Справа № 33ц,
Головуючий у першій інстанції Корнієць М. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
вересня 2007 року                                                                                        м.  Дніпропетровськ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі: Тамакулової В.О.,
Гайдук В.І., Дерев'янко О.Г.

розглянувши
у касаційному порядку (Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1на
рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 травня
2004 року та на ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2004 року у справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_4,  Процівської сільської
ради,  Бориспільське районне бюро
технічної інвентаризації про поновлення строку позовної давності,  визнання недійсними свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, заповіту, реєстрації домоволодіння на праві
власності,  визнання права власності на
І4 частину спадкового будинку,  про
встановлення факту прийняття спадщини,
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні
жилим будинком та надвірними будівлями,
-

встановила:

У
вересні 1998 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те,  що є власником
частини будинку по АДРЕСА_1,  оскільки
приймав участь в його будівництві за згодою забудовника - ОСОБА_2.,  після смерті якої в 1978 році дочка померлої
ОСОБА_3. ,  прийняла спадщину,  а після смерті в 1995 році його дружини
ОСОБА_3.  спадкоємцями будинку стали він
та відповідачка,  однак остання одержала
свідоцтво про право власності на спірний будинок на підставі заповіту ОСОБА_2.
від 31.08.1976 року,  тому,  згідно уточнених вимог,  просив визнати недійсними заповіт ОСОБА_2.
від 31.08.1976 року,  реєстрацію спірного
домоволодіння на праві власності за відповідачкою,  свідоцтво про право на спадщину за заповітом
від 02.08.1997 року,  визнати право
власності позивача на Ѕ частину спадкового будинку та встановлення факту
прийняття ним спадщини,  поновити строк
позовної давності.

Справа
розглядалась судами неодноразово і останнім рішенням Бориспільського районного
суду Київської області від 05 травня 2004 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24
вересня 2004 року,  в задоволенні
первинного та зустрічного позовів відмовлено в повному обсязі.

В касаційній скарзі ОСОБА_1.
посилається на неправильне застосування судами норм

матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить

питання про скасування судових рішень та направлення
справи на новий розгляд до суду

першої інстанції.

Доповідач
Дерев'янко О.Г.

2

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія судців
вважає,  що касаційна скарга підлягає
відхиленню.

Вирішуючи
справу суди на підставі  ст.
ст.47-49,  524,  527,
529,  534,  541 ЦК
України (в ред. 1961
року) та на підставі проведених по справі судово-почеркознавчих експертиз,  дійшли правильного висновку,  що будинок АДРЕСА_1Бориспільського району
належав та зареєстрований на праві приватної власності за померлою ОСОБА_2.,  яка заповіла все своє майно,  в тому числі і будинок,  своїй онуці - відповідачці за первинним
позовом,  відповідно до заповіту від
31.08.1976 року і припущення про те,  що
підпис в заповіті виконаний не ОСОБА_2. не знайшов підтвердження матеріалами
справи,  таким чином ОСОБА_3.  зазначеним заповітом була усунута від спадщини,  а тому первинний позов не підлягає
задоволенню.

Також
судами правильно,  згідно з вимогами  ст.203 ЦПК України (в ред. 1963 p.) відмовлено в
задоволенні зустрічного позову в усуненні перешкод в користуванні спірним
будинком,  оскільки вимоги не знайшли
доказового підтвердження при судовому розгляді.

Згідно
із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено,  й це вбачається з матеріалів справи,  що судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового,  рішення,

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332, 337 ЦПК України,  колегія
суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1- відхилити.

Рішення
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2004 року
та ухвалу колегії судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 24 вересня 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.