РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року липня місяця 16 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:   Курської А.Г.

Суддів:                                                Горбань
В.В.

Шаповалової О.А.

При
секретарі:                                    Іванові
O.K.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
Сакського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до ВАТ „Кримгаз"
Сакського управління по експлуатації газового господарства про визнання
незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної
шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і прокурора Сакської міжрайонної
прокуратури в інтересах ОСОБА_1 на рішення Сакського міськрайонного суду
Автономної Республіки Крим від 11 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

19
лютого 2007 року Сакський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом в
інтересах ОСОБА_1 до ВАТ „Кримгаз" Сакського управління по експлуатації
газового господарства про визнання незаконним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. Вимоги мотивовані тим, що наказом № 166-К від 01.12.2006
року ОСОБА_1тимчасово на 2 місяці була прийнята на роботу касиром ВАТ
„Кримгаз" Сакського управління по експлуатації газового господарства.
Наказом № 11-К від 26.01.2007 року ОСОБА_1була звільнена з 26.01.2006 року в
зв'язку з закінченням строку трудового договору за ст. 36 п. 2 КЗпП України.
Вважає зазначенний наказ незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки в
порушення вимог ст. 184 КЗпП України ОСОБА_1 було звільнено з роботи під час її
вагітності. Згідно довідки ЛКК від 29.01.2007 року № 275 ОСОБА_1стоїть на
обліку в зв'язку з вагітністю. Просить визнати незаконним і скасувати наказ
начальника ВАТ „Кримгаз" Сакського управління газового господарства
Кузнецової Є.Ф. № 11-К від 26.01.2007 року про звільнення ОСОБА_1 за
закінченням строку трудового договору і поновити її на посаді касира Сакського
управління газового господарства. В процесі розгляду справи прокурор уточнив
позовні вимоги і просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 1190 грн. 34
коп. заробітної плати за дні вимушеного прогулу з 26.01.2007 року, допустити
негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати на користь
ОСОБА_1 в сумі 572 грн. 66 коп. за місяць. Під час розгляду справи позивачка
доповнила позовні вимоги і просила стягнути на її користь моральну шкоду в
розмірі 30 000 грн., посилаючись на те, що після звільнення вона перенесла
нервовий стрес, оскільки будучі вагітною вона залишилася без роботи і коштів
для існування.

Рішенням
Сакського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 11 квітня 2007
року  у задоволенні позову Сакського
міжрайонного прокурора і ОСОБА_1

Справа № 22-ц-4112/2007 р.           Головуючий
суду першої інстанції

Романюк
Є.В.

Доповідач        Горбань В.В.

ОСОБА_1 до ВАТ
„Кримгаз" /Сакське управління по експлуатації газового господарства/ про
визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди відмовлено.

В
апеляційних скаргах Сакський міжрайонний прокурор та ОСОБА_1просять рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на
порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне з'ясування
обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи, на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи.

У
запереченнях на апеляційні скарги представник ВАТ «Кримгаз» просить рішення
суду залишити без змін, вважає його законним, а апеляційні скарги відхилити, як
необгрунтовані.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

При
апеляційному перегляді справи встановлено, що згідно з наказом № 166-к від
01.12.2006 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу у ВАТ «Кримгаз» (Сакське
управління по експлуатації газового господарства) тимчасово на два місяці на
посаду касира. 26.01.2007 року позивачку звільнено з роботи з посади касира за
п.2 ст. 36 КЗпП України в зв'язку з закінченням строку договору на підставі її
особистої заяви. На час звільнення позивачка ОСОБА_1 була вагітною та мала
строк вагітності 11 тижнів.

Ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із
необґрунтованості позовних вимог та їх безпідставності. При цьому визнав
встановленим, що право позивачки не порушено і захисту на підставі норм КЗпП не
підлягає.

Проте з
такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені з порушенням
норм матеріального і процесуального права.

Відповідно
до п. 2 ст. 36 КЗпП України закінчення строку, на який укладався трудовий
договір, є підставою для його припинення, крім випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно з
ч.3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок в зв'язку з закінченням
строкового договору проводиться з обов'язковим працевлаштуванням зазначених
жінок.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 9 постанови №
9 від 06 листопада 1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів» при
розгляді справ про звільнення за п.2 ст.36 КЗпП судам слід враховувати, що
звільнення з цих підстав вагітних жінок провадиться з обов'язковим
працевлаштуванням (ч.3 ст. 184 КЗпП). Не може бути визнано, що власник чи
уповноважений ним орган виконав цей обов'язок по працевлаштуванню, якщо
працівниці не було надано на тому ж а бо на іншому підприємстві іншу роботу або
запропоновано роботу, від якої вона відмовилася з поважних причин (наприклад,
за станом здоров'я).

Вирішуючи
спір, суд першої інстанції фактично не взяв до уваги даних роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду та вимог ч.3 ст. 184 КЗпП України, якими передбачено,
що звільнення жінок, вказаних в частині 3 статті 184 КЗпП України, в зв'язку з
закінченням строкового договору має особливості і що таке звільнення можливе,
але власник зобов'язаний при цьому працевлаштувати жінку на цьому або на іншому
підприємстві відповідно до її фаху.

Як убачається з матеріалів справи, з позивачкою 01.12.2006 року був
укладений строковий трудовий договір на два місяця, строк якого
закінчувався  31.01.2007 року.

Але припинення
трудового договору було проведено 26.01.2007 року, тобто до закінчення строку
трудового договору, що суперечить вимогам п. 2 ст. 36 КЗпП України. Припинення
трудового договору за закінченням строку трудового договору можливе лише
протягом одного дня. До закінчення строку трудового договору звільнення є
незаконним.

Виходячи
з наведеного та встановивши, що припинення трудового договору було проведено до
закінчення його строку, колегія суддів дійшла висновку про незаконність такого
звільнення, що є підставою для скасування наказу начальника Сакського
управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Кримгаз» № 11-к від
26.01.2007 року про звільнення ОСОБА_1 Є.Ю з посади касира за п. 2 ст. 36 КЗпП
України, як незаконного.

Посилання
представника ВАТ «Кримгаз» на заяву позивачки про звільнення з 26.01.2007 року
у зв'язку з закінченням строку трудового договору, що нібито давало право
адміністрації для припинення строкового трудового договору з зазначеної дати,
колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки воно суперечить вимогам п. 2 ч.
1 ст. 36 КЗпП України, який передбачає можливість припинення трудового договору
лише в зв'язку з закінченням його строку, а не до закінчення строку договору.
При зазначених обставинах відповідач мав право на припинення трудового договору
з 26.01.2007 року за погодженням сторін, тобто за п. 1 ст. 36 КЗпП України, а
не за правилами п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Із матеріалів
справи вбачається, що відповідачеві станом на 29.01.2007 року, тобто до
закінчення строку трудового договору, було відомо, що позивачка вагітна.

Між тим,
відповідачем не були виконані зобов'язання щодо обов'язкового працевлаштування
позивачки на цьому або Іншому підприємстві.

Твердження
представника відповідача про те, що на час видання наказу № 11-к від 26.01.2007
р. про звільнення ОСОБА_1 їм не було відомо про її вагітність,саме по собі не
має правового значення для вирішення даного спору, оскільки правила ч.3 ст. 184
КЗпП України застосовуються також і у тому разі, коли при звільненні жінки
власникові не було відомо про її вагітність. Але у даному випадку позивачеві до
закінчення строку трудового договору було відомо про вагітність позивачки.

Таким
чином, позивачка всупереч вимогам ч.3 ст. 184 КЗпП України була звільнена з
роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП без працевлаштування, що є підставою для її
поновлення на роботі.

Оскільки
права позивачки порушені, то вони підлягають захисту шляхом визнання наказу №
11-к від 26.01.2007 року незаконним з поновленням її на роботі з виплатою
середнього заробітку за час вимушеного прогулу і часткового задоволення позову
про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України.

Виходячи
з розміру середньої заробітної плати за фактично відпрацьований позивачкою час
397 грн. 90 коп., за період з 26.01.2007 року по день розгляду справи в
апеляційному суді 16 липня 2007 року, тобто за п'ять місяців 14 днів, на
користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 2221 грн. 62 коп. (397 грн. 90 коп. х 5 міс. = 1989 грн. 50 коп.
+ 14 дн. х 16 грн. 58 коп. = 232 грн. 12 коп.), що не суперечить вимогам ст.
235 КЗпП України.

Аналізуючи
докази, які надала позивачка, та приймаючи до уваги конкретні обставини справи,
колегія суддів вважає за необхідне визначити суму моральної шкоди у розмірі 500
грн., що буде відповідати принципу розумності і справедливості.

Згідно з
п.п. 2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про
присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один
місяць.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної або відхиленої частини
вимог.

Згідно з
правилами ч.3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і
покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у справах про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати.

Таким
чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у
розмірі 59 грн.50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі
30 грн..

За таких
обставин, оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права,
то воно підлягає на підставі п. 4 ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Виходячи
з наведеного та керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні
скарги Сакського міжрайонного прокурора та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Сакського місьрайонного суду Автономної Республіки Крим від 11.04.2007 року
скасувати.

Позов
прокурора Сакської міжрайонної прокуратури в інтересах ОСОБА_1 до ВАТ «Кригаз»
задовольнити частково.

Визнати
незаконним і скасувати наказ № 11-к від 26.01.2007 року про звільнення ОСОБА_1.

ПоновитиОСОБА_1
на роботі на посаді касира Сакського управління по експлуатації газового
господарства ВАТ «Кримгаз».

Стягнути
з ВАТ «Кримгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу
з 26.01.2007 року по 16.07.2007 року в сумі 2221 грн. 62 коп., у відшкодування
моральної шкоди 500 грн., а усього 2721 грн. 62 коп.

В решті позову
відмовити.

Стягнути
з ВАТ «Кримгаз» на користь держави судовий збір у сумі 59 грн. 50 коп.

Стягнути
з ВАТ «Кримгаз» витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі 30 грн. на розрахунковий рахунок 0002, одержувач - держбюджет м.
Сімферополя, код бюджетної класифікації доходів 22050000, код ЄДРПОУ -
34740405, банк - ГУ Держказначейства
України в АРК, МФО 824026.

Рішення
суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць 397 грн. 90 коп.
допустити до негайного виконання.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.