Справа№22Ц-1909/2007року                                                        Головуючий
у 1 інстанції Пасіка К.Г.
Категорія  39                                                                                  Доповідач
у 2 інстанції Поліщук М.А.
РІШЕННЯ

Іменем     України.

10 липня   2007 року                                         Колегія
судців судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого -
судді Антоненко В.І. суддів - Поліщука М.А., Касьяненко Л.І. при секретарі
Чабанюк Т.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні   в місті Києві цивільну справу за
апеляційними

скаргами          ОСОБА_1,      комунального                                     підприємства

„Васильківжитлоексплуатація"      на рішення Васильківського міськрайонного
суду Київської

області від
3  квітня 2007 року в справі за позовом
ОСОБА_1                                                            до

комунального
підприємства „Васильківжитлоексплуатація"                  про
поновлення на роботі,

стягнення оплати
за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2007року ОСОБА_1 звернулась із вказаним позовом в суд, просила
поновити її на роботі на посаді контролера-ревізора комунального підприємства
„Васильківжитлоексплуатація", стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2006року по день
поновлення на роботі.

В ході розгляду справи позовні вимоги збільшила, просила стягнути з
відповідача крім середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не
донараховану заробітну плату за період з січня 2005року по 11 грудня 2006року в
сумі 5498,35грн., моральну шкоду в розмірі 1500грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що адміністрація відповідача звільнила
її з роботи з порушенням вимог трудового законодавства - за відсутності
заявлених змін в організації виробництва і праці на підприємстві, без
попередньої згоди профспілкового комітетету, за період роботи відповідач оплату
праці здійснював в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством про працю,
положеннями Генеральної та Галузевої угоди.Заподіяння моральної шкоди позивачка
обґрунтовувала порушенням відповідачем її прав по оплаті праці та в незаконних
діях при звільненні"   з роботи.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 3 квітня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
Визнано незаконним звільнення 11 грудня 2006року за скороченням штатної посади
контролера-ревізора комунального підприємства „Васильківжитлоексплуатація"
ОСОБА_1. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді контролера-ревізора комунального
підприємства „Васильківжитлоексплуатація". Виплатити ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 12грудня 2006 року по 3 квітня 2007 року
у розмірі 2958,73 грн. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В  апеляційній
скарзі  ОСОБА_1  просить
рішення  суду  в
частині  оплати  часу вимушеного прогулу, стягнення заробітної
плати та моральної шкоди скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі комунальне підприємство
„Васильківжитлоексплуатація" просить рішення суду в частині позову про
поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу
змінити, в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити, посилаючись на
порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга комунального
підприємства „Васильківжитлоексплуатація" підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга ОСОБА_1 - відхиленню
із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 11 жовтня
2002року прийнята на посаду контролера-ревізора відділу контролю по розрахунках
з населенням комунального підприємства „Васильківжитлоексплуатація".

Наказом№287-к від 10.10.2006року по КП „Васильківжитлоексплуатація"
внесено зміни в організацію виробництва, скорочено з 10.12.2006року 3 (три)
посади контролера-ревізора, попереджено про наступне звільнення з роботи
ОСОБА_1 та запропоновано іншу роботу двірника, від якої позивачка відмовилась.

11.12.2006року
наказом по підприємству КП „Васильківжитлоексплуатація" ОСОБА_1 звільнено
з роботи у зв»язку із скороченням штату працівників відповідно до п.1ст.40КЗПП
України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині
поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд виходив із того, що звільнення позивача проведено без попередньої
згоди профспілкової організації, за відсутності змін в організації виробництва.

З вказаними висновками погодитись не можна, поскільки
вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не відповідають  вимогам закону.

Відповідно до ст.43 КЗПП України розірвання трудового
договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише
за попередньою згодою профспілкового органу.

Згідно ст.49-2 КЗПП України про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з
попередженням про звільнення   у

зв»язку
із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві.

З     матеріалів
справи- вбачається,  що  у
відповідача відбулись  зміни  в
організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності
працівників - контролерів ревізорів.

Вказана обставина підтверджується наказом
КП„Васильківжитлоексплуатація" №287-к від 10.10.2006року, згідно якого з
метою оптимізації організаційно-штатної структури підприємства, впровадження
нових методів роботи відповідач прийняв рішення скоротити з 10.12.2006року
З(три) посади контролера-ревізора.

При звільненні відповідач дотримався вимог ст.49-2 КЗПП України, попередивши
про наступне звільнення за два місяці та запропонувавши іншу роботу на тому ж
підприємстві, від якої позивачка відмовилась.

Суд обґрунтовано не надав юридичного значення протоколам засідання
профспілкового комітету підприємства від 10.10.2006року та від 11.12.2006року
про дачу згоди на звільнення ОСОБА_1, поскільки при їх проведенні не буди
дотримані вимоги про участь у засіданні більше половини членів профспілкового
комітету і подання розглянуто без участі працівника.

Разом з тим, суд помилково відкинув як доказ дотримання
відповідачем при звільненні ОСОБА_1 вимог ст.43 КЗПП України, протокол
засідання профспілкового комітету КП„Васильківжитлоексплуатація» від
29.03.2007року(а.с.147).

Зі змісту протоколу вбачається, що профспілкова організація підприємства до
закінчення розгляду справи судом розглянула подання адміністрації про
звільнення за скороченням штату працівників контролерів -ревізорів з
11.12.2006року і надала згоду на звільнення ОСОБА_1 за ст.40 п.1 КЗПП України.
Подання розглянуто у присутності позивачки.

Вказану
обставину при апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтвердила.

Відповідно до ч.9 ст.43 КЗПП України, якщо розірвання трудового договору з
працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до
виборного органу первинної профспілкової організації, суд зупиняє провадження,
запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації і після її
одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації в
дачі згоди на звільнення працівника, розглядає спір по суті.

З врахуванням роз»яснень п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України№9 від 6.11.1992року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» згідно з якими: «Не буде суперечити закону, якщо до
профспілкового органу в такому випадку звернеться власник або уповноважений ним
орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином
вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на
звільнення визнано такою, що не має юридичного значення», колегія суддів
приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 з роботи за ст.40п.1 КЗПП України
є законним і відповідач дотримався встановленого порядку при звільненні, а саме
надання профспілковою організацією  згоди
на звільнення позивача.

Недотримання відповідачем вимог ч.2 ст.49-2 КЗПП України про те, що
адміністрація відповідача, отримавши відмову ОСОБА_1 від переведення на іншу
роботу, не довела до відома державну службу зайнятості, не впливає на
законність звільнення і не свідчить про порушення порядку при звільненні.

Поскільки ОСОБА_1 звільнена з роботи з дотриманням вимог закону, відповідно
до ст.235 КЗПП України відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

При таких обставинах, коли висновки суду в частині незаконності
звільнення позивачки з

роботи не   відповідають   обставинам
справи,   судом   неправильно
застосовані   норми

матеріального
права, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду в цій частині позовних
вимог підлягає зміні із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні
позову про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за необґрунтованістю.

Висновки суду про дотримання вимог закону при проведенні оплати праці
ОСОБА_1, недоведеність вимог про не донарахування заробітної плати позивачу та
відсутність передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди
ґрунтуються на матеріалах справи та є законними.     В цій частині рішення суду необхідно
залишити без змін.

Доводи    апеляційної              скарги    ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду

обставинам
справи, неправильне застосування норм матеріального права в частині
незаконності рішення суду про стягнення оплати часу вимушеного прогулу,
стягнення заробітної плати та моральної шкоди не заслуговують на увагу, є
необгрунтованими і не

спростовують
висновків в цій частині рішення суду.

Керуючись
ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Апеляційну скаргу комунального
підприємства „Васильківжитлоексплуатація"
задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 3 квітня 2007 року змінити. В задоволенні позову ОСОБА_1 до
комунального підприємства „Васильківжитлоексплуатація" про поновлення на
роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу -відмовити.

В іншій частині рішення Васильківського міськрайонного суду Київської
області від З квітня 2007 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання ним законної сили.