Справа № 2-8/07
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2007
року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі:     головуючого   судді
Макарової Т.Ю.

при секретарі          Селіній
І.С. ,  Зубенко Г.В.

за участю представників сторін  ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та

ОСОБА_3  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за
позовом

ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 Про визнання угоди дарування квартири недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вищезазначеним позовом,
та просить визнати договір дарування АДРЕСА_1 укладений 17 вересня 2004
року між його матір, ю - ОСОБА_6 та відповідачкой ОСОБА_5,  та посвідчений державним нотаріусом Першої
криворізької державної нотаріальної контори,
зареєстрований у реєстрі за № 1-4257 - недійсним.

Відповідачка
ОСОБА_5 проти позову заперечує. Суду пояснила,
що вона з квітня 2002 року здійснювала догляд за ОСОБА_6,  яка проживала одна,  хворіла. ОСОБА_6 розповіла їй,  що її син - ОСОБА_4  від неї відмовився. Вона доглядала
ОСОБА_4,  купувала їй продукти,  готувала їжу,
прала,  вбирала. Останні півтора
місяці перед смертю ОСОБА_6 дуже сильно хворіла,  тому вона навіть залишалася в неї на ніч.
Вона дзвонила до позивача,  повідомляла
йому про важкий стан матері,  але він
відповів їй,  щоб вона робила що
хоче,  не набридала йому,  а як мати помре,  то він приїде та поховає її. Почувши це
ОСОБА_6 сказала,  що в неї більше немає
сина і добровільно сама запропонувала подарувати їй свою квартиру. З дозволу
ОСОБА_6 вона оформила всі необхідні для укладення угоди документи,  після чого наймала машину,  і вони разом з ОСОБА_6 їздили до 1-ї
Криворізької нотаріальної контори,  де
угоду посвідчив державний нотаріус.
Наполягає на тому,  що ОСОБА_6 все
розуміла,  була при пам, яті,  договір дарування укладала добровільно,  ніхто її до цього не примушував,  що це її добра воля. Відповідачка вважає,  що свідки - лікарі Зікрач та Румянцева
сфальсифікували записи в медичній картці ОСОБА_6,  в суді дали неправдиві свідчення,  а тому суд не повинен їх враховувати при
прийнятті рішення.

Представник
відповідачки ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3  проти позову заперечує,
вважає,  що медичні документи -
записи в амбулаторній картці померлої ОСОБА_7 сфальсифіковано,  так як останній запис про її відвідування
лікарем на дому зроблений 27.09.2005 року,
тобто майже через рік після її смерті. Також вважає,  що допитані в судовому засіданні свідки
-лікарі Зікрач та Румянцева давали неправдиві покази,  а через це і висновок судово-медичної експертизи
не відповідає дійсності. Просить в позові
відмовити.

2

Представник
3-ї особи - державний нотаріус Уколова Н.М.
проти позову заперечує,  суду
пояснила,  що при посвідченні договорів
вони проводять бесіду зі сторонами,
перевіряють чи добровільно сторони укладають угоду. Наявних порушень
психіки у дарувальника виявлено не було,
інакше б договір вона не посвідчила.

Позивач
ОСОБА_4  в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримав та суду пояснив,
що ОСОБА_6,  1921 року народження,  його рідна мати. Він її єдиний син,  інших спадкоємців немає. На праві приватної
власності згідно договору купівлі-продажу матері належала двокімнатна квартира
житловою площею 27, 68 кв.м,  загальною
площею - 45, 21 кв.м. ,  АДРЕСА_1. Він
постійно піклувався про матір,  допомагав
їй матеріально,  висилав грошові
перекази,  завжди залишав гроші,  коли приїжджав до неї,  закупав продукти,  просив знайомих,  сусідів,
щоб вони допомагали матері. Він декілька разів намагався забрати матір
до себе. Але їй не підходив клімат,  в
неї піднімався тиск і вона просила відвезти її додому. Від своєї матері він
ніколи не відмовлявся,  завжди намагався
їй допомогти матеріально і допомагав. 17.10.2004 року його мати померла. Він
приїхав та за свої кошти поховав її. Після похорон матері від відповідачки він
дізнався,  що мати подарувала їй свою
квартиру. Це його дуже здивувало,  так як
у них з матір, ю були дуже теплі стосунки,
вона любила його,  завжди з ним
радилась. Про те що вона вирішила подарувати свою квартиру чужій людині,  мати ніколи йому не говорила. Тому він
вважає,  що на час укладення договору
дарування його мати,  якій на той час
було 83 роки,  не усвідомлювала своїх дій
та не керувала ними,  так як хворіла на
хвороби,  які свідчать про розлад пам,
яті та психіки. Просить суд визнати договір дарування квартири,  укладений 17.09.2004 року між його матір, ю
та відповідачкою,  -недійсним.

Представники
позивача позовні вимоги підтримали,
зазначили,  що у порушенні
кримінальних справ за заявою ОСОБА_5 по факту підробки записів в медичній
картці ОСОБА_6 лікарями Зікрач та Румянцевою органами дізнання відмовлено. А
договір дарування,  укладений між ОСОБА_6
та відповідачкою є недійсним,  оскільки
на час його укладення - 17.09.2004 року ОСОБА_6 страждала на цілу низку
захворювань,  які свідчили про розлад
пам, яті.

3,
ясовуючи фактичні обставини справи та перевіряючи їх доказами судом були
допитані свідки.

Так,  свідок ОСОБА_8 в судовому
засіданні пояснила,  що ОСОБА_6 дуже
часто приходила в бухгалтерію КП «Криворізька теплоцентраль». Вона їй все
детально роз'яснювала стосовно платежів. ОСОБА_6 уходила,  а через тиждень приходила знову і вже нічого
не пам. ятала. З поведінки ОСОБА_4 вона зрозуміла,  що в неї погана пам, ять.

Свідок
ОСОБА_9 суду пояснила,  що з весни 2004
року ОСОБА_6 стала поводитися дивно. В травні 2004 року ОСОБА_6 подзвонила їй
та повідомила,  що в неї були
крадії,  але нічого не взяли Були чоловік
з валізою та жінка. Вона зрозуміла,  що
це була «швидка допомога»,  подзвонила в
лікарню і їй це підтвердили. Був випадок,
коли вона не змогла відкрити квартиру,
а коли потрапили до квартири через вікно,  то ОСОБА_6 сиділа на підлозі,  було чутно запах газу. Був випадок,  коли ОСОБА_4 її не впізнала. Також ОСОБА_6
дзвонила та просила її прийти,  так як її
вб, ють,  а наступного дня вона
дізналася,  що ОСОБА_4 померла. Вона
зразу викликала сина і той приїхав. ОСОБА_6 дуже любила свого сина,  він приїжджав до неї декілька разів на рік,  купував продукти,  давав гроші. ОСОБА_5 вона стала бачити у
ОСОБА_4 тільки з лютого 2004 року.

Свідок ОСОБА_10 пояснила,  що ОСОБА_6 бачила часто. Вона весь час сиділа
біля підДзду. Згадувала сина,
просила,  щоб його покликали. В
неї була погана

3

пам'ять.
Син приїжджав часто,  часто висилав
гроші. Коли листоноша приносила гроші,
то звала кого-небудь з сусідів,
так як побоювалася,  що ОСОБА_4
забуде,  що гроші отримала.

Свідок
ОСОБА_11 пояснила,  що в лютому 2004 році
вона зустріла ОСОБА_6 на вулиці в одному халаті,  босоніж,
зупинила її та відвела додому. З 2004 року ОСОБА_6 стала погано все
розуміти. Підтвердила також,  що син
часто приїжджав,  привозив багато
продуктів,  залишав гроші. ОСОБА_5 у
ОСОБА_4 вона стала бачити тільки з лютого 2004 року. Так як до цього часу вона
допомагала ОСОБА_6,  Муха стала її
виганяти з квартири ОСОБА_4,  не давала
спілкуватися з нею.

Свідок ОСОБА_12
підтвердила,  що останнім часом ОСОБА_6
була недоглянута. Коли вона з нею віталась,
то ОСОБА_4 питала,  хто це,  а коли вона їй нагадувала,  то здавалося,
що вона її згадувала. При розмові ОСОБА_6 часто перепитувала,  було видно,
що в неї погана пам, ять.

Свідок
ОСОБА_13 суду пояснила,  що ОСОБА_6 дуже
часто викликала лікарів. Вона особисто оглядала ОСОБА_4 16.02.2004 року та
23.09.2004 року. ОСОБА_4 не пам'ятала куди що поклала,  що робила,
куди ходила. В вересні 2004 року ОСОБА_4 була неохайна,  в квартирі було брудно,  неприємний запах. Свої записи в амбулаторній
картці ОСОБА_4 підтвердила повністю 27.09.2004 року ОСОБА_6 відвідувала та
оглядала лікар Румянцева,  яка в картці
помилково зазначила рік: не 2004,  а
2005. Всі виходи лікарів зафіксовано в окремому журналі.

Свідок ОСОБА_14  суду показала,  що вона дійсно оглядала ОСОБА_6 на дому
згідної виклику 27.09.2004 року. В амбулаторній картці помилково записала рік
«2005» замість «2004».

Свідок
ОСОБА_15 суду показав,  що він працює
лікарем 11-ї горбольниці,  оглядав
ОСОБА_6 один раз,  приблизно в серпні
2004 року. Вона скаржилася на біль в серці,
суглобах,  погано чула,  в неї була порушена координація рухів,  ї він виписував їй довідку для отримання матеріальної
допомоги.

Свідок-
лікар ОСОБА_16 суду показав,  що ОСОБА_6
неодноразово лікувалася на стаціонарі. В неї була гіпертонія,  ішемічна хвороба серця,  серцева недостатність,  знижена пам, ять. Так,  вона завжди шукала ліки,  а тоді казала,  що їх вкрали. В неї була погана пам, ять.

Свідок
ОСОБА_17 суду пояснила,  що відповідачка
ОСОБА_5 доглядала ОСОБА_6 на протязі двох з половиною років. Вона купувала
продукти,  готувала їжу,  прала,
вбирала. ОСОБА_6 говорила,  що син
від неї відмовився. Коли вона подзвонила до її сина,  то він сказав не набридайте мені,  а як помре,
то приїду поховаю. Підтвердила,
що ОСОБА_6 добровільно подарувала відповідачці квартиру. Договір
дарування їм порадили оформити в юридичній консультації.

Свідок
ОСОБА_18 підтвердила,  що ОСОБА_5
доглядала ОСОБА_6 на протязі 2-х років. Сама ОСОБА_6 їй говорила,  що син від неї відмовився і вона бажає
оформити договір дарування на ОСОБА_5. Як вона вважає,  ОСОБА_6 була цілком нормальною.

Свідок ОСОБА_19  показав,
що він в 2004 році возив ОСОБА_5 та бабушку -ОСОБА_6 до Першої
криворізької державної нотаріальної контори. ОСОБА_6 була хвора,  скаржилась на життя,  казала,
що діти її покинули. Більш нічого не розповідала.

Вислухав
сторони,  свідків,  дослідив матеріали справи в судовому засіданні
встановлено.

Позивач
ОСОБА_4 ,  1954 року народження,  є рідним сином ОСОБА_6 /а.с. 7/,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 / а.с. 9-10/,  та входить в коло спадкоємців першої черги.
Встановлено також,  що інші спадкоємці у
ОСОБА_6 відсутні.

4

Встановлено,  що позивач ОСОБА_4  допомагав матері матеріально,  декілька разів на рік приїжджав до неї,  закупав
продукти,  залишав гроші,  доручав знайомим та сусідам допомагати
матері. Стосунки між позивачем та його матір, ю були теплі,  родинні,
ОСОБА_6 любила сина.

Встановлено,  що в 2004 розі здоров, я ОСОБА_6 погіршилося.
На цей час її стала доглядати відповідачка ОСОБА_5

Встановлено,  що ОСОБА_6 на праві приватної власності
згідно договору купівлі-продажу від 25.10.1991 року,  посвідченого державним нотаріусом П, ятої
криворізької державної нотаріальної контори / реєстр. № 2-1422/ належала
двокімнатна квартира житловою площею 27, 68 кв.м,  корисною площею -45, 21 кв.м за адресою:
АДРЕСА_1./а.с. 14/.

17.09.2004
року ОСОБА_6 подарувала вищезазначену квартиру відповідачці ОСОБА_5,  що підтверджується договором дарування
квартири,  посвідченим 17.09.2004 року
державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори.,  та зареєстрованим у реєстрі за №1-4257 /а.с.
11/; Відповідачка ОСОБА_5 є власником вищезазначеної квартири,  що підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно виданого КП «Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» 19.10.2004 року  № запису
497 в книзі 3-КВ /а.с. 12/.

Встановлено,  що про свій намір подарувати квартиру ОСОБА_6
нікому із знайомих,  сусідів,  а також сину не повідомляла,  та з цього приводу не з ким не радилась. Всі
документи для оформлення угоди дарування збирала ОСОБА_5,  так як сама ОСОБА_4 за станом свого здоров, я
це зробити не змогла.

Згідно
висновку судово-психіатричної експертизи за №24 ОСОБА_6,  1921 року народження,  на момент укладення договору дарування
17.09.2004 року страждала на атеросклеротичне слабоумство з психотичними
розладами і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними / а.с.
127-130/.

Висновок
судово-психіатричної експертизи підтверджується також поясненнями в судовому
засіданні свідків ОСОБА_8,  ОСОБА_9,
ОСОБА_10,  ОСОБА_12,  ОСОБА_11,
ОСОБА_13,  ОСОБА_20 наведеними
вище,  та наданою суду амбулаторною
медичною картою,  яка була оглянута в
судовому засіданні.

При
цьому суд критично відноситься до тверджень відповідачки та її
представника,  про те,  що свідки Зікрач та Румянцева підробили записи
в амбулаторній картці ОСОБА_6,  так як в
порушенні кримінальних справ стосовно ОСОБА_13 та ОСОБА_14
за  ст. . 366 КК України
за заявою ОСОБА_5 постановами органу дізнання Інгулецького РВ КМУ від
28.07.2006 року та від 10.10.2006 року було відмовлено,  за відсутністю в їх діях складу злочину /
а.с.  198-199,  203-204/. Крім того,  постановою Інгулецького районного суду від
8.11.2006 року скарга ОСОБА_5 на постанову від 28.07.2006 року про відмову в
порушенні кримінальної справи була залишена без задоволення /а.с.  205-206/. Суд вважає достовірними пояснення
свідка ОСОБА_14  про те,
що рік в останньому запису в амбулаторній картці ОСОБА_6 - «2005» нею
вказаний помилково,  замість «2004»,  так як саме 27.09. 2004 року вона відвідувала
на дому ОСОБА_6 та оглядала її. Ця обставина підтверджується також витягом з
чергового журналу «Обслуговування хворого вдома»,  в якому 27.09.2004 року міститься запис про
виклик лікаря до хворої ОСОБА_6,  і
згідно підпису в журналі виклик обслуговувався дільничним терапевтом ОСОБА_14  /а.с.
106, 107,  119/. Свої первісні
пояснення стосовно огляду ОСОБА_6,
свідок ОСОБА_13,  яка ще двічі
викликалася в судове засідання за клопотанням відповідачки,  підтвердила,
а також пояснила,  що в своєму
поясненні працівникам міліції від 20.09.2006 року вона помилково
зазначила,  що оглядала ОСОБА_4
27.09.2004 року так як медичну картку на ОСОБА_4 їй не надавали.
Підтвердила,  що 27.09.2004 року ОСОБА_6
на дому оглядала

5

лікар
ОСОБА_14 ,  а вона особисто оглядала
ОСОБА_6: 4.02.1999 року,  16.02.2004 року
та 23.09.2004 року,  що підтверджується
її записами в амбулаторній медичній картці ОСОБА_6/ амбулаторна картка арк.
197, 231, 241/.

Довідка
Криворізького ПНД від 3.05.2005 року,
про те,  що ОСОБА_6 під наглядом
лікаря психіатра не перебувала /а.с. 69/,
сама по собі не спростовує висновку судово-психіатричної експертизи у
відношенні ОСОБА_4,  а свідчить лише про
те,  що до лікаря психіатра ОСОБА_6 не
зверталася,  психіатром не оглядалася,  а тому на обліку не перебувала.

Таким
чином,  в судовому засіданні
встановлено,  що на момент укладення
договору дарування 17.09.2004року,
ОСОБА_6 страждала на атеросклеротичне слабоумство з психотичними
розладами і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Встановлені
в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин стосовно підстав
визнання правочинів недійсними,  та
правових наслідків недійсності цих
правочинів.

Згідно
ч. 1,   ст.  225 ЦК
України - правочин,  який дієздатна
фізична особа вчинила у момент,  коли
вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними,  може бути визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи,  а в разі її смерті за
позовом інших осіб чиї цивільні права або інтереси порушені.

Суд
вважає,  що укладення вищезазначеного
правочина,  який до того ж є
безоплатним,  між матір, ю позивача,  яка не усвідомлювала своїх дій,  та відповідачкою порушило права відповідача
/зокрема на спадщину/,  а тому вони
підлягають захисту. Виходячи  з
вищенаведеного,  суд вважає,  що є підстави
для визнання спірної угоди недійсною,
а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст. 202, 225,  719-720 ЦК України,   ст.
ст.  212-215 ЦПК України ,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування квартири недійсним
задовольнити.

Визнати
договір дарування АДРЕСА_1,  укладений
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 17 вересня 2004 року,
та посвідчений державним нотаріусом Першої криворізької державної
нотаріальної контори ,  зареєстрований у
реєстрі за № 1-4257 -недійсним.

Стягнути
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 повернення судового збору в сумі 64 гривні 95 копійок.

Зняти
арешт на АДРЕСА_1,  який було накладено
ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 22 жовтня 2004
року,  без номеру.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Заява та апеляційна скарга подаються до апеляційного
суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне
оскарження,  якщо заяву не було
подано,  або після закінчення строку на

6

подання
апеляційної скарги,  якщо заяву було
подано,  а скаргу - ні,  або після розгляду справи апеляційним судом,  якщо рішення не скасовано.