УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 травня 2007 року                                                                                           м.
Ужгород

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Мацунича
М.В.

суддів : Леска В.В., Панька
В.Ф. при секретарі: Боклах
Г.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 березня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні
відповідачів : Виконавчий
комітет Ужгородської міської ради про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог на стороні відповідача :
Ужгородська міська рада про визнання частково протиправним рішення
міськради та незаконним і скасування державного акту на право приватної
власності на землю ,-

встановила:

ОСОБА_1. не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу в якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно
скасування даного рішення суду першої інстанції та справу направити на новий
судовий розгляд. Мотивує її тим, що рішення суду першої інстанції є не
обґрунтованим і незаконним, оскільки висновки суду не ґрунтуються на фактичних
матеріалах справи.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05 березня 2007 року в
задоволенні первинних позовних вимог відмовлено, а зустрічні вимоги задоволено.

В ході апеляційного розгляду представник
апелянтаОСОБА_1та її представник в особі адвокатаОСОБА_4підтримали доводи
апеляційної скарги та просили задовольнити її з наведених підстав.

Відповідачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечила, оскільки така не
відповідає наявним у справі доказам.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що апелянтка
не надала суду доказів, які б стверджували первинні позовні вимоги. А зустрічні
вимоги знайшли своє ствердження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у
справі та дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи, викладені в
апеляційній скарзі, колегія судців Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області визнала за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За змістом статей 10,
11 ЦПК України - сторони
мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

В судовому засіданні суду першої інстанціїОСОБА_1зазначала, що являється
спадкоємицею майна померлих ОСОБА_5 і ОСОБА_6., яке розташоване по АДРЕСА_1 та земельної ділянки. Однак
відповідачі роблять перешкоди у користуванні своєю земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 12.03.1997 рікОСОБА_5 і
ОСОБА_6. по фактичному землекористуванню використовували земельну
ділянку площею 646 м.кв. по
АДРЕСА_1 /а.с. 23 /.

В квітні 2000 року
ОСОБА_6. на підставі згоди ОСОБА_5 (заява від 18.04.2000 року /а.с.22/) приватизував земельну ділянкуАДРЕСА_1
площею 0,062 га./а.с.19/.

А на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2000 року, ОСОБА_6. продав
з 0,062 га. земельної ділянки частину площею 0,029 га.ОСОБА_3. і залишок становив 0,033 га. /а.с.12 /.

Справа № 22Ц - 757/07

Зазначені докази вказують на те, щоОСОБА_1набула права власності тільки на
земельну ділянку площею 0,033
га., а на будь-яку іншу не вправі претендувати, через відсутність
правовстановлюючих документів.

Підстави припинення права власності чи права користування земельною
ділянкою або добровільна відмова та примусове припинення прав передбачені
статтями 140-143 ЗК
України. Однак доОСОБА_3. і ОСОБА_2 такі не можуть бути застосовані, оскільки
відсутні такі підстави.

Розпискою від 26.06.1996
року задовго до приватизації земельної ділянкиОСОБА_6.,

ОСОБА_5 як основний землекористувач передала безстроково
у користування ОСОБА_2 земельну

ділянку площею 0,04
га. за що остання сплатила їй 300
доларів США /а.с. /.
Зазначена розписка

свідчить про те, що між сторонами фактично мала місце цивільно-правова
угода купівлі-продажу земельної ділянки. На думку колегії суддів, ОСОБА_5 даною
розпискою ствердила свою відмову від зазначеної земельної ділянки, що у свою
чергу є підставою для міської ради в оформленні такої за ОСОБА_2 як фактичним
землекористувачем.

Наявність у користуванні ОСОБА_2 земельної ділянки площею
0,04 га.
стверджено і ситуаційним

планом (схемою) станом на 27.07.1997 року, який складено КП БТІ м. Ужгорода /а.с.   /.

Як слідує з актів від 26.05.2000
року і 20.12.2004 року про
погодження меж земельної ділянки така з ОСОБА_2 іОСОБА_3. не погоджувалась, а
на іншому стоять підписи, які різняться з підписами останніх /а.с. 89, 83 /.

За цих обставин, ОСОБА_2 як реальний користувач земельної ділянки площею 0,04 га. у порядку вимог
ст. 152 ЗК
України і звернулась до суду за захистом свого права на цю земельну ділянку.

Таким чином, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Закарпатської області у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України
дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін
.

Враховуючи вищенаведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія
суддів :

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити
.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 05
березня 2007 року - залишити без
змін .

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному

порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законнее сили .