Справа № 2-393/2007
Н Е М    У К Р А Ї Н И
грудня 2007 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого            - судді Литвина О.В.
при секретарі           -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
смт. Рокитне цивільну справу
ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської
області про визнання права власності на самочинно збудоване майно, третя особа
та позовом третьої особи із самостійними
вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району
Київської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме
майно, третя особа - ОСОБА_2,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним
позовом, посилаючись, що  на земельній
ділянці розміром 0.007 га, що в АДРЕСА_1, він побудував сарай-гараж-літню
кухню, які позначені на плані літерою «Б» та здійснив добудову до житлового
будинку,  який розташований на цій
земельній ділянці та позначений на плані літерою «А». Вказана будівля та
добудова до житлового будинку зроблені ним без належного дозволу та без належно
затвердженого проекту і являються відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України
самочинним будівництвом.  Оскільки на
даний час ОСОБА_2., шлюб з якою він розірвав 16.05.2006 року, ставить питання
про виділ  частки вказаного житлового
будинку, який належить їй та йому на праві спільної часткової власності
відповідно до договору дарування, виникла необхідність  узаконити самочинно збудовані будівлі.
Просить визнати за ним право власності
на самочинно збудовану будівлю « гараж-сарай-літня кухня» та добудову до
житлового будинку  розміром 3.03 х 2.58
м. Вважає, що суд може визнати за ним таке право, зважаючи, що  господарська споруда була збудована на
земельній ділянці, яка була передана у власність йому та ОСОБА_2. для
обслуговування  житлового будинку, який
належить йому та ОСОБА_2. на підставі договору дарування. Посилається, що у
зв»язку з цим був впевнений у правомірності своїх дій по будівництву
господарської споруди  та прибудови до
будинку і що він має на це право як власник земельної ділянки відповідно до
положень ст. 375 ч.1 ЦК України. Оскільки ОСОБА_2. свого права власності на
самочинно збудоване майно не оспорює, права власності на останнє має бути
Третя особа у справі із самостійними вимогами
також заявила позов до ОСОБА_1 та Рокитнянської селищної ради, що є сторонами
спору, вступивши таким чином у справу та прохаючи  визнати за нею право власності на  спірну господарську будівлю
«сарай-гараж-літня кухня» розміром  10.76
х 6.23 м. В обґрунтування такої своєї вимоги посилається на те, що  спірний об»єкт був збудований нею на
земельній ділянці, що перебувала у її користуванні, власними силами та за
власні кошти. З моменту закінчення будівництва і до цього часу ця господарська
споруда  використовується нею для власних
потреб. Позивач ОСОБА_1проживає у будинку поАДРЕСА_1 і в період
будівництва  спірної споруди перебував у
шлюбних стосунках з її дочкоюОСОБА_2, яка є третьою особою без самостійних
вимог на предмет спору. В процесі будівництва
спірної будівлі ОСОБА_1участі не приймав і нею після його закінчення не
користувався. Погоджується з доводами ОСОБА_1, що  «сарай-гараж-літня кухня» є самочинним
будівництвом. Вважає, що за нею може бути визнане право на вказане спірне  майно як власником земельної ділянки при
умові відсутності порушення  самочинним
будівництвом прав інших осіб.
В судовому засіданні  позивач ОСОБА_1свій позов підтримав  та пояснив, що у 2002 році він разом зі своєю
дружиною ОСОБА_2. побудував повітку, особисто виконував окремі будівельні
роботи. Участь у будівництві приймали також його батьки та батьки ОСОБА_2. як
особисто так і шляхом придбання будівельних матеріалів. Рішення про будівництво
сараю прийняли батьки ОСОБА_2.. Будівництво проводилося самочинно. Після
подання ОСОБА_2. позову про поділ спільного
майна, він дізнався, що сарай «не узаконений». Близько року тому він
хотів це зробити, але йому не дозволив ОСОБА_4 Також зазначив у своїх поясненнях,
що сарай будувався для нього та ОСОБА_2., як для подружжя за спільною
домовленістю між  їх батьками.
заявлений ним позов задовольнити, а у задоволенні позову третьої особи
Підтримав у судовому засіданні  таку позицію свого довірителя і представник
Відповідач в особі  Рокитнянської селищної ради  Київської області, будучи належним чином
повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого
представника не направив, натомість подавши заяву, якою позов  визнав та просив розглянути спір за
відсутності свого представника.
Підтримуючи у судовому засіданні свій позов та
прохаючи відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1,  третя особа ОСОБА_3 пояснила, що земельна
ділянка на час будівництва сараю рахувалася за нею. Вона з чоловіком
вирішили  зруйнувати старий сарай та
збудувати  новий, з метою перейти
проживати у старий будинок, що по вул..Заводська, 143. Заперечила факт спільної
домовленості з батьками ОСОБА_1 про будівництво спірної споруди сараю та факт
їх участі у будівництві останнього.
Підтримав у судовому засіданні  таку позицію свого довірителя і представник
Третя особа без самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_2.  пояснила в судовому
засіданні, що спірний сарай будували її батьки, вони ж і придбавали будівельні
матеріали та проводили розрахунки з найманими працівниками. Сарай вони будували
для того, щоб перейти проживати у старий будинок по вул..Заводська, 143, який
знаходиться біля нового сараю.  З
позивачем вона проживала до 2006 року, сараєм вони не користувалися, а в гаражі
стояв автомобіль її батька. Земельна ділянка, на якій було збудовано сарай,
перебувала у користуванні ОСОБА_3
Просила у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити, а позов третьої  особи ОСОБА_3
Заслухавши сторін, третіх осіб та їх
представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1 не обґрунтований та не підлягає задоволенню, тоді як вимоги
третьої особи  обґрунтовані та підлягають
до задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивач
перебував у шлюбі з третьою особою у справі ОСОБА_2.. по травень 2006 року. У
їх спільній часткові власності мається житловий будинок  по вул.Заводська, 143-а в смт.Рокитне  Київської області, право на який вони набули
відповідно до договору дарування від 24.01.1997 року, посвідченого  державним нотаріусом Рокитнянської  державної нотконтори. Дарителем за вказаним
договором виступала третя особа у справі ОСОБА_3 На час дарування вказаний
будинок знаходився на земельній ділянці розміром 0.25 га, на якій також був
розміщений старий житловий будинок   1941
року забудови з господарською спорудою (сараєм), який ОСОБА_3 успадкувала після
смерті свого батька. Дарований будинок
був побудований  ОСОБА_3 саме на
цій земельній ділянці. Земельна ділянка під його будівництво  розміром 0.07 га, яка зазначена у договорі
дарування, у встановленому порядку не виділялася. Разом з тим, як встановлено у
судовому засіданні,  рішенням виконкому
Рокитнянської селищної ради Київської області від 20.02.2002 року за № 116 було
передано у приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1для обслуговування будинку 0.07
га земельної ділянки з вилученням останньої у ОСОБА_3 по вул.Заводська 143-а.
Останнє було скасоване  рішенням сесії
Рокитнянської селищної ради від 28.08.2007 року № 529 за заявою ОСОБА_3  у зв»язку з тим, що ОСОБА_3 дозволу на
вилучення земельної ділянки не надавала. Вказана земельна ділянка ОСОБА_2. та
ОСОБА_1приватизована  не була, технічна
документація на приватизацію не розроблялася, а відтак межі земельної ділянки у
натурі  на місцевості не
встановлювалися.  Не набував ОСОБА_1і
права  користування  вказаною земельною ділянкою на будь-яких
інших правових підставах і в тому числі визначених положеннями  ст.120 Земельного Кодексу України.   На даний час земельна ділянка загальним
розміром 0.25 га  перебуває у приватній  власності ОСОБА_3  і про що свідчать Державні акти на право
власності  на земельну ділянку на її
Також в судовому засіданні встановлено, що
подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у 2002 році було збудовано за спільним задумом за
власні кошти  господарський комплекс
«сарай-гараж-літня кухня»  замість
зруйнованого старого сараю, який успадкувала у свій час ОСОБА_3 разом з
житловим будинком. На будівництво  нового
господарського приміщення були використані частково будівельні матеріали зі
старого сараю, а саме залізобетонні плити перекриття. Будівельні матеріали  придбавалися подружжям ОСОБА_2 за власні
кошти. Допомагав у будівництві господарського приміщення, приймаючи особисту
участь у проведенні будівельних робіт, і позивач ОСОБА_1., що не оспорюється
сторонами спору та третіми особами.
Будівництво велося без належного дозволу та проекту на земельній
ділянці, яка перебувала у користуванні ОСОБА_3 Після закінчення будівництва
комплекс використовувався подружжям ОСОБА_2, зокрема, в гаражі стояв їх
автомобіль і що також не оспорювалося сторонами спору та третіми особами.
Використовується він ними за призначенням і на даний час.
Викладене підтверджується показами у судовому
·    позивача ОСОБА_1і, зокрема в тім, що будівництво проводилося
самочинно.  Батьки колишньої дружини
вирішили побудувати сарай, що  старий
сарай належав ОСОБА_3, що йому не відомо, кому належала земельна ділянка, на
якій було збудовано сарай;
·    третьої особи ОСОБА_2. в тім, що
спірний сарай будували її батьки для того щоб переїхати проживати у
старий будинок по вул.Заводська, 143, оскільки цей будинок знаходився біля
нового сараю, що в гаражі стояв автомобіль її батька;
·    третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 в тім, що на час будівництва
спірного господарського приміщення земля рахувалася за нею. Вона з чоловіком
вирішила  зруйнувати старий сарай та
збудувати новий, щоб перейти проживати в старий будинок, який знаходить у
одному дворі. Землю своїй дочці та позивачу вона не давала. Вона приватизувала
у 2007 році земельну ділянку  по
·    свідкаОСОБА_5. в тім, що сарай будувався на земельній ділянці покійного
·    свідка ОСОБА_6 в тім, що він працював на підприємстві «Моноліт», де керував
ОСОБА_4, який попросив його  допомогти з
в будівництві сараю та особисто давав йому кошти за мулярні роботи;
·    свідка  ОСОБА_4 в тім, що   сарай знаходиться на земельній ділянці
ОСОБА_3. Там же знаходиться і будинок, в який вони збиралися перейти проживати.
Розпочато будівництво було у 1998 році, а закінчено у 2002 році;
·    свідкаОСОБА_7в тім, що  він клав
тротуарну плитку в подвір»ї, де проживали ОСОБА_2. та ОСОБА_1.. В цьому
подвір»ї  знаходиться новий та старий
будинок, сарай і гараж та один в»їзд до нього;
·    свідка ОСОБА_8 в тім, що вона штукатурила сарай у 2000 чи 2001 році і
наймав її ОСОБА_4 та оплачував її роботу;
·    свідка ОСОБА_9 в тім, що ОСОБА_4 попросив його зробити дах на сараї  і він з бригадою з трьох чоловік виконав такі
роботи. За роботу розрахувався ОСОБА_4,
а також письмовими матеріалами справи, якими
·    свідоцтво про право на спадщину по закону від 05.08.1995 року на ім.»я
·    свідоцтво про право особистої власності на будівлі  від 17.11.1961 року на ім.»я ОСОБА_10 (батька
·    договір дарування  житлового будинку
від 24.01.1997 року, посвідчений державним нотаріусом Рокитнянської державної
·    свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул.Заводська, 143-а
на ім.»я ОСОБА_3 від 23.12.1996 року;
·    довідка-характеристика від 17.01.1997 року на жиловий будинок поАДРЕСА_1і;
·    Архівний витяг з протоколу засідання правління колгоспу ім..Фрунзе
смт.Рокитне Київської області від 30.01.1968 року;
·    Технічний паспорт на садибний житловий будинок поАДРЕСА_1і  від 20.06.2007 року;
·    Державні акти на парво власності на земельну ділянку на ім.»я ОСОБА_3 по
Відповідно до положень ст..95 Земельного
Кодексу України землекористувачі, якщо
інше  не  передбачено законом або договором, мають
право самостійно господарювати на землі, споруджувати жилі будинки,  виробничі та
інші  будівлі  і споруди. Таким правом у свій час
скористалася ОСОБА_3, не порушивши при цьому свого обов»язку, передбаченого
ст.. 96 вказаного Кодексу щодо використання земельної ділянки за призначенням,
а саме використання такої для обслуговування житлового будинку та господарських
Відповідно до ст. 376 ЦК України      житловий будинок,  будівля,
споруда,  інше нерухоме майно
вважаються  самочинним  будівництвом,
якщо  вони  збудовані
або будуються  на  земельній
ділянці,  що  не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
При цьому особа,  яка  здійснила
або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права
Зважаючи на встановлені та викладені у даному
рішенні обставини справи щодо будівництва спірного господарського приміщення
без належного дозволу та проекту, які не викликають у суду сумнівів і які не
оспорюються жодною із сторін спору та третіми особами, суд приходить до
висновку, що вказане будівництво є самочинним.
ч.3 ст.376 ЦК України передбачають визнання права власності на таке
майно  судом за особою, яка здійснила
таке будівництво на земельній ділянці, за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.
Доводи та заперечення ОСОБА_1щодо позову
ОСОБА_3 в тім, що: твердження ОСОБА_3 про будівництво  нею господарського приміщення на земельній
ділянці, яка перебувала у її користуванні, не відповідають дійсності; що
господарське приміщення збудоване на земельній ділянці, яка було передана у
встановленому порядку йому та ОСОБА_2. з виділення у натурі та встановленням
межових знаків; що участь у будівництві спірного господарського приміщення
приймали його батьки та давали будівельні матеріали на це; що платіжні
документи про придбання будівельних матеріалів датовані 90-ми роками минулого
століття та на невідомих осіб і у зв»язку з цим не маються  братися до уваги; що він користувався спірною
господарською спорудою для зберігання автомобіля, який перебуває у його
користуванні,  свого належного
підтвердження у судовому засіданні не знайшли та спростовуються сукупністю
отриманих та досліджених у судовому засіданні
вищевикладених доказів.
Не знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні і доводи представника позивача в тім, що  ОСОБА_3 буда виділена  колгоспом ім..Фрунзе  (рішення правління колгоспу від  30.01.1968 року) земельна ділянка під
будівництво будинку, що рахується зараз під № 143-а по вул.Заводська і який є
спільною частковою власністю  ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 В.В. На переконання суду  саме по
собі рішення про виділення земельної ділянки за рахунок батька третьої особи
ОСОБА_10. не дає підстав вважати, що це саме та земельна ділянка, на якій на
даний час знаходиться спірна господарська споруда та будинок колишнього
подружжя ОСОБА_1.  Навіть гіпотетично
допускаючи, що така земельна ділянка
виділялася під будівництво будинку,
судом не отримано жодного належного та достатнього доказу, що саме на
цій земельній ділянці було збудовано самочинно спірну господарську споруду і на
це вказує відсутність даних про конфігурацію такої земельної ділянки на  місцевості, оскільки в натурі межі останньої
не встановлювалися і що є встановленою обставиною,  яка не оспорювалася жодною із сторін спору чи
Необґрунтованими та помилковими суд також
вважає доводи позивача ОСОБА_1в тім, що він відповідно до положень  ч.1 ст.375 ЦК України мав право проводити
будівництво спірного господарського приміщення та добудови до будинку як
власник земельної ділянки. Така позиція суду ґрунтується на тій обставині, що  Цивільний Кодекс України, на норму якого
посилається дана сторона спору, вступив у дію значно пізніше ніж було закінчено
будівництво спірної споруди. Не був він і власником   земельної ділянки і що було достовірно
встановлено у судовому засіданні та підтверджується відсутністю державного акту
на право власності на земельну ділянку на його ім.»я.
За викладеного, не зважаючи, що відповідач у
справі в особі Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської
області, визнав пред»явлений ОСОБА_1позов, суд не знаходить   підстав для
його задоволення позову  в частині
вимоги про визнання за ним права власності
на спірну господарську споруду. Щодо вимоги останнього про визнання за
ним права на  самочинно здійснену
добудову до житлового будинку по вул.Заводська, 143-а,  то останні також не знайшли свого належного
підтвердження у судовому засіданні. Позивачем не наведено у судовому засіданні
жодного аргументованого доказу існування
такої  добудови, а посилання його
з цього приводу у позовній заяві та
відомості щодо існування такої  у
висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального
господарства Рокитнянської РДА з огляду на розбіжності у даних щодо такої
добудови (різні розміри добудови) на переконання суду не можуть слугувати
достатніми та належними доказами такої обставини.  Безпосередньо у судовому засіданні ні
позивач, ні його представник  інших
доказів такої обставини суду не навели і не намагалися це робити і про що
свідчать записи протоколу судового засідання.
Поряд з цим суд знаходить обгрунтованою вимогу
третьої особи ОСОБА_3 щодо визнання за нею права власності на самочинно
збудовану господарську споруду розміром 10.76 х 6.23 м., яка знаходиться на
земельній ділянці, яка перебуває у її приватній власності.
Суд критично відноситься до показів
свідка  ОСОБА_11 в тім, що для проведення
роботи по влаштуванню даху сараю його запросив та розраховувся з ним за такі
роботи ОСОБА_1., оскільки такі його свідчення повністю спростовуються показами
свідка  ОСОБА_9, правдивість яких
підтвердив у судовому засіданні сам позивач, як і підтвердив правдивість
показів свідка ОСОБА_8 Суд критично також відноситься до показів свідка  ОСОБА_1
А.Я., яка являється матір»ю позивача ОСОБА_1,   в тім, що
була спільна домовленість про будівництво сараю між батьками ОСОБА_2. та
ОСОБА_1, що батьки ОСОБА_1 давали будівельні матеріали для будівництва сараю,
гроші на придбання  таких матеріалів,
оскільки такі її  покази не знайшли свого
належного підтвердження у судовому засіданні та
спростовуються   сукупність інших
отриманих у судовому засіданні доказів і в тому числі показ мит ОСОБА_3,
ОСОБА_4, які хоча й зацікавленими особами у даній справі,  але  їх
покази підтверджуються іншими отриманими та дослідженими у судовому засіданні
доказами і насамперед показами свідків та письмовими матеріалами справи.
Судом не взята також до уваги при
винесенні  рішення  обставина зазначення  в технічному паспорті на житловий будинок по
АДРЕСА_1 від 20.06.2007 року спірної господарської споруди, оскільки дана
обставина знайшла своє повне спростування у судовому засіданні.
Керуючись ст.ст..95, 96 Земельного Кодексу
України, ст.ст.375, 376 ЦК України, ст.ст.
10,  11, 57-61, 88, 169,  212-215
ЦПК України, суд  -
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області про
визнання права власності на самочинно збудоване майно, третя особа - ОСОБА_2.
Позов третьої особи із самостійними вимогами
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської
області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,
третя особа - ОСОБА_2, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на
господарську споруду - сарай-гараж- літня кухня,  розміром 10.76 х 6.23 м, 2002 року забудови,
який знаходиться на земельній ділянці
розміром 0.15 га  в АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності  ОСОБА_3і.
Звільнити позивача від  сплати судового збору на користь держави.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя