УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року червня
місяця „18" дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:    Панкова М.В.

Суддів:     Топчий В. М. Белинчук Т.Г. При секретарі:
Галіч Ю. Є.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Євпаторійського міського суду АР Крим від 30 березня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про
стягнення боргу.

Свої вимоги
мотивує тим, що у лютому 2002 року відповідачка ОСОБА_2. звернулася до неї з
проханням оформити контракт на придбання медикаментів. У наслідок чого у
вересні 2002 року вона придбала для ОСОБА_2. ліки на суму 1000 грн., про що
остання написала розписку. У січні 2003 року для ОСОБА_2. були знову придбані
ліки на суму 1700 грн. та 300 гривень, про що вона написала розписку та після
придбання ще одного пакета ліків власноруч дописала у розписці ще 800 грн.
боргу. Друга розписка була написана ОСОБА_2. 22 січня 2003 року на суму 2000
грн. з урахуванням ліків придбаних на суму 800 грн, Таким чином, просить
стягнути з ОСОБА_2. суму боргу у розмірі 2800 грн.

Рішенням
Євпаторійського міського суду АР Крим від 30 березня 2007 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що рішення суду постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до
вимог статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Постановляючи
рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач
не надав суду достатніх доказів тих обставин на які він посилається як на
обгрунтування своїх позовних вимог.

З даними
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають вимогам закону і підтверджені зібраними по справі доказами.

Справа № 22-ц-4095/2007 р                               Головуючий суду першої інстанції:

2

Відповідно до
положень статті 1046 ГК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

З матеріалів
справи вбачається, що сторони по справі були членами Клубної система „Щастя
життя" та займалися розповсюдженням ліків та косметичних засобів .
Позивачка мотивує свої вимоги існування договору позики та посилається на ст.
1046 ЦК України.

З оригінала
розписки датованої 26 вересня 2002 року слід , що відповідачка ОСОБА_2. має
борг за ліки на суму 1000 грн., та датованої 22 січня 2003 року на суму 2000
грн. + 800 (а.с. 11). З розписки не встановлено перед ким відповідачка має
борг.

В ході судового
розгляду встановлено, що відповідачка ОСОБА_2. мала борг перед ОСОБА_3., яка
була допитана у якості свідка, та пояснювала, що вона уповноважила ОСОБА_1.
отримати борг від ОСОБА_2. у розмірі 300 грн. плюс 1700 грн., та 14 серпня 2003
року черезОСОБА_4. ОСОБА_2. повернула їй 2000 грн.

При розгляді
справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що розписка на 2000 грн., це
розписка яку ОСОБА_2. надала ОСОБА_5.

Відносно 1000
грн. які вказані в розписки від 26.09.2002 р., позивачка ОСОБА_1. визнала, що
вони повернути відповідачкою ОСОБА_2. та вона претензій до вказаної суми не
має. Вказані обставини також підтверджені в апеляційної скарги ОСОБА_1.
(а.с.119).

Доводи
апеляційної скарги відносно порушень закону при допиті свідка ОСОБА_2., є
необгрунтованими оскільки вказаний свідок допитаний відповідно до положень
статті 132 ЦПК України, Конвенції „ Про правову допомогу та правові стосунки по
цивільним, сімейним та кримінальним справам", шляхом судового доручення.

Відповідно до
статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. ОСОБА_1не надала суду
доказів, щодо надання відповідачці ОСОБА_2. у борг 2800 грн.

Посилання апелянта на порушення її прав при розгляді
справи є безпідставними.

У зв'язку з
викладеним, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді
апеляційної інстанції, у зв'язку з чим не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є
законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, ґрунтуючись на усесторонньому, повному, об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності і підстав до
його відміни немає.

На підставі викладеного
і керуючись статтями 303, 307, 308, 315, 325 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від 30 березня 2007 року
залишити

без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.