РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня
2007 року                                                                                       м.  Ужгород

Судова колегія
палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

Головуючої - Фазикош Г.В.,  суддів - Куштана Б.П.,  Кеміня М. П.,
при секретарі - Махмутовій В.Ю.,

з участю
позивача - ОСОБА_1 ,

представника
відповідача ВАТ ЕК "Закарпаттяобленерго"- ОСОБА_2 ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1  на рішення Міжгірського
районного суду від 19 квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія
"Закарпаттяобленерго" про видачу трудової книжки,  виплату вихідної допомоги та середнього
заробітку,  а також відшкодування
моральної шкоди, -

встановила:

У лютому
2007 року ОСОБА_1  звернувся до суду з
позовом до Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія
"Закарпаттяобленерго" (далі ВАТ ЕК "Закарпаттяобленерго")
про видачу трудової книжки,  виплату
вихідної допомоги та середнього заробітку,
а також відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував
тим,  що він був звільнений з роботи
відповідачем відповідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від
30.01.2007 року з 31.07.2006 року за п.2
ст. 40 КЗпП України,  однак
трудову книжку йому не видали та не виплатили вихідної допомоги,  чим порушили його права,  передбачені трудовим законодавством України.
В зв'язку із наведеним позивач просив зобов'язати відповідача видати йому
належно оформлену трудову книжку чи її дублікат,  змінити йому дату звільнення з дня видачі
трудової книжки,  стягнути з відповідача
на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.07.2006 року
по день видачі трудової книжки,  середній
заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги та 77000 грн. у рахунок
відшкодування заподіяної йому моральної шкоди (а.с.  52).

19
квітня 2007 року Міжгірський районний суду постановив рішення по даній
справі,  яким у задоволенні позову
ОСОБА_1  було відмовлено повністю.

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати дане рішення та ухвалити
нове,  яким його позовні вимоги
задовольнити повністю. Свою позицію мотивує тим,  що,  на
його думку,  місцевий суд неправильно
встановив фактичні обставини справи,  не
надав належної оцінки наявним в справі доказам та необгрунтовано відмовив у
задоволенні позову.

В
судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу
та просив її задовольнити. Представник відповідач апеляційну скаргу не визнав
та просив її відхилити.

Вивчивши
матеріали справи,  вислухавши пояснення
учасників процесу,  колегія перевірила
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та прийшла до наступних висновків.

Справа №
22ц-986/ 07                                                                              Номер
рядка статистичного звіту 39, 41

Головуючий у
першій інстанції Гайдур А Ю Доповідач Фазикош Г В

Відповідно до вимог  ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце
обставини,  якими обґрунтовувалися вимоги
і заперечення,  та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності
тощо),  які мають значення для вирішення
справи,  та докази на їх підтверджуння;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин тощо. Відповідно
до вимог  ст. 213 ЦПК України рішення
суду повино бути законним та обгрунтованим.
Обгрунтованим є рішення,  ухвалене
на основі повно та всебічно з'ясованих обставин,  на які сторони посилаються як на підставну
своїх вимог і заперечень,  підтверджених
тими доказами,  які були дослідженім в
судовому засіданні. Відповідно до
ст.  212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім переконанням,
що грунтується на всебічному,
повному,  об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність,  допустимість,
достовірність кожного доказу окремо,
а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,  в якому наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Всупереч
наведеним положенням процесуального закону при розгляді даної справи суд першої
інстанції не в повній мірі з'ясував фактичні обставини справи та,  оцінюючи зібрані по справі докази,  не врахував їх взаємний зв'язок у сукупності
та їх достатність. Зокрема,  зробивши
висновок про те,  що позивач одержав
трудову книжку 31.07.2006 року,  тобто у
день звільнення,  суд не врахував,  що відповідна розписка про це у справі
відсутня. Крім того,  в заяві від 02.03.2007
року позивач не визнав факту одержання ним оригіналу трудової книжки,  а,
навпаки,  вимагав розшукати цей
оригінал та видати його йому або видати дублікат книжки ( а.с.  28). На цю заяву відповідач відреагував та
направив позивачеві дулікат трудової книжки заказним листом 22.03.2007
року,  таким чином визнавши те,  що до цього моменту оригінал спірного
документу ним не передавався. В судовому засіданні в суді першої інстанції та в
апеляційному суді позивач визнав,  що
одержав цей дублікат 14.04.2007. Враховуючи наведене,  колегія вважає,  що факт видачі позивачеві оригіналу трудової
книжки саме 31.07.2006 року матеріалами справи недоведено,  а тому його вимога щодо виплати середнього
заробітку за весь час безпідставної затримки у видачі трудової книжки (з
31.07.2006 р. по 14.04.2007 р.) є підставними та підлягають до задоволення
відповідно до вимог  ст.  235 КЗпП України. З врахуванням
середньомісячного заробітку позивача (977, 26 грн) ,  визначеного на підставі довідки № 471 від
01.03.2007 року,  дослідженої в судовому
засіданні,  сума цієї виплати має
складати 8283, 45 грн.

Колегія
також вважає,  що порушення відповідачем
трудових прав позивача призвело до виникнення у нього моральних страждань,  а тому його вимоги щодо відшкодування
моральної шкоди є підставними та підлягають до задоволення відповідно до  ст.
237(1) КЗпП України. В той же час,
сума відповідного відшкодування повина відповідати вимогам розумності та
справедливості,  а тому заявлена
позивачем сума стягнення може бути задоволена лише частково,  а саме в розмірі 2000 грн.

Що
стосується інших вимог позивача,  а саме
щодо зміни дати звільнення з 31.07.2006 року на дату видачі трудової книжки та
стягнення із відповідача середнього заробітку за час затримки виплати вихідної
допомоги,  то колегія вважає їх
безпідставними,  оскільки трудове
законодавство не пов'язує відповідні правові наслідки із тими обставинами,  на які посилається позивач,  а тому

дані вимоги були
відхиленні місцевим судом правильно.

Враховуючи
наведене та інші обставини справи,
колегія вважає,  що апеляційна
скарга підлягає до частково задоволення,
рішення суду першої інстанції слід змінити,  задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись    ст.
ст.  303,  ч.1 п.3
ст. 307,  ч.1 п.1, 3  ст.
309,   ст.  ст.
314,  315,  317
ЦПК України колегія суддів,  -

РІШИЛА :

1.   Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити частково.

2.
Рішення Міжгірського районного суду від 19 квітня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1
до   Відкритого   акціонерного   товариства
"Енергопостачальна компанія "Закарпаттяобленерго" про
видачу трудової книжки,  виплату вихідної
допомоги та середнього заробітку,  а
також відшкодування моральної шкоди - змінити.

3.
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково. Стягнути з
Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія
"Закарпаттяобленерго" на користь ОСОБА_1 - 8283 ( вісім тисяч двісті
вісімдесять три ) грн. 45 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу
та 2000 ( дві тисячі ) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні
інших вимог ОСОБА_1  відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двох місяців з
дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України