УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
квітня   2007 року колегія суддів судової
палаті у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії у складі:

Головуючого, судді:
Моісеєнко Т.І.

суддів:  Іщенка
В.І., Мамасуєвої Л.О.

при секретарі:
Березовському М.А.

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
цивільну   справу   за
позовом   ОСОБА_1до   ОСОБА_2про
розірвання   шлюбу,   за апеляційною   скаргою ОСОБА_2. на рішення Феодосійського
міського суду   Автономної Республіки Крим  від 23 лютого 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1.
пред'явив у суді позов до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу.

Позов мотивований тим, що з червня
2005 року, з моменту утримання позивача під вартою у містах позбавлення волі,
брачно-сімейні відносини між подружжя фактично припинені, спільного
господарства вони не ведуть. ОСОБА_1. вказує, що через протилежні погляди на
життя та охолодження взаємовідносин подальше спільне життя з відповідачкою не
можливо, відновлення сімейних відносин не може статися, оскільки він кохає іншу
жінку, з якою бажає  зареєструвати шлюб .

Просив суд розірвати шлюб,
зареєстрований 06 березня 1980 року Самарським відділом РАЦС Дніпропетровського
міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Рішенням Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 23 лютого 2007 року позов ОСОБА_1. було
задоволено, шлюб між ним та ОСОБА_2. розірвано.

Ухвалюючи рішення суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що збереження сім'ї і примирення сторін не
можливо, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, оскільки, через
спільне життя з іншою жінкою, яку вин кохає, створюється можливість полегшення
умов відбування ним покарання у містах позбавлення волі.

Суд також вказав, що перешкод у
розірванні шлюбу не має, оскільки діти сторін дорослі і не потребують
постійного піклування з боку обох батьків.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу, в який просить рішення суду
скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
при ухваленні рішення судом першої інстанції не встановлено момент фактичного
припинення сімейних відносин та не враховано прохання відповідачки про
можливість примирення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Справа № 22-ц-757- ф/2007               Головуючий в першій інстанції
суддя Лошакова Т.А.

суддя-доповідач   Моісеєнко Т.І

-2-

Судом встановлено, що 06 березня 1980
року у Самарському відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського
МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_1. та ОСОБА_2. зареєстрували шлюб, про що в
Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний
актовий запис за № 84 (а.сЛ9). Від шлюбу вони мають трьох дітей, молодша із них
дочка ОСОБА_3  1980 року
народження.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1. засуджений до позбавлення волі на тривалий термін й відбуває покарання
з 27 квітня 2006 року у виправній колонії Київської області (а.с.6). Згідно власноручних письмових пояснень позивача,
підписи якого посвідчено начальником виправної колонії, він на протязі
майже 4 років кохає іншу жінку, яка спеціально, заради побачень з ним і надання
йому допомоги, переїхала проживати поруч з виправною колонією, де він відбуває
покарання. Позивач вказує, що перебуває з нею у фактичному громадському шлюбі,
вони щоденно використовують можливість побачень, на яки дає дозвіл
адміністрація виправної колонії, та бажають зареєструвати шлюб. Можливість
примирення з ОСОБА_2. позивач не припускає, оскільки втратив до нею почуття
любові та довіри (а.с. 30-31.58-60).

Відповідно до
статті 51 Конституції України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що передбачено частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки з
червня 2005 року, з моменту утримання позивача під вартою у містах позбавлення
волі, брачно-сімейні відносини між подружжя фактично припинені, спільного
господарства з вказаного часу вони не ведуть. Свобода волевиявлення позивача
щодо розірвання шлюбу сумнівів не викликає, а перешкод для розірвання шлюбу з
відповідачкою із матеріалів справи не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги
ОСОБА_1. є непродуманими, бо вони тривалий час мешкали разом, між ними не було
сварок, вони піклувались один за одного, не
можуть бути прийняти до уваги, оскільки життєвий уклад ОСОБА_1. змінився, він втратив до ОСОБА_2. почуття довіри та
любові і не бажає далі підтримувати з нею сімейні стосунки.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не
встановлено момент фактичного припинення сімейних відносин та не враховано
прохання відповідачки про можливість примирення, не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої інстанції, оскільки під час судового розгляду
справи встановлено, що сім'я ОСОБА_1. та ОСОБА_2. фактично не існує з червня
2005 року, з вказаного часу вони не підтримують брачно-сімейні відносини, не
ведуть спільного господарства.

Доказів про наявність
підстав для поновлення    шлюбних
відносин між сторонами з матеріалів справи не вбачається.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції
є. обгрунтованим, ухваленим з дотриманням норм процесуального та матеріального
законодавства.

Підстав
для скасування рішення суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_2 не
містить

Враховуючи наведене, керуючись статтями 303,308
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати по
цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Феодосійського міського суду Автономної
Республіки Крим   від 23 лютого 2007 року
- залишити без змін.

Ухвала     набуває
чинності з дня проголошення,  може
бути  оскаржена  в
касаційному порядку протягом 2 місяців.