РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2007 року                                                                                                    м.  Ужгород

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого:
Кеміня М. П. суддів: Дроботі В.В.,
Фазикош Г.В. при секретарі: Шпонтак В.В. розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
справу   за   апеляційними   скаргами представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,  та відповідача   по
справі   ОСОБА_3  на
рішення   Мукачівського
міськрайонного суду від 26
червня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди
завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,

за  участю
представника   позивача  ОСОБА_1
-  ОСОБА_2;
відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2005 року
ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок
зіткнення між собою двох транспортних засобів: легкового автомобіля марки BMW х 5
державний номер НОМЕР_1,  під його керуванням
та легкового автомобіля марки «TAYOTA GAMRY 3.01 V 61» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3,  яке мало місце 30.09.2005 року по АДРЕСА_1. В
позові зазначав,  що дана
дорожньо-транспортна пригода сталася із вини ОСОБА_3,  який за скоєння даної автопригоди притягнутий
до адміністративної відповідальності за
ст.  124 КпАП,  в результаті чого його автомобіль зазнав
майнових пошкоджень,  - витрати на
відновлення якого становлять 52
695.10 грн. Крім того зазначав,
що внаслідок неправомірних дій відповідача він зазнав моральні
страждання які він оцінює в розмірі 15 000 грн. Просив стягнути з відповідача
зазначенні суми,  оскільки такий в
добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду.

Рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від 26
червня 2007 р.
позовні вимоги ОСОБА_1  задоволено
частково стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
26 040 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди,  в решті позовних вимог ОСОБА_1  - відмовлено.

Обидві сторони
подали апеляційні скарги.

Позивач
в особі свого представника ОСОБА_2,
оскаржує рішення в частині щодо відмови в решті позовних вимогах ОСОБА_1
,  і просить рішення в цій частині
скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю. В
скарзі зазначає,  що незалежно від
того,  що ОСОБА_3 судом визнаний невинним
в скоєнні адміністративного правопорушення по даній ДТП,  такий повинен повністю відшкодувати заподіяну
йому шкоду виходячи із обставин справи встановлених судом по даній справі.

Крім того вважає,  що суд відмовляючи йому у моральній шкоді не
послався на норми

матеріального
права,  і рішення в цій частині не
вмотивоване.

Справа №: 22-1308/07                                                                    Номер
рядка статистичного звіт)': №
19

Головуючий у
першій інстанції: Заборовський B.C. Доповідач:
Кемінь М. П.

2

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції в цілому та закриття провадження по справі. В скарзі
зазначає,  що судом першої інстанції
беззаперечно був встановлений тільки факт скоєння ДТП,
що ж до посилання суду на п.3  ст.  1188 ЦК України як на
підставу часткового задоволення позову,
то така може мати місце за наявності вини всіх осіб,  діяльністю яких була заподіяна шкода. В
матеріалах справах надано докази про відсутність його вини в скоєнні даного ДТП,
а отже суд на думку апелянта безпідставно послався на
дану норму матеріального права. Крім того апелянт наводить і інші докази,  які на його думку є підставою для скасування
рішення суду.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб які прийняли
участь у апеляційному розгляді справи,
перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга представника позивача
ОСОБА_2 підлягає відхиленню а апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 частковому
задоволенню з наступних підстав.

Суд
першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 ,  виходив із того,  що матеріалами цивільної справи
доведено,  що в діях відповідача
ОСОБА_3,  доведена вина в порушенні ним
п.9.4 Правил дорожнього руху України,  а
отже і вина в скоєнні самої ДТП.
А та обставина,  що ОСОБА_3,  не притягнутий до адміністративної
відповідальності за відсутності в його діях адміністративного
правопорушення,  не може бути підставою
вважати про його повну невинуватість в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної
пригоди,  бо в іншому випадку він за
законом взагалі вважався б особою,  з
вини якої сталася ДТП,  й повинен був би повністю
відшкодувати заподіяну шкоду позивачу,  в
тому числі і моральну.

Про те
цих висновків суд дійшов без ретельної перевірки обставин справи й належної
оцінки зібраних доказів,  із порушенням
норм матеріального та процесуального права.

Матеріалами
справи стверджено,  що шкода,  яку просив відшкодувати позивач ОСОБА_1
,  виникла в результаті зіткнення між
собою двох транспортних засобів: легкового автомобіля марки BMW
х 5 державний
номер НОМЕР_1,  під керуванням ОСОБА_1 ,  та легкового автомобіля марки «TAYOTA GAMRY 3.01 V 61» державний номер НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_3,  яке мало місце 30.09.2005 року по
АДРЕСА_1..

Правова
норма яка підлягає застосуванню до цих правовідносин передбачена  ст.
1188 ЦК України відповідно до якої,
шкода,  завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах а саме: 1) шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи,  якій завдано
шкоди,  вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб,  діяльністю
яких було завдано шкоди,  розмір
відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин,  що мають істотне значення.

Позивач
ОСОБА_1 ,  як на підставу задоволення
його позову посилалася на те,  що шкода
спричинена його автомобілю в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,  яка сталася з вини відповідача ОСОБА_3,  що стверджено постановою судді Мукачівського
міськрайонного суду від 21 жовтня 2005 року про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності та відповідно до якої такий визнаний винним у
вчиненні правопорушення передбаченого
ст.  124 КпАП України.

В
подальшому,  як встановлено в судовому
засіданні,  дана

Постанова
була скасована,  а адміністративна справа
направлена на новий розгляд в результаті якого,
постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 3
травня 2007 року,  яка на час розгляду
даної цивільної справи є чинною,
адміністративна справа закрита,
за відсутності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення передбаченого  ст.
124 КпАП України (а.с. 139).

Згідно
вимог ч.4  ст.  61 ЦПК України,

Постанова суду у
справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено постанову суду,  з питань,  чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією
особою. В силу даної процесуальної норми,
факт винності саме відповідача  у
наслідках дорожньо-транспортної пригоди не розглядається у порядку цивільного
судочинства,  оскільки для суду він є
безспірним,  якщо це буде підтверджено
або ж спростовано у порядку адміністративного судочинства.

3

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язком з'ясуванню
при вирішенні спору про відшкодуванню шкоди підлягають: наявність такої
шкоди,  протиправність діяння її
заподіювана,  наявність причинного
зв'язку між шкодою та противоправними діяннями заподіювана та винна останнього
в її заподіянні.

Враховуючи
вищенаведене,  колегія суддів приходить
висновку,  що в позові ОСОБА_1 ,  щодо відшкодування шкоди слід відмовити,  оскільки,
матеріалами справи належними доказами стверджено,  що в діях ОСОБА_3 відсутня вина в скоєнні
зазначеної дорожньо-транспортної пригоди,
а отже відсутня одна із обов'язкових умов цивільно-правової
відповідальності за заподіяння шкоди іншій особі в тому числі і щодо відшкодування
моральної шкоди.

В силу
чого апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволенню,  в частині щодо скасування рішення суду першої
інстанції,  в частині щодо закриття
провадження у справі,  то колегія судців
не знаходить юридичних підстав для її задоволення.

Керуючись  ст.
ст.  307,
309,  314,  316 ЦПК України,

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 по дорученню ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Мукачівського міськрайонного суду від 26
червня 2007 року - скасувати.

Ухвалити
по справі нове рішення,  яким в позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки - відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Верховного
Суду України,  як суду касаційної
інстанції,  протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.