Справа 2-451/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007
року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого
- судді       Старунського Д.М.

при
секретарі -                                Пиль
Л.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділу освіти Дрогобицької міської ради,  завідувача дошкільного навчального закладу №15 ОСОБА_2,  Дрогобицької міської ради,  про стягнення заборгованості по заробітній
платі,  -

встановив:

Позивачка
звернулася в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по
заробітній платі,  мотивуючи позовні
вимоги тим,  що вона працює прачкою з 1994 року у дитячій
установі №15 м.  Дрогобича.

Під час
її роботи в період 1997
- 2002 років відповідачем,
у відповідності до діючого законодавства,  індексація заробітної плати не проводилась.

Індексація
заробітної плати проведена до трикратної межі малозабезпеченості становить 352, 32 грн.

Компенсація
від втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати
становить 184, 92 грн.

Просить
зобов'язати відділ освіти Дрогобицької міської ради провести їй донарахування
до заробітної плати,  а саме: індексацію
заробітної плати в сумі 352,
32 грн. та компенсацію від втрати частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати в розмірі 184,
92 грн. Стягнути в її користь з відділу освіти Дрогобицької міської ради
заборгованість по заробітній платі (за мінусом обов'язкових платежів в бюджет)
в сумі 482, 71 грн. та 50 грн. витрат по оплаті допомоги адвоката,  а всього - 532, 71 грн.

В
судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала з підстав,  викладених у позовній заяві. Просить позов
задоволити.

Представник
Дрогобицької міської ради та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились,  не повідомивши причин своєї неявки,  хоча належним чином були повідомлені про час
та місце слухання справи,  а представник
відділу освіти Дрогобицької міської ради позовні вимоги не визнав та
пояснив,  що  ст. 3З Закону України "Про оплату
праці",  якою запроваджено виплату
індексації заробітної плати набрав чинності 1 липня 1996 року. З різних причин
індексація грошових доходів населення була відновлена практично лише з 1 січня
1998 року,  коли відповідно до Закону
України від 21 листопада 1996 року втратив чинність Декрет Кабінету Міністрів
України «Про тимчасове припинення індексації грошових доходів населення» від 9
грудня 1992 року. Протягом перших п'яти місяців 1997 року індексація не
проводилася,  оскільки поріг індексації
(5 відсотків) з моменту відновлення чинності Закону «Про індексацію грошових
доходів населення (1 січня 1997 р.) було перевищено лише 31 травня 1997 року.
Нова редакція Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 25 квітня 1997 року у  ст.  5 визначення
порядку проведення індексації відносить до компетенції Кабінету Міністрів
України. Базою для обчислення індексу споживчих цін,  відповідно до якої має проводитись індексація
заробітної плати (та інших доходів громадян),
є березень 2002р. -місяць,  в
якому введено в дію Закон «Про внесення зміни до Закону України «Про індексацію
доходів населення » від 7 лютого 2002 року. Постановою
Кабінету Міністрів «Про проведення індексації грошових доходів громадян"
передбачено,  що грошовий доход
громадянина разом із сумою індексації не повинен перевищувати вартісну величину
межі малозабезпеченості. Оскільки вартісна величина межі малозабезпеченості

2

останній
раз була встановлена на друге півріччя 1999
року у розмірі 118,
3 грн.,  а з липня 2000 р. розмір
мінімальної заробітної плати досяг 118
грн.,  індексація заробітної плати
фактично припинилася. У зв'язку з вищенаведеним індексація грошових доходів не
проводилась. Заробітна плата позивачці впродовж 1997 - 2002 років проводилась без порушення
термінів виплати,  про що свідчать довідки
про заробітну плату та інші доходи,  тому
компенсації від втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням її
виплати бути не може. Заперечень щодо розрахунків не має.

Вислухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи,  суд вважає,  що позовні вимоги слід задоволити,  виходячи із наступних підстав.

Згідно з
ч. 7  ст.  43 Конституції
України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається
законом.  Відповідно до ч.1  ст.  21 Закону України
„Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до
актів законодавства і колективного договору.

Судом
встановлено,  що всупереч зазначених
вимог Конституції та Закону,  що мають
вищу юридичну силу ніж Декрет Кабінету Міністрів,  індексація заробітної плати позивачці не
виплачувалася.

Відповідно
до  ст.
22 Закону
України "Про оплату праці" суб'єкти організації праці не мають права
в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці,  що погіршують умови,  встановлені законодавством,  угодами і колективними договорами. Відповідно
до вимог  ст.  9
КЗпП України умови договорів про працю,
які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України
про працю,  є недійсними.

Таким
чином,  Законом передбачено,  що навіть при наявності угоди сторін в трудовий
договір не можуть включатися умови,  які
погіршують становище працівника,  тим
більше умови,  які дозволяють в
односторонньому порядку власнику приймати рішення з питань оплати праці.

Враховуючи
вищенаведене,  суд вважає,  що з відділу освіти в користь позивачки слід
стягнути 352, 32 грн.
індексації,  184, 92 грн. компенсації
за затримку виплати надбавки,  50 грн. витрат по
оплаті допомоги адвоката,  а всього - 532, 71 грн. (за мінусом
обов'язкових платежів в бюджет).

Вірність
нарахування вказаних сум позивачкою перепровірена в процесі судового засідання
і суд вважає їх правильними.

Враховуючи
вищенаведене та керуючись  ст.   ст.  10,
57-60,  209,  212-215 ЦПК
України,   ст.   ст.  95,
115,  КЗпП
України,   ст.  ст.  33,
34 Закону України "Про оплату праці",   ст.
ст.  1-6 Закону України
"Про індексацію грошових доходів населення",  Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.1998 року за №2034,   ст.  ст.  1-3 "Положення
про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати",
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997року
за № 1427,  Постановою Кабінету Міністрів
України від 21.02.2001 року та „Порядку проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх
виплати",  Постановою Верховної Ради
України "Про стан,  напрямки
фінансування освіти в Україні" від 21.06.2001
року за №2551-111,  суд,  -

вирішив:

Позов
задоволити. Стягнути з відділу освіти Дрогобицької міської ради в користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 482, 71 грн. (за мінусом
обов'язкових платежів в бюджет),  50 грн. витрат по
оплаті допомоги адвоката,  а всього - 532, 71 грн. та 51 грн. судового
збору в дохід держави і 30
грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в користь ТУ ДСА
у Львівській області.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до Дрогобицького
міськрайонного суду протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
з одночасним направленням копії скарги до апеляційного суду Львівської області.