Справа № 2-376/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 грудня 2007 року                                                                                       смт.
Любешів

Любешівський районний суд Волинської області під  головуванням

судді                                                                                                            Гапончука
В.В.,                  за участю
секретаря                                                                                  Літвинчук
І.М.,

позивача
ОСОБА_1,

представника  відповідача                                                                        ОСОБА_2,

представника  третьої
особи  на  стороні відповідача                          Гречко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в  смт.Любешів цивільну  справу
за  позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про
визнання  права  на
майно  і  про
звільнення  майна  з-під
арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася  в  Любешівський
районний  суд    з
позовною  заявою  до
ОСОБА_3  про  визнання
права  на  майно
і  про  звільнення
майна  з-під  арешту,
в   якій  зазначає,
що   в  провадженні
Любешівського районного  суду
знаходиться  справа  за позовом
ОСОБА_4 до  ОСОБА_3  про
стягнення  позики.  22
червня  2007 року  Любешівським
районним  судом  в
порядку  забезпечення  даного
позову  була  постановлена
ухвала  про  накладення
арешту на  майно  належне
відповідачу  ОСОБА_3,  яке
знаходиться  в  смт. Любешів
по  АДРЕСА_1.

Однак,  за  вказаною
адресою  знаходиться  будинковолодіння,  яке  належить  на
праві  власності  її
батькові  і частина  майна,
яке  знаходиться  за
даною  адресою  належить
її  батькам,  а
інша  частина  належить їй
та  її  чоловіку
на  праві  спільної
сумісної  власності  подружжя,
оскільки  воно  було
придбане   після  укладення шлюбу.

Вказує,  що
судом  помилково  було
встановлено,  що  за місцем
її  проживання  знаходиться
майно,  яке  належить
ОСОБА_3  Вказує,  що
даний  висновок  є
хибним,  оскільки  ОСОБА_3.
25 лютого 2002 року  вибув  на
інше  місце  проживання
з  вказаної  адреси,
і  вона  з
ОСОБА_3.  не  купували
спільно  ніякого  майна.

На  підставі
ухвали  Любешівського  районного
суду  від  17
липня  2007 року  державним
виконавцем  відділу  Державної
виконавчої  служби  Любешівського
районного  управління  юстиції
було  проведено  опис
та  арешт  належного
їй майна,  а саме  описане
та  арештоване  наступне
майно:  дерев”яний  меблевий
гарнітур  коричневого  кольору, який
складається  з  п”яти
предметів;  коврове  покриття
червоного  кольору,  розміром
3*4 м2;
телевізор  „PHILIPS” сірого  кольору;
коврове  покриття  біло-коричневого  кольору
розміром  2 *3 мІ. Вказане  майно
належить  їй та  її
чоловіку  на праві  спільної
сумісної  власності.

В зв”язку  з  вказаним
просить звільнити  з-під  арешту
належне  їй  майно,
яке  перераховане  в  акті  опису
й  арешту  майна
від  4 липня 2007 року.

В суді
позивач  позовні  вимоги підтримала  повністю
та  дала  пояснення
аналогічні тим,  що  вказані
в  позовній  заяві.

Представник
відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_2.
та  представник третьої  особи
на  стороні  відповідача - відділу  Державної
виконавчої  служби  Любешівського
районного  управління  юстиції
Гречко Л.П.  позов  визнали. Не
заперечують  проти  визнання
за  позивачкою права  власності на
майно  і  звільнення
його  з-під  арешту судовим  рішенням.

Суд,
заслухавши  пояснення  сторін,
дослідивши  матеріали  справи, приходить  до
висновку,  що позов підлягає до
задоволення повністю,  виходячи  з  наступних    підстав.

Статтею 59
Закону  України  „Про
виконавче  провадження”  передбачено,
що  особа, яка  вважає,
що  майно,  на яке
накладено  арешт,  належить
їй,  а  не
боржникові,  може  звернутись
до  суду  з
позовом  про  визнання
права  на  майно
і  про  звільнення
майна  з-під  арешту.

Частиною 1 ст. 41
Конституції  України  передбачено,
що  кожен  має
право  володіти,  користуватися і  розпоряджатися  своєю
власністю.

Відповідно  до  ст. 321
Цивільного  кодексу  України
право  власності  є
непорушним.  Ніхто  не
може  бути  протиправно позбавлений  цього
права  чи  обмежений
у  його  здійсненні.

Згідно  зі  ст.ст. 391, 392  Цивільного
кодексу  України  власник
майна  має  право
вимагати  усунення  перешкод
у  здійсненні  ним
права  користування  та
розпоряджання  своїм  майном.
Власник  майна  може
пред”явити  позов  про
визнання  його  права
власності,  якщо  це
право  оспорюється  або
не  визнається  іншою
особою.

Як  вбачається  з
акту  опису  й
арешту  майна  серії
НОМЕР_1  від  04 липня 2007 року   державним
виконавцем  відділу  державної
виконавчої  служби  Любешівського
РУЮ  Оласюк Л.П.  на
виконання  виконавчого  листа від 22.06.2007 року  виданого
Любешівським районним  судом  Волинської
області  в  позивача
ОСОБА_1  було  описано
й  арештовано  слідуюче
майно:  дерев”яний  меблевий
гарнітур  коричневого  кольору, який
складається  з  п”яти
предметів;  коврове  покриття
червоного  кольору,  розміром
3*4 м2;
телевізор  „PHILIPS” сірого  кольору;
коврове  покриття  біло-коричневого  кольору
розміром  2 *3 мІ.

В суді
встановлено,  що описане  й
арештоване  майно  дійсно
належить  позивачці  та  її  чоловіку
на  праві  спільної
сумісної  власності,  оскільки
було  придбане  під
час  шлюбу. Даний  факт
також  підтверджується  товарним
чеком  від  17
грудня  2005 року.

З  будинкової  книги
вбачається,  що  ОСОБА_3 з
25.02.2002 року не  проживає  за
адресою: смт. Любешів,АДРЕСА_1, Волинської  області.

А  тому,  суд
приходить  до  висновку,
що  описане  і
арештоване  майно  згідно
акту  державного  виконавця
від  04.07.2007  року,
а  саме:  дерев”яний
меблевий  гарнітур  коричневого
кольору, який  складається  з
п”яти  предметів;  коврове
покриття  червоного  кольору,
розміром  3*4 м2;   телевізор
„PHILIPS” сірого
кольору;  коврове  покриття
біло-коричневого  кольору  розміром
2 *3 мІ.  дійсно належать  на
праві    власності  позивачу - ОСОБА_1  і
його  слід  звільнити
з-під  арешту.

На  підставі  викладеного
та керуючись ст.ст.10,60 ,212  ЦПК
України, ст.ст.321, 391, 392 ЦК України, ст. 41
Конституції  України,  ст. 59 Закону
України  „Про  виконавче
провадження”,  суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити  повністю.

Визнати право власності  ОСОБА_1 на
наступне майно: дерев”яний
меблевий  гарнітур  коричневого
кольору, який  складається  з
п”яти  предметів;  коврове
покриття  червоного  кольору,
розміром  3*4 м2;   телевізор
„PHILIPS” сірого
кольору;  коврове  покриття
біло-коричневого  кольору  розміром
2 *3 мІ.,  описане  та
арештоване  згідно  акту серії
НОМЕР_1  від  04 липня 2007 року державного  виконавця
відділу  Державної  виконавчої
служби  Любешівського  районного
управління  юстиції Оласюк
Л.П.  та
звільнити  його  з-під
арешту.

Рішення  може  бути
оскаржене  до  Апеляційного
суду  Волинської  області
через  Любешівський  районний
суд  шляхом  подання
заяви  про  апеляційне
оскарження  рішення  суду
протягом  десяти  днів
з  дня проголошення.  Апеляційна
скарга  на  рішення
суду  подається  протягом
двадцяти  днів  після
подання  заяви  про
апеляційне  оскарження.

Рішення
набирає  законної  сили після
закінчення  строку  подання
заяви  про  апеляційне
оскарження,  якщо  заяву
про  апеляційне оскарження не  було
подано.  Якщо  було
подано  заяву  про
апеляційне оскарження,  але
апеляційна  скарга  не була
подана  у  строк,
встановлений  ст. 294  ЦПК України,
рішення  суду  набирає
законної  сили  після
закінчення  цього  строку.
У  разі  подання
апеляційної  скарги  рішення,
якщо  його  не
скасовано,  набирає  законної
сили  після  розгляду
справи  апеляційним  судом.

Головуючий: