Справа № 22-3453                                      Головуючий
у 1-й інстанції: Дьяченко
2007 р.                                               Суддя-доповідач:                        Ломейко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«09»
жовтня 2007 p.                                                               м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                          Бондаря М.С.

Суддів:                                      Ломейко
В.О.

Гончара О.С.

При
секретарі:                           Тахтаул
О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від «06» липня 2007
р. та додаткове рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від
06 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до КП „Підприємство комунальної
власності" про незаконні вимоги, щодо оплати послуг за утримання будинку
та при будинкової території та відшкодування моральної шкоди   ,

ВСТАНОВИЛА:

У цвітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП „Підприємство
комунальної власності"- про незаконні вимоги, щодо; оплати послуг за
утримання будинку та при будинкової території та відшкодування моральної шкоди.

У позовній заяві зазначав, що проживає разом зі своєю сім'єю по АДРЕСА_1.
Має пільги по оплаті послуг за утримання будинку та при будинкової території на
підставі Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів
внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Однак
відповідач порушує його право і не поширює пільгові нарахування на сина, як
ч.1ена сім'ї. За період з жовтня 2003 року по травень 2006 року відповідач
нарахував йому до сплати 718 грн. 27 коп., тоді як повинен був нарахувати 589
грн. 93 коп. В той же
час він сплатив 693 грн. 10 коп., що на 103 грн. 17 коп. більше ніж необхідно
було сплатити. 15.05.2006 року між ним та відповідачем"був укладений
договір про його участь в утриманні будинку та прибудинкової території,
відповідно до якого він зобов'язувався сплачувати відповідачу по 19 грн. 03
коп., які регулярно сплачує. Однак відповідач нарахував з травня по вересень
2006 року 23 грн. 10 коп., з жовтня 2006 року без будь-яких повідомлень - 45
грн. 59 коп., а надалі по 57 грн. 93

коп. в місяць. Крім
того вважає, що у зв'язку з тривалим порушенням його прав, як споживача,
неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду. З цих піддав
просив визнати платіжні повідомлення такими, що не відповідають вимогам
нормативно-правових актів, визнати незаконними нарахування на суму 374 грн. 06
коп., стягнути моральну шкоду в сумі 374 грн. 06 коп. та судові витрати в сумі
30 грн., зобов'язати відповідача надавати йому рахунки на оплату послуг з
утримання будинку та при будинкової території в розрізі видів послуг, включених
до складу тарифу.

В процесі розгляду справи, позивач уточнив свої позовні вимоги та просив
визнати незаконними нарахування на суму 470 грн. 89 коп. та стягнути моральну шкоду
в сумі 470 грн. 89 коп.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 липня
2007 року відмовлено у задоволенні позову.

Додатковим рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від
06 липня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі
17 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями суду, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції
скасувати, справу направити на новий розгляд.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду,
дослідивши обставини справи та доводи скарги-, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без
змін.

Ст.308 ЦПК України передбачає, що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасовано правільне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що на момент укладення з відповідачем договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 15 травня 2006 року,
діяли тарифи затверджені рішенням Енергодарської міської ради від
20.10.2005року за № 181. Однак, рішенням виконкому цієї ради від 12.10.2006
року № 232, тарифи збільшені, а тому збільшені нарахування позивачу за надані
послуги.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає
встановленим обставинам справи і є правільним.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2006 року сторони уклали договір
про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього договору
становив 19.03гр., а також враховувались пільги з оплати послуг.

Відповідно до ч.2 ст.
14 ЗУ „Про житлово-комунальні
послуги", ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються
органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до
їхніх повноважень, визначених законом.

Отже, колегія суддів вважає, що розмір щомісячної плати за надані послуги
відповідачем 19.03гр, діяв на., момент укладення договору і до формування та
затвердження нових тарифів виконкомом Енергодарської міської ради 12.10.2006
року.

Крім того, як видно з матеріалів справи ОСОБА_1, було відомо про підстави
підвищення тарифів, а тому сплачуючи рахунки по збільшеним тарифам, на думку
колегії суддів, позивач це збільшення фактично визнав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції і
не дають підстав для його зміни чи скасування:

Відносно додаткового рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної
скарги обгрунтовані і апеляційна скарга, в цій частині підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч.1ч.3 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи за власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює
додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням
сторін.

Як вбачається з протоколу судового засідання 06.07.2007 року, буз участі
сторін, з власної ініціативи ухвалив додаткове рішення, яким стягнув з ОСОБА_1,
на користь держави судовий збір 17гр.

Проте, будь які докази належного повідомлення позивача про час та місце
розгляду справи, відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України, в справі відсутні, що є
безумовною підставою для скасування ухваленого рішення згідно п.3 ч.1 ст.311
ЦПК України.

Крім того, на думку колегії суддів, відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ „Про захист прав
споживачів", споживачі звільняються від сплати державного мита не тільки
на час звернення до суду з позивом про захист прав споживача.

Керуючись ст. ст.209, 218, 307, 308, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,'

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області
від «06» липня 2007року по цій справі залишити без змін.

Додаткове рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від
«06» липня 2007року по цій справі скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного
Суду України.