Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2007
року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі :

головуючого                          Григор'євої Л.І.,

суддів:                                     Гуменюка
В.І.,          Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,             Косенка В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Державного
підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) (далі - ДП
“Украерорух”) про стягнення вихідної допомоги, одноразової допомоги, середнього
заробітку та відшкодування моральної шкоди, за касаційними  скаргами ОСОБА_1ДП “Украерорух” на
рішення  Оболонського районного суду  м. Києва
від  11 травня 2007 року  та
на  ухвалу  апеляційного
суду м. Києва від 11 липня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У січні 2007 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що працював на ДП “Украерорух”
з 1996 року. Наказом від 1 грудня 2006 року № 559/0 його звільнено з
роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників із відмовою від переведення
на іншу посаду та виплачено вихідну допомогу в розмірі одного середнього
місячного заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України.

Посилаючись на те, що відповідач відмовив йому у виплаті матеріальної
допомоги в розмірі десяти посадових окладів, передбаченої п. 6.25. Колективного
договору між адміністрацією підприємства та трудовим колективом,
зареєстрованого 25  лютого   2006 року
№ 75    в    УПСЗН
Шевченківської  РДА   м. Києва, ОСОБА_1. просив стягнути з
відповідача 44 тис. 481 грн. 89 коп. вихідної допомоги (з урахуванням
проведеної виплати у розмірі одного середньомісячного заробітку); 80 тис. грн.
одноразової грошової допомоги, передбаченої п.п. 2.2.1., 2.3.2. Програми
соціального захисту працівників Украероруху у випадках: погіршення стану
здоров'я, яке не дозволяє йому виконувати свої службові обов'язки; скорочення;
втрати годувальника; 34 072 грн. середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та  10 тис.
грн. моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11
травня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП “Украерорух” на користь ОСОБА_1
44 тис. 481 грн. 89 коп. вихідної допомоги,
21 тис. 520 грн. 08 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
а всього 66 тис. 001 грн. 97 коп. Стягнуто з                ДП “Украерорух” на користь ОСОБА_1
500 грн. моральної шкоди. У іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1.  просить скасувати судові рішення в частині
відмови в позові та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ДП “Украерорух” на його користь 80 тис. грн. матеріальної
допомоги та 10 тис. грн. моральної шкоди,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ДП “Украерорух”
просить скасувати вказані судові рішення та вирішити справу по суті,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Судом установлено, що ОСОБА_1. з 1996 року працював у
відповідача начальником відділу теоретичної підготовки центру підвищення
кваліфікації фахівців Украероруху (Украеротренінг).

1 грудня 2006 року його звільнено з роботи у зв'язку зі
скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України із відмовою від
переведення на іншу посаду з виплатою вихідної допомоги в розмірі одного
середнього місячного заробітку (ст. 44 КЗпП України) (а.с. 5).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
допомоги в розмірі десяти посадових окладів (з урахуванням виплати вихідної
допомоги в розмірі середньомісячного заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України),
суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив ізз того, що
така виплата передбачена               п.
6.25 Колективного договору, затвердженого спільним рішенням адміністрації та
профспілок ДП “Украерорух”, дія якого поширюється й на позивача з урахуванням
доповнень, викладених у зазначеному п. 6.35 та додатку 18 (Програма соціального
захисту працівників Украероруху у випадках: погіршення стану здоров'я, яке не
дозволяє йому виконувати свої службові обов'язки; скорочення; втрати
годувальника (далі - Програма) від 9 вересня 2006 року).

Однак з висновком суддів не можна погодитися з таких
підстав.

Відповідно до ст. 91 КЗпП України
підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок
власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно із законодавством
трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами,
гарантії, соціально-побутові пільги можуть бути передбачені і в колективному
договорі, положення якого поширюються на всіх
працівників підприємства, установи, організації                               (ст. ст. 13, 18
КЗпП України).

Згідно зі ст. 13 КЗпП України, ст. 7 Закону України “Про
колективні договори і угоди” зміст колективного договору визначається сторонами.

Пунктом 6.25 Колективного договору передбачалося надання
одноразової матеріальної допомоги в розмірі десяти посадових окладів в окремих
випадках, зокрема, у випадку звільнення працівника на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України                (а.с. 66, 67).

Спільним рішенням адміністрації та профспілок ДП
“Украерорух” від                    9
вересня 2006 року внесено зміни та доповнення до Колективного договору: розділ
6 доповнено пунктом 6.35 про те, що на підприємстві діє Програма (додаток 18),
у зв'язку з чим підпункти б); в); д) пункту 6.25 Колективного договору
поширюються на працівників пенсійного віку - жінок - 55 років і більше,
чоловіків - 60 років і більше та на працівників, які працюють на
підприємстві менше п'яти років (а.с. 7).

Як установлено судом, ОСОБА_1. не відноситься до
зазначеної категорії працівників, оскільки не досяг пенсійного віку та працював
на підприємстві більше п'яти років.

Безпідставно поширивши дію п. 6.25 Колективного договору
на позивача, суд, у порушення вимог ст. 13 КЗпП України, ст. 7 Закону України
“Про колективні договори і угоди” витлумачив положення колективного договору
всупереч дійсному змісту, визначеного сторонами договору.

Таким чином, ураховуючи, що при ухваленні рішення про
стягнення одноразової допомоги згідно з п. 6.25 Колективного договору, судом
допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення в
цій частині відповідно до             ст.
341 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в
позові.

З цих же підстав підлягають скасуванню судові рішення з
ухваленням нового рішення про відмову в позові в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України середній заробіток на
користь працівника стягується у разі невиплати підприємством належних йому при
звільненні сум у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України.

Підставою для відшкодування власником моральної шкоди
працівнику згідно зі ст. 2371 КЗпП України є порушення його законних
прав, які призвели до моральних страждань.

Ураховуючи, що факт невиплати позивачу належних йому сум
у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, не доведено, як і порушення у
зв'язку з цим його законних прав, підстави для стягнень, передбачених ст. ст.
117, 2371 КЗпП України, відсутні.

Що стосується рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 у
стягненні одноразової допомоги, передбаченої п.п. 2.2.1., 2.3.2 Програми, то
суд дійшов обґрунтованого висновку, що дія положень зазначених пунктів не поширюється
на позивача, оскільки така допомога надається звільненому працівнику лише у
випадках, коли підприємство не має можливості його працевлаштувати через
відсутність вакантних посад або коли підприємство не має можливості
запропонувати працівникові отримати іншу спеціальність за рахунок підприємства
для подальшого працевлаштування в ДП “Украерорух”.

Судом установлено, що позивач отримав спеціальності
диспетчера служби руху та інженера з управління рухом.

До видання наказу про звільнення ОСОБА_1 згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП
України йому були запропоновані вакантні посади за його спеціальністю, від яких
він відмовився.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те,
що додаткові гарантії соціального захисту працівників, передбачені Програмою, на
позивача не поширюються, оскільки він не відноситься до категорії осіб, дії
яких передбачені ці гарантії, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні
зазначених вимог.

Ураховуючи, що судами при вирішенні спору неправильно застосовані норми
матеріального права в частині стягнення одноразової допомоги, моральної шкоди
та  середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, судові рішення підлягають скасуванню в цій частині з
ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Касаційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху
України (Украерорух) задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2007 року в частині задоволення
позову ОСОБА_1про стягнення одноразової допомоги, моральної шкоди та середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині стягнення з
Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух)
державного мита і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1до Державного підприємства обслуговування
повітряного руху України (Украерорух) про стягнення вихідної допомоги,
одноразової допомоги, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди
відмовити.

У іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від                     11 травня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2007 року залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                 Л.І. Григор'єва

Судді:                                                       В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Й. Косенко