Справа №
Головуючий 1-ї інст. ХАРЧЕНКО А.М.
Доповідач - ЗАЗУЛИНСЬКА Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 серпня 2007
року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого -
ТАБАЧНОЇ Н.Г. суддів -  ЗАЗУЛИНСЬКОЇ
Т.П., КОРОВІНА С.Г. при секретарі - Коваленко Д.С. розглянула у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 травня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 3-я особа ОСОБА_6про визнання
права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за законом, -

встановила:

11
жовтня 2004 рокуОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду міста Харкова
з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1А частину квартири у
порядку спадкування за законом.

Зазначала,
що ОСОБА_3, її вітчим , який померІНФОРМАЦІЯ_1, був власником квартириАДРЕСА_1
яка в свій час надавалася її батькові ОСОБА_5 та їй - його доньці. Після смерті
батька в квартиру поселилася її мати, яка у 1973 році зареєструвала шлюб
зОСОБА_3

До 1992
року вона з матір'ю та вітчимом проживала в квартирі однією сім'єю.

Її мати
померла у січні 1997 року, після чого ОСОБА_3 проживав один, потребував
допомоги та матеріальної підтримки, які вона йому надавала.

Посилаючись
на те, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років
до часу відкриття спадщини і є спадкоємцем четвертої черги після його смерті,
яка може за рішенням суду відповідно доч.2 ст.1259 ЦК України отримати
право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги, яким є відповідач -
рідний син померлого, як особа, що протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві і зазначаючи
також, що прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з
відповідною заявою, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2
частину квартири у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Заочним
рішенням Мосмковського районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1. було задоволено частково: визнано за нею право
власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_4, 2/3 частини її залишено відкритими.

За
заявоюОСОБА_4 заочне рішення суду від 10 жовтня 2006 року переглянуто і ухвалою
Московського районного суду міста Харкова від 26 грудня 2006 року скасоване.

Ухвалою
суду від 30 березня 2007 року до участі у справі залучена в якості третьої
особи ОСОБА_6 дочка померлого ОСОБА_3

Відповідач
ОСОБА_2. позов не визнав, у письмових запереченнях зазначав, що його батько
ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з матір'ю позивачки. ОСОБА_1. в
квартирі АДРЕСА_1 в місті Харкові проживала до 25 грудня 1992 року, а з
вказаного часу разом зі своїм чоловіком та сином з квартири виїхала і
виписалася. Спірну квартиру батько приватизував у березні 1997 року особисто і був
її єдиним власником до часу своєї смерті.

Після
смерті дружини батька - матері позивачки, - він тісно спілкувався зі своєю
першою дружиною ОСОБА_7 періодічно приїздів до нього в місто Красногорськ
Московської області. Літом 2003 року у батька було виявлено онкологічне
захворювання і він забрав його до себе у місто Красногорськ, де ОСОБА_3
проходив курси лікування .

22
вересня 2003 року його батько помер у місті Красногорську і він його поховав.

Третя
особа ОСОБА_6 також заперечувала проти позову, пояснила, що спадкоємцями після
смерті ОСОБА_3 є вона та ОСОБА_2. - його рідні діти. Від своєї частки у
спадщині вона відмовилася на користь брата ОСОБА_2

Рішенням
Московського районного суду міста Харкова від 29 травня 2007 року у задоволенні
позову ОСОБА_1. відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення від 29 травня 2007 року
та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири, посилаючись на те,
що судом не були враховані усі докази по справі, внаслідок чого і було
відмовлено у задоволенні її позову. А саме вказує на доведеність того факту, що
вона разом з чоловіком, сином, вітчимом та матір'ю проживала та була
зареєстрована у спірній квартирі до грудня 1992 року, а також того, що під час
знаходження на стаціонарному та амбулаторному лікування ОСОБА_3 потребував
стороньої допомоги, яку вона йому надавала.

Заслухавши
доповідь судді; пояснення учасників процесу; перевіривши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Судовим
розглядом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 в місті Харкові належала ПоОСОБА_3
на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківськім
міським центром приватизації державного житлового фонду 18 березня 1997 року за
№ 5А-97-91900.

Відповідно
до ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої і
часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Згідно
свідоцтва про НОМЕР_1 виданого управлінням ЗАГСу Красногорського району
Головного Управління ЗАГС Московської області, ОСОБА_3 померІНФОРМАЦІЯ_1 у
місті Красногорську Московської області (а.с.14)..

Спадковим
майном, на яке внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, є вищезазначена
квартира , що належала померлому на праві власності з березня 1997 року.

Звертаючись
з позовом про визнання за нею право власності на частку квартири позивачка
обгрунтовувавла свої вимоги тим, що є спадкоємцем четвертої черги як особа, яка
проживала однією сім'єю зі спадкодавцем не менш ніж п'ять років, та як особа
яка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який через хворобу та похилий вік був у
безпорадному стані.

При
цьому, як в самому позові так і в поясненнях у підтримку своїх позовних вимог в
суді першої інстанції зазначала, що постійно однією сім'єю зі спадкодавцем вона
мешкала до грудня 1992 року.

Такі ж
доводи вона наводить у своїй апеляційній скарзі.

З
пояснень допитаних судом за клопотанням позивачки свідків ОСОБА_8. ОСОБА_9.
також вбачається, що з часу отримання квартири ОСОБА_1. зі своїм чоловіком та
сином проживала окремо, з 1997 року ОСОБА_4. у спірній квартирі проживав один,
а ОСОБА_1. його відвідувала та допомагала під час хвороби.

ОСОБА_1.
не заперечує, що з липня 2003 року ОСОБА_3 знаходився у свого сина ОСОБА_2 в
Московській області, де і помер.

Наведене
свідчить, що період сумісного проживання в спірній квартирі позивачки та
ОСОБА_3 відноситься до часу, коли квартира мала статус державного житла і у
будь-чієї власності не перебувала.

Між тим,
право на спадкування за законом особами, які проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини передбачено ст.1264 ЦК України, якій
введено в дію з 01.01.2004 року.

Згідно
п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу він застосовується до
правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Правила
книги шостої ЦК України
застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із
спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За
повідомленням 11 -ї Харківської державної нотаріальної контори за № 3156 від
01.08.2006 року заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 були подані
ОСОБА_2- сином померлого, та ОСОБА_1. Дочка померлого ОСОБА_6відмовилася від
спадщини на користь ОСОБА_2.

Наявності
заповіта після померлого ОСОБА_3 не виявлено.(а.с.40, 187)

Таким
чином, відмовляючи ОСОБА_1. в позові суд обгрунтовано виходив з недоведеності
факту її проживання однієї сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини і дійшов правильного висновку, що вона не може бути
визнана спадкоємцем за законом 4-ї черги, відповідно до ст.1264 ЦК України.

Оскільки
ст.1264 ЦК України
є похідною для застосування ст.1259 ЦК
України, у суда були
відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1. і щодо зміни черговості
одержання права на спадкування.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись
ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 319 ЦПК України,
судова  колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Московського районного суду міста Харкова від 29 травня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до
Верховного Суду України.