Справа № 2-112/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 квітня 2007 року Микитівський районний суд м. Горлівки Донецької області
в складі: Головуючого судді Каліуш О.В., при секретарі Кащенко В.В., за участю
позивача ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2., представників відповідача
Ходаревої О.Л., Морозової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Горлівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України у Микитівському районі м. Горлівки про стягнення заборгованості
по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України
у Микитівському районі м. Горлівки про стягнення заборгованості по заробітній
платі, середнього заробітку за затримку розрахунку. Просить стягнути з
відповідача грошову винагороду у розмірі 628,02
гривні, передбачену Постановою КМУ № 212 від 24 лютого 2003 року;
матеріальну допомогу у розмірі 628,02 гривні; безпідставно утримані суми заробітної
плати у розмірі 156,72 гривні, середній заробіток за час затримки розрахунку у
розмірі 8878,84 гривні. Вказує, що перебувала у трудових правовідносинах з
відповідачем. 12 вересня 2005 року була
звільнена на підставі ст. 38
КЗпП України за власним бажанням. При цьому їй була нарахована сума у
розмірі 1704,03 гривні, яку відповідач виплатив їй лише 25 жовтня 2005 року.
Вважає, що відповідач повинний виплатити їй середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, на день звільнення мала
безперервний стаж державної служби 11
років, зразково виконувала посадові обов'язки та не мала порушень трудової
дисципліни, тому відповідач повинен виплатити їй грошову винагороду,
передбачену Постановою КМУ №
212 від 24 березня 2003 року за сумлінну
безперервну працю в органах держаної влади, зразкове виконання трудових
обов'язків. Крім того, на час звільнення мала право на щорічну відпустку, при
звільненні їй була виплачена компенсація за невикористану відпустку.
Відповідач, згідно до Закону України „Про державну службу", Колективного
договору зобов'язаний був виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення в
розмірі середньомісячної заробітної плати, але цього не зробив. При звільненні,
у вересні 2005 року з її заробітної плати були утримані без її згоди суми у
розмірах 47,20 гривен, 109,52 гривні, які були нараховані та отримані нею у
серпні 2005 року. Вказані дії відповідача вважає незаконними та такими, що
суперечать вимогам ст. 127
КЗпП України, ст. 1215
ЦК України. Оскільки відповідач до теперішнього часу не виплатив їй всі
належні суми, то повинен сплатити середній заробіток з дня її звільнення до
теперішнього часу.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги
підтримала в повному обсязі з тих же підстав, пояснивши, що раніше не зверталася
до суду, оскільки тривалий час хворіла.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1. підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити, стягнути
з Управління Пенсійного Фонду України у Микитівському районі м. Горлівки на
користь ОСОБА_1. грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 212 від
24.02.2003 року у розмірі 628,02 гривні, матеріальну допомогу на оздоровлення у
розмірі 628,02 гривні, безпідставно утримані суми заробітної плати у розмірі
156,72 гривні, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 8879,84
гривні.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1. не визнали повністю, пояснивши, що під час звільнення ОСОБА_1.
у вересні 2005 року, Управління Пенсійного Фонду України у Микитівському районі
м. Горлівки повідомляло ОСОБА_1, що у зв'язку з спірним питанням оплати
лікарняних листів після 5-ти місяців хвороби, розрахунок з нею буде проведено
після отримання відповіді від Горлівської міської виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової працездатності,
з чим позивач погодилась. В день звільнення ОСОБА_1 не працювала, перебувала на
лікарняному листі, вимоги про розрахунок до управління ПФУ у Микитівському
районі з дня надання заяви про

2

звільнення
до дня одержання остаточного розрахунку, відповідно до ст. 116 КЗпП України не
надавала. За рішенням комісії по соціальному страхування управління ПФУ у
Микитівському районі м. Горлівки ОСОБА_1 16 вересня 2005 року було оплачено
лікарняний лист за 14 днів серпня 2005 року та надано частковий розрахунок в
сумі 956,05 гривен. Остаточний розрахунок в сумі 747,08 гривен здійснено після
отримання відповіді з Горлівської міської виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності та фінансування з головного Управління Пенсійного Фонду України
в Донецькій області, яке проводиться подекадно. При обчисленні у вересні 2005
року сум, що належали ОСОБА_1 при звільненні, керуючись роз'ясненнями щодо
нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності Фонду соціального
страхування з тимчасової непрацездатності, за рахунок коштів якого
здійснювались виплати, було проведено перерахунок, за результатами якого
донараховано суму 93,52 гривні ( квітень 14,10 гривен, травень 79,42 гривні) та
утримано зайво нараховану суму 156,72 гривні ( червень 47,20 гривен, липень
109,52 гривні). Позивач не ставить під сумнів розмір утриманих сум лікарняних,
а зайво нараховані суми підлягають утримання. Грошова винагорода, згідно
постанови КМУ № 212 виплачується
державному службовцю на підставі подання безпосереднього керівника, а не за
заявою державного службовця. Протягом 2004-2005
pp. подання
про заохочення ОСОБА_1. від її безпосереднього керівника для розгляду не
надавалося. ОСОБА_1 заінтересованості щодо причин невиплати їй винагороди за
час перебування у трудових правовідносинах не виявляла. Крім того, грошова
винагорода за сумлінну безперервну працю відноситься до заохочень і не є
обов'язковою для виплати. Також, кошторисом видатків на утримання апарату
управління Пенсійного Фонду України у Микитівському районі м. Горлівки на 2005 рік асигнування
на виплату грошової винагороди передбачені не були. Державні службовці
Управління ПФУ мають право на матеріальну допомогу на оздоровлення, яка
виплачується при наданні щорічної відпустки або за заявою працівника в інший
час. ОСОБА_1 не використала свого права на щорічну відпустку у 2005 році. Заяву про
надання відпустки та виплати матеріальної допомоги до розриву трудових відносин
з управлінням ПФУ не надавала. Просили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
відмовити.

Представник третьої особи - Донецького обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у судовому засіданні
пояснила, що нарахування та виплата допомоги з тимчасової втрати працездатності
здійснюється роботодавцем за рахунок коштів Фонду ССТВП. При нарахуванні
допомоги ОСОБА_1, відповідач повинен був керуватися порядком обрахування
середньої заробітної плати ( доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим Постановою
КМУ від 26.09.2001 року № 1266. Горлівською ВД ДОВ Фонду ССТВП, по зверненню
УПФУ у Микитівському районі м. Горлівки, провадилась перевірка правильності
видачі листів непрацездатності ОСОБА_1 Відповідачу надавалось роз'яснення щодо
нарахування ОСОБА_1 допомоги у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що
відповідно до наказу начальника УПФУ у Микитівському районі м. Горлівки, в
березні 2005 року
входила до складу комісії по проведенню службового розслідування щодо стану
виконання ОСОБА_1. посадових обов'язків в частині складання та пред'явлення
остаточних розрахунків по фактичних витратах і доставку пенсій, які підлягали
відшкодуванню до пенсійного Фонду підприємствами міста. У зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю ОСОБА_1., неможливістю відібрати пояснення у неї, службове
розслідування проведено не було, про що повідомлено начальника УПФУ у Микитівському
районі м. Горлівки.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає,
що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 04.08.1994 року по 12.09.2005 року перебувала
у трудових правовідносинах з Управлінням Пенсійного Фонду України у
Микитівському районі м. Горлівки. 12
вересня 2005 року
звільнена за ст. 38 КЗпП
України за власним бажанням. Має 13
ранг 5 категорії
державних службовців.

В день звільнення ОСОБА_1 не працювала, перебувала на
лікарняному листі, вимоги про розрахунок до Управління ПФУ у Микитівського
районі міста Горлівки з дня надання заяви про звільнення до дня одержання
остаточного розрахунку (
25 жовтня 2005 року),
згідно до ст. 116 КЗПП
України не надавала.

25 жовтня 2005 року ОСОБА_1
було надано остаточний розрахунок в сумі 747,08
гривен.

3

Вимоги ОСОБА_1. в частині стягнення середнього заробітку за затримку
розрахунку не підлягають задоволенню, оскільки позивачем пропущений строк на
звернення до суду, передбачений ст. 233
КЗпП України. Згідно до п. 25
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999
року „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"
- перебіг
тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після
проведення розрахунку незалежно від тривалості затримки розрахунку. Перебіг
строку звернення до суду у ОСОБА_1. розпочався 26 жовтня 2005
року. ОСОБА_1 звернулася до суду 01
грудня 2006 року,
заяви про поновлення строку, а також доказів, підтверджуючих поважність причин
пропуску строку для звернення, суду не надала.

Згідно до ст.ст. 33,
34 Закону України „Про Державну службу України" - заохочення за
сумлінну праці не входять до структури заробітної плати державного службовця, а
отже виплата заохочень не є обов'язковою та провадиться у розмірі та порядку,
що встановлюється КМУ.

Відповідно до Постанови КМУ від 24.02.2003 року № 212 „ Про затвердження
порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінні безперервну
працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків",
зокрема, Управлінню Пенсійного Фонду України у Микитівському районі м. Горлівки
надано право видачі державному службовцю заохочення за сумлінну безперервну
працю у вигляді посадового окладу, залежно від стажу служби ( у даному випадку
понад 10 років) та якості виконання посадових обов'язків. Порядок та умови
видачі грошової винагороди визначаються, зокрема, Управлінням Пенсійного Фонду
України у Микитівському районі м. Горлівки та ці виплати здійснюються у межах
асигнувань на оплату праці, передбачених у державному бюджеті для відповідних
органів державної влади. Виплата грошової винагороди за сумлінну безперервну
працю, зразкове виконання трудових обов'язків залежала від суб'єктивних
факторів та вимагала оцінки роботи, виконаної позивачем. Подання про виплату
ОСОБА_1 грошової винагороди за безперервну сумлінну працю від заступника
начальника управління - начальника
відділу надходження доходів (
безпосереднього керівника) протягом 2004-2005
р. начальнику Управління для розгляду не надавалося. Кошторисом видатків на
утримання апарату управління Пенсійного Фонду у Донецькій області від 23.06.2005 року асигнування
по коду 1110 „Оплата
праці бюджетних установ" на виплату грошової винагороди передбачені не
були.

Таким чином, підстав для стягнення з Управління Пенсійного Фонду України у
Микитівському районі м. Горлівки на користь ОСОБА_1. грошової винагороди у
розмірі 626,02 гривен,
передбаченої Постановою КМУ №
212 від 24.02.2003 року не
має, вимоги ОСОБА_1. в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 35
Закону України „ Про
Державну службу України", положень Колективного договору між
адміністрацією та профспілковим комітетом працівників Микитівського районного
Управління ПФУ, державні службовці ПФУ мають право на матеріальну допомогу на
оздоровлення, яка виплачується при наданні щорічної відпустки або за заявою
працівника в інший час. ОСОБА_1 у 2005
році не використала свого права на щорічну відпустку, заяву про надання
матеріальної допомоги на оздоровлення до припинення трудових правовідносин з
відповідача не надавала. Таким чином, вимоги ОСОБА_1. в цій частині не
ґрунтуються на вимогах нормативно -
правових та локальних актів, а тому задоволенню не підлягають.

При обчисленні у вересні 2005 року сум, що належали ОСОБА_1 при звільнені, було
проведено перерахунок, за результатами якого відповідачем донараховано суму 93,52 гривні ( квітень 2005 року 14,10 гривен, травень 2005 року 79,42 гривні) та
утримано зайво нараховану суму 156,72
гривен ( червень 2005 року 47,20 гривен, липень 109,52 гривен). Згідно
до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна
плата і платежі, що прирівнюють до неї, пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю,
аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування,
якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. ОСОБА_1
допомога по тимчасовій втраті працездатності у червні 2005 року у розмірі 47,20 гривен, липні 2005 року у розмірі 109,52 гривен
відповідачем нарахована добровільно, за відсутності розрахункової помилки,
оскільки мало місце неправильне застосування нормативно - правового акту,
а також за відсутності недобросовісності ОСОБА_1. Крім того, відповідач, в
порушення вимог ст. 127 КЗпП
України провів відрахування грошових коштів без видання наказу, та за
відсутності лічильних помилок. Таким чином, вимоги ОСОБА_1. в цій частині суд
вважає обґрунтованими, та такими, що піддягаються задоволенню. З Управління
Пенсійного Фонду

4

України у
Микитівському районі м. Горлівки на користь ОСОБА_1. необхідно стягнути
безпідставно утримані суми заробітної плати у розмірі 156 гривен 72 копійки.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1. про стягнення утриманих сум
із заробітної плати, суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку необхідно відмовити, оскільки
згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року „ Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці" - у разі не
проведення розрахунку у зв'язку із виникнення спору про розмір належних до
виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають
задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого
висновку дійде суд, що розглядає справу. Не можна вважати спором про розмір
сум, належним до виплати при звільнення, спір про відрахування із заробітної
плати ( на
відшкодування матеріальної шкоди, на повернення авансу тощо), оскільки він
вирішується в іншому встановленому для нього порядку.

Керуючись ст.ст.
209,214-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково, стягнути з Управління Пенсійного Фонду України
у Микитівському районі м. Горлівки на користь ОСОБА_1 утримані суми заробітної
плати у розмірі 156 гривен 72 копійки, в решті
позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області через Микитівський районний суд м. Горлівки
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання цього протягом 20
днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.