Справа №-22ц-1914                                                                 Головуючий
року                                                                                      Івко
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року серпня
місяця 2 дня м. Полтава Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого:
Дряниці Ю.В. Суддів: Дорош А.І., Карнауха П.М. при секретарі: Фадєйкіній Н.Б. з
участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_4 відповідача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області
від 1 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод здійснення права власності та стягнення моральної шкоди

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Дряниці Ю.В., -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод здійснення права власності та стягнення моральної
шкоди, прохаючи суд постановити рішення, яким зобов'язати відповідачку
звільнити від сіна тимчасову будівлю та перенести її в інше місце, яка
знаходиться по АДРЕСА_1.

В грудні 2006 року позивач уточнив свої вимоги, прохаючи
зобов'язати відповідачку знести сарай - сінажник літ. „6-1", розміром 10,
15х 2,60 м., оскільки ця споруда була збудована без належних дозволів та з
порушенням ДБН та правил протипожежної безпеки.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 1 червня
2007 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення місцевого суду скасувати та
постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

В суді
апеляційної інстанції сторони підтримали свої доводи.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з підстав,
визначених п.п. 1; 2 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Судом першої інстанції
було встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу
побудови відповідачкою на своїй присадибній ділянці сінника -приміщення для
зберігання сіна.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, суд
першої інстанції послався на ті обставини, що відповідачка є повноправним
власником спірної будівлі, вона зареєструвала свою власність відповідно до
вимог чинного законодавства, зокрема ст. 311 ЦК України та Закону України „Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1.07.2004 року, а також
на те, що суду не надано позивачем жодних вагомих доказів протиправності дій з
боку відповідачки, які б перешкоджали здійсненню його власності.

Однак, за результатами апеляційного розгляду, з такими
висновками суду колегія суддів погодитись не може, оскільки судом апеляційної
інстанції було встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що у
відповідачки відсутній „Будівельний паспорт" на забудову гаража, навісів,
господарчих споруд. При забудові навісу порушені норм ДБН 360-92, згідно п.3,
25 яких для розгляду за будівлями та здійсненням поточного ремонту відстань між
боковою межею ділянки та стіною господарських будівель слід застосовувати не менше
1,0 м. Також відповідачкою порушені протипожежні розриви -відстань в залежності
від ступеню вогнестійкості повинно бути не менше 10 м.

Також у відповідачки відсутні рішення виконкому Руденківської сільради на
дозвіл на забудову допоміжних господарчих побудов.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що
тимчасова споруда - навіс збудована з порушенням будівельних та протипожежних
норм, а технічний паспорт є лише фіксацією фактичної забудови.

Отже суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню з підстав, визначених ст. 376 ч.4 ЦК України, згідно
якої, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання
права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво
або за її рахунок.

Відповідно до вимог ст. 386 ЦК
України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого
права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону
вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому порушенню.

Керуючись ст.ст.
303; 309 п.п. 1; 2 ч.1; 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської
області від 1 червня 2007 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_2 знести навіс літ.
„б-1", розміром 10, 15 х 2,60 м., що знаходиться в її домоволодінні за
адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати
віднести на рахунок держави.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.