКРАЇНИ

18
травня 2007року Ватутінський міський суд Черкаської області

в
складі: головуючого                                                  Костенко
І.М.

при секретарі                                                                           Руденко
В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Ватутіне справу за позовом ОСОБА_1 до
Ватутінської міської ради про визнання права власності на гараж за набувальною
давністю;-

встановив:

позивач
просить суд визнати за ним право власності на гараж, розташований по АДРЕСА_1
за набувальною давністю посилаючись на те , що в 1977 році його батьком ОСОБА_2 на виділеній
виконкомом Ватутінської міської ради земельній ділянці було збудовано гараж,
але право власності на гараж на своє ім'я він не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року його батько помер. Після його смерті спадщину не приймав ніхто. Гаражем з
часу його спорудження і по даний час фактично користується він, однак офіційно
оформити право власності на вказаний гараж він не має можливості внаслідок
відсутності на нього правовстановлюючих документів, що і змусило його
звернутися до суду.

Представник
відповідача проти задоволення позову не заперечував. В судовому засіданні
пояснила, що дійсно з часу спорудження гаража в 1977 році і по даний час
фактично користується даним гаражем позивач.

Вислухавши
пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив
наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В
судовому засіданні було встановлено, що на виділеній виконкомом Ватутінської
міської ради земельній ділянці батьком позивача ОСОБА_2 в 1977 році було
побудовано гараж, однак внаслідок відсутності на нього правовстановлюючих
документів на право власності на вказаний гараж не оформляв, а передав у
фактичне користування своєму синові ОСОБА_1, який з часу спорудження вказаного
гаража фактично ним володів та користувався.

Вказане
в судовому підтверджується наявними в справі доказами, а саме: дозволом
районного архітектора №23 про право на будівництво гаража виданого ОСОБА_2;
свідоцтвом про народження позивача, де батьком записаний ОСОБА_2; свідоцтвом
про смерть ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно
до п.1 ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право
власності на це майно(набувальна давність), а тому суд визнає за позивачем
право власності на вказаний гараж за набувальною давністю.

На
підставі викладеного та керуючись п.1 ст.344 ЦК України, ст.ст. 10,60,212,213,214,215 ЦПК України суд-

вирішив:

визнати за
ОСОБА_1 право власності на гараж, розташований по АДРЕСА_1 за набувальною
давністю.

На
рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської

області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Черкаської області на
протязі двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Справа №2-1101/07 РІШЕННЯ
11 червня 2007 року Новозаводський
районний суд м.Чернігова у складі:
головуючого - судді Філатової Л.Б.,
при секретарі Бабіч О.М.,
з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2
- представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 - законного представника ОСОБА_5, представника третьої особи на боці відповідача - органу опіки та піклування
Новозаводської районної у міста Чернігові ради - Назаренка
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_5
про визнання дитини такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 звернулись з позовом до ОСОБА_4 як законного представника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 і скасування реєстрації. Заявлені вимоги позивачі
обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири
АДРЕСА_1, дитина - була зареєстрована в квартирі в
період шлюбі між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 На даний час шлюб розірвано і дитина разом з матір»ю з 2003 року в квартирі не проживають і з того часу
проживають за іншою адресою, а сплачувати комунальні
послуги за відсутню дитину у них не має можливості.
В судовому засіданні позивачі, представник позивача ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги зменшили і виклали пояснення зазначені в позовній
заяві - відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України просять визнати ОСОБА_5
такою, що втратила право користування належною їм на праві власності
квартирою, на розгляді решти вимог не настоювали.
Відповідач ОСОБА_4, як законний представник доньки ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала і суду
пояснила, що дійсно з 2003 року проживає з дитиною за іншою
третьої особи на боці відповідача - органу опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради не
заперечує проти задоволення позову, оскільки дитина з 2003 року проживає
разом з матір»ю за іншою адресою.
Вислухавши позивачів, представника позивача ОСОБА_3, відповідача, представника третьої
особи на боці відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрована АДРЕСА_1 (а.с.8), як член сім»ї власника - донька співвласника квартири - ОСОБА_3, якому належить 1/3 частина квартири
на праві власності (а.с.11). У вказаній квартирі дитина не проживає
- відсутня більше одного року (а.с.9), її речі там відсутні, що не заперечує відповідач, поважність причин відсутності
відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні
встановлено не було, а отже відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України вона втратила право на користування
На підставі ст.ст.57-62, 209, 212-215, 223, 292 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України в редакції 2003 року, ст.48 Закону України "Про
власність", суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 задовольнити в
ОСОБА_5 визнати такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі заяви про
апеляційне

оскарження на протязі 10 днів і подачі апеляційної скарги на протязі 20
днів після подачі заяви про

оскарження.