Справа №
22-5573/2007        Головуючий у 1
інстанції Трипутіна Т.М.
Категорія 21                      Доповідач Звягінцева О.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня
2007 року                      Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
Стельмах Н.С. ,  суддів Звягінцевої О.М.
,  Шабанової В.О. при секретарі Бєжині
В.Ю. розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ДП „Макіїввугілля" ВП „Шахта ім.  С. М.
Кірова",  3 особа на стороні
відповідача - відділення ФСС
в Совєтському районі м.  Макіївки,  про відшкодування моральної шкоди та
стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги і

встановив:

в
апеляційній скарзі представник ДП „Макіїввугілля" за довіреністю Сидоренко
Т.В. оспорює обгрунтованість рішення суду,
яким позов задоволено частково із стягненням на користь позивача у
відшкодування моральної шкоди 20000грн. та 89462, 40 грн. недоплаченої суми
одноразової допомоги,  і ставить питання
про його скасування та ухвалення нового про . відмову в задоволенні
позову,  оскільки сам позивач не надав
суду доказів заподіяння йому моральних страждань внаслідок ушкодження здоров'я
на виробництві.

Крім
цього,  на момент звільнення позивача
була чинною ч.3  ст.  34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності",
що було виключено з цього Закону з 20.03.2007р.,  тому вважає,
що ВП „Шахта ім.  С. М.  Кірова" ДП „Макіїввугілля" не є
належним відповідачем по цій справі в частині вимог щодо відшкодування
моральної шкоди.

Вважає
також,  що судом необгрунтовано стягнуто
на користь позивача доплату одноразової допомоги.

В
засіданні апеляційного суду представник відповідача за довіреністю Терещенко Г.Г. підтримала доводи
апеляційної скарги,  просила про її
задоволення,  скасування судового рішення
із ухваленням нового про відмову

в задоволенні позову,  а позивач ОСОБА_1 та його представник за усною заявою
ОСОБА_2 заперечували проти доводів скарги,
просили її відхилити та залишити судове рішення без зміни,  представник 3-ї особи-відділення ФСС в Совєтському
районі м.  Макіївки за довіреністю
ОСОБА_3 просила розглянути скаргу на розсуд суду.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

13.04.2007
р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача і зазначав,  що тривалий час він працював у вугільній
галузі.

За
висновком МСЕК від 14.02.2007р. у нього вперше встановлено 60 % втрати
працездатності за професійним захворюванням - хронічною вертеброгенною
попереково-хрестцовою радікулопатією,
він визнаний інвалідом 3 групи.

Постановою
відділення ФСС в Совєтському
районі м.  Макіївки № 525 від
28.02.2007р. йому були призначені щомісячні страхові виплати та одноразова
допомога у розмірі 31500 грн.,  яку було
обмежено,  тому вважає,  що залишок суми одноразової допомоги йому
повинно сплатити підприємство,  тобто
шахта ім.  С. М.  Кірова.

За таких
обставин він вважає,  що ушкодженням
здоров'я та стійкою втратою внаслідок цього працездатності йому спричинено
моральну шкоду,  оскільки він часто
лікується,  йому протипоказана фізична
праця,  змушений внаслідок хвороби додавати
багато зусиль для організації свого життя.

Тому він
просив суд ухвалити рішення,  яким
стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 80000
грн. та недоплачену суму одноразової допомоги 89462, 40 грн.

Рішенням
Совєтського районного суду м.  Макіївки
Донецької області від 18 травня 2007 року позов задоволено із стягненням з ДП
„Макіїввугілля" ВП „Шахта ім.  С.
М.  Кірова" на користь позивача
недоплаченої суми одноразової допомоги- 89462, 40 грн. та у відшкодування
моральної шкоди-20000грн. Стягнуто з ДП „Макіїввугілля" ВП „Шахта ім.  С. М.
Кірова" на користь держави 894, 62 грн. судового збору в частині
відшкодування недоплаченої суми одноразової допомоги,  1000 грн. судового збору в частині
відшкодування моральної шкоди та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Апеляційний
суд вважає,  що скарга підлягає частковому
задоволенню,  рішення суду - зміні з
наступних підстав.

При
розгляді цієї справи судом було встановлено,
що внаслідок шкідливих умов праці позивачеві було завдано стійку втрату
працездатності,  за висновком МСЕК від
14.0.2007 р. з 9.02.2007 р. у нього вперше встановлено 60 % втрати
працездатності за професійним захворюванням - хронічною вертеброгенною
попереково - хрестцовою радікулопатією безстроково,  він визнаний інвалідом 3 групи (а.с.  14-15).

За
вказаних обставин,  суд дійшов
правильного і обгрунтованого висновку щодо спричинення позивачеві внаслідок
професійного захворювання моральних страждань.

При вирішенні питання щодо розміру спричиненої моральної шкоди судом

враховано тяжкість та характер спричинених ним моральних страждань,  їх

тривалість,  неможливість відновлення
стану здоров'я та змушеність позивача

постійно додавати зусиль для організації свого та своєї родини життя,  межі

достатньості та справедливості.

Конституційним
Судом України в п. 4.1 рішення № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року визначено,  що ушкодження здоров'я,  заподіяні потерпілому під час виконання
трудових обов'язків,  незалежно від
ступеня втрати професійної працездатності,
спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

У
випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної
шкоди,  ніж заподіяна працівникові,  який не втратив професійної працездатності.

Тому не
можна визнати спроможним довод
апеляційної скарги щодо відсутності по цій справі взагалі доказів
спричинення позивачеві моральної шкоди стійким ушкодженням здоров'я на
виробництві внаслідок шкідливих умов праці.

Оскільки
на час встановлення у позивача стійкої втрати професійної працездатності з
1.01.2006р. було призупинено норми Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної
шкоди,  а згідно з Законом України №
717-У від 23.02.2007р. з 20.03.2007р. було виключено ч.3  ст.  34
цього Закону щодо спеціального порядку відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування,  суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо необхідності відшкодування
моральної шкоди підприємством на загальних підставах відповідно до вимог  ст.
1167 ЦК України.

За таких
обставин довод скарги
про те,  що підприємство не є належним
відповідачем по даній справі,
апеляційний суд вважає неспроможним.

Разом з
тим,  апеляційний суд не може погодитись
з посиланням суду першої інстанції на вимоги
ст.  237-1 КЗпП України,  оскільки даною нормою закону спірні
правовідносини не регулюються,  це
посилання слід виключити з мотивувальної частини судового рішення.

З
урахуванням викладеного,  апеляційний суд
вважає,  що рішення суду в частині
відшкодування моральної шкоди підприємством судом першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права,  тому підстав для його скасування немає.

Разом з
тим,  апеляційний суд не може визнати
спроможними висновки суду про наявність підстав для стягнення з підприємства на
користь позивача недоплаченої суми одноразової страхової виплати у розмірі
89462, 40 грн.

Задовольняючи
позов в даній частині,  суд послався на
вимоги  ст.  1195 ЦК України,  тоді як вказана норма не регулює вирішення
спірних правовідносин і стягнення додаткової суми,  крім сплаченої відділенням ФСС,  взагалі не передбачено чинним законодавством.

Відповідно
до вимог ч. 2  ст.  34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" у разі стійкої втрати професійної
працездатності,  встановленої МСЕК,  Фонд соціального страхування від нещасних
випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому,  сума якої визначається із розрахунку
середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим
професійної працездатності,  але не вище
чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати( доходу),  з якої справляються внески до Фонду.

Судом
встановлено,  що вказана виплата
відділенням ФСС в Совєтському
районі м.  Макіївки здійснена у повному
обсязі.

Тому
відповідно до вимог п. 4 ч. 1  ст.  309 ЦПК України рішення суду першої інстанції
в частині стягнення на користь позивача недоплати одноразової страхової виплати
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих
вимог.

Оскільки
рішення суду в цій частині підлягає скасуванню,
то підлягає скасуванню і рішення в частині стягнення з відповідача на
користь держави судового збору у розмірі 894, 62 грн.

Відповідно
до вимог  ст.  88 ЦПК України з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп.,  оскільки судом розглянуто немайновий спір
щодо відшкодування моральної шкоди,  а не
у розмірі 1000 грн.,  як помилково
визначив суд.

Керуючись
п.3 ч. 1  ст.  307,
п. 4 ч. 1  ст.  309,
ст.  ст.  313,
316 ЦПК України апеляційний суд, -

вирішив:

апеляційну
скаргу представника ДП „Макіїввугілля" за довіреністю Сидоренко Т.В.
задовольнити частково,  рішення
Совєтського районного суду м.  Макіївки
Донецької області від 18 травня 2007 року змінити,  в частині стягнення з ДП „Макіїввугілля"
ВП „Шахта ім.  С. М.  Кірова" на користь ОСОБА_1 89462, 40
грн. в рахунок відшкодування недоплаченої суми одноразової допомоги та судового
збору на користь держави у розмірі 894, 62 грн. скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні
його позову до ДП „Макіїввугілля" ВП „Шахта ім.  С. М.
Кірова" про відшкодування недоплаченої суми одноразової допомоги.

Стягнути
з ДП „Макіїввугілля" ВП „Шахта ім.
С. М.  Кірова" на користь
держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп.

Це ж рішення в
іншій частині залишити без зміни.

Рішення
набирає чинності з моменту його проголошення,
може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.