УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року місяця жовтня дня 03 колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
складі:

Головуючого,
судді                                  Іващенко
В.В.

Суддів                                                       Летягіної
О. В.

Корольова М.П.

При секретарі Руденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
відділу Державної виконавчої служби Ялтинського міського управління
юстиції, підприємства - магазину торгівлі „Сімферопольторг", - про
визнання договорів недійсними та витребування майна від добросовісного набувача

за апеляційною
скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 29 травня 2007 року,

встановила:

у травні 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відділу Державної виконавчої служби Ялтинського міського
управління юстиції, підприємства - магазину торгівлі „Сімферопольторг", -
про визнання договорів такими, що порушують публічний порядок, та витребування
майна від добросовісного набувача

Позов мотивовано тим, що позивачі 28 лютого 1997 року придбали у власність
квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира супротив
їх волі вибула з їх володіння.

Рішенням Ялтинського міського суду від 21.03.2000р.,
залишеним без змін ухвалою Верховного Суду АР Крим від 17.07.2000р., позов
ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на її користь 34084
грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно - квартиру АДРЕСА_2.
Ухвалою Верховного Суду України від 19.09.2001р. рішення Ялтинського міського
суду від 21.03.2000р. залишено без змін, але вказівка про стягнення суми боргу
34084 грн. та держмита з ОСОБА_1 виключена з рішення.

Враховуючи наведену ухвалу Верховного суду від
19.09.2001р., позивачі вважають, що належна їм квартира незаконно, з порушенням
публічного порядку, була продана з публічних торгів судовим виконавцем, Так
саме і всі послідуючі угоди були такими, що порушують публічний порядок, тому є
нікчемними.

Пізніше, а саме 06 квітня 2007 року позивачі доповнили позов вимогами про
повернення сторін у стан, який існував до порушення угодами їх права спільної
сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Справа № 22-ц-53562007р.         Головуючій в 1 інстанції: Шумов В.В.

Доповідач: Івашенко В.В.

Рішенням Ялтинського міського суду АР Крим від 29 травня 2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2
вважають рішення суду таким, що постановлено з порушенням вимог матеріального
та процесуального права, просять його скасувати та постановити нове.

Апелянти вказують на те, що суд порушив ст. ст. 60, 61 ЦПК України, не встановивши обставини придбання
відповідачами ОСОБА_3 спірної квартири та не витребувавши доказів, які
підтверджують цей факт.

Апелянти вважають, що суд порушив ч. З ст. 5, п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
2004 p.,
згідно з якими цивільні відносини, яки виникли до вступу до сили цього
Кодексу, його положення застосовуються до тих прав та обов'язків, які виникли
або продовжують існувати після його вступу в силу.

Також на думку апелянтів, суд порушив ст. ст. 10, 11 ЦПК України про
змагання сторін, та ст. ст. 60, 61 ЦПК України про обов'язки доказування та
надання доказів, заставах звільнення від доказування.

Також судом порушені вимоги ст. ст. 133, 134 ЦПК України про забезпечення
доказів та ст. 169 ЦПК України про наслідки неявки до судового засідання особи,
яка бере участь у справі. Вони перший раз не з'явились у судове засідання,
проте суд не відклав розгляд справи, а ухвалив рішення за їх відсутності, не
з'ясувавши причини неявки.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга позивачів є частково обгрунтованою і підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у
задоволенні позову, суд виходив із того, що позивачі не надали суду доказів,
які б підтверджували, що відповідачі незаконно заволоділи їх квартирою.

Проте таких
висновків суд дійшов з порушенням вимог процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі заявили позов про визнання
такими, що порушують публічний порядок договорів: 1/ про реалізацію з прилюдних
торгів квартири від 06.10.2000р., 2/ купівлі-продажу квартири від 12.04.2001р.,
З/ / купівлі-продажу квартири від 16.05.2001р., 4/ купівлі-продажу квартири від
14.11.2003р., 5/ купівлі-продажу квартири від 04.02.2004р., а також
довіреності, виданої від імені ОСОБА_7, посвідченої 28.03.2003р. приватним
нотаріусом ОСОБА_8

Проте, суд не звернув уваги, що сторони у оспорюваних договорах зазначені у
позовній заяві як треті особи, і не виконав вимоги ст. 33 ЦПК України щодо
залучення до участі у справі зазначених осіб у якості відповідачів.

Порушуючи вимоги ст. 214 ЦПК України, суд у рішенні не вирішив питання у
межах заявлених позовних вимог, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які
мають значення для справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до Цих правовідносин тощо.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що є таке, що набрали силу
рішення Ялтинського міського суду від 02.09.2002р. і від 17.08.2005р.

Проте судом не з"ясовано, за якими саме підставами позивачі оспорюють
укладені договори купівлі-продажу, чи співпадають вони з раніше заявленими та
розглянутими вимогами, і відповідно не вирішено питання про закриття
провадження у справі за певною частиною позову в порядку, передбаченому п.2 ч.1
ст. 205 ЦПК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і
обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з направленням на новий розгляд до суду
першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення
процесуального законодавства, а саме неправильне визначення процесуального
положення сторін у

Справа №
22-ц-53562007р.        Головуючій в 1
інстанції: Шумов В.В.

Доповідач: Іващенко В.В.

договорах,
суд розглянув не всі вимоги, перешкоджають суду апеляційної інстанції вирішити
спір по суті.

Враховуючи
наведене і керуючись ст.
ст. 303, 304, 311, 314, 315 Цивільного процесуального Кодексу України, колегія
суддів.

ухвалила:

апеляційну   скаргу
ОСОБА_2,   ОСОБА_1 задовольнити частково.

. Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 29 травня 2007 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.