Справа №2-193006р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                                                        УКРАЇНИ

26 березня 2007
року                                                               Рівненський
міський суд

під головуванням
судді - Ковальова І.М.

при секретарі -
Мізера А.В.

з участю
прокурорів - Гриняви О.М., Борискіна С.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Рівненської обласної дирекції Національної Страхової Компанії
"Оранта", треті особи Генеральна прокуратура України, військова
прокуратура Рівненського гарнізону про стягнення страхового відшкодування по
державному обов"язковому особистому страхуванню працівників прокуратури,-

встановив:

В Рівненський
міський суд з позовом до Рівненської обласної дирекції Національної Страхової
Компанії "Оранта", треті особи Генеральна прокуратура України,
військова прокуратура Рівненського гарнізону про стягнення страхового
відшкодування по державному обов"язковому особистому страхуванню
працівників прокуратури звернувся ОСОБА_1.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги збільшив. Остаточно просить суд стягнути з
Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" 241619 грн. 40
коп. страхового відшкодування по державному обов'язковому особистому
страхуванню працівників прокуратури в зв'язку з втратою ним 50 відсотків
працездатності в результаті захворювання в зв'язку з виконанням службових
обов'язків працівника прокуратури та компенсувати за рахунок відповідача
понесені судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на нього повинна
поширюватися дія Постанови КМУ від 19 серпня 1992 року №486 "Про порядок
та умови державного обов'язкового особистого страхування працівників
прокуратури"

В судовому
засіданні представник відповідача HACK "Оранта"
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просить суд відмовити у їх задоволенні. Свої
вимоги відповідач мотивує тим, що прокурори, слідчі й інші службовці військової
прокуратури є військовослужбовцями, тому страхування цієї категорії працівників
військової прокуратури повинне здійснюватися згідно Постанови КМУ від
19.08.1992 №488 " Про умови державного обов'язкового особистого страхування
військовослужбовців і військовозобов'язаних, призваних на збори, і порядок
виплати їм і членів їхніх сімей страхових сум".

Представник
третьої особи Генеральної прокуратури України та представник третьої особи
військової прокуратури Рівненського гарнізону в судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними, просить відмовити у їх задоволенні та
повністю підтримують позицію представника відповідача по справі..

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення
не підлягають.

Судом
встановлено, що позивач в органах прокуратури працює з 21 липня 1987 року,
після закінчення Харківського юридичного інституту та продовжував працювати на
посаді заступника військового прокурора Рівненського гарнізону по 03 лютого 2005
року.

Згідно висновку
МСЕК РВН №057981 від 15 листопада 2004 року позивачу ОСОБА_1 встановлено
ступінь втрати професійної працездатності в відсотках 50, як обов"язково
застрахований в зв"язку з черепно-мозковою травмою 1995 року.

На підставі
наказу Міністра оборони України №1206 від 27 грудня 2004 року ОСОБА_1 звільнено
з військової служби у запас за станом здоров"я. У зв"язу зі
звільненням з військової служби наказом військового прокурора Західного регіону
України №10 від 03 лютого 2005 року позивача звільнено з посади заступника
військового прокурора Рівненського гарнізону.

Військовою
прокуратурою Рівненського гарнізону була оформлена заява від 13 грудня 2004
року №1630 на виплату позивачу страхової суми з державного обов"язкового
особистого страхування, яка 14 грудня 2004 року надійшла в Рівненську обласну
дирекцію HACK "Оранта".

Як вбачається з
роз"яснень Генеральної прокуратури щодо порядку виплати страхових сум з
даного виду страхування від 27 січня 2005 року №11X1-144 вих-40кв-05 "Про
усунення порушень при оформленні документів на виплату страхових сум
працівникам прокуратури", у якому стверджується, що при оформленні заяв на
отримання страхових сум працівникам військових прокуратур, звільненим з
військової служби безпідставно не враховується відмінність у порядку
страхування, що призводить до неправильних виплат. Зокрема, у даному листі
наголошується, що заяви на виплату страхових сум повинні бути оформлені за
підписом Генерального прокурора України або його заступників.

Відносно такої
категорії застрахованих, як військовослужбовці військових прокуратур, до якої
відноситься позивач ОСОБА_1. HACK "Оранта" керується також роз"ясненнями
Міністерства юстиції України.

Відповідно
до листа від 24 грудня 2001 року №20-9-9211 "Щодо визначення
страхувальника з державного обов'язкового страхування військовослужбовців
військових прокуратур" Міністр визначив страхувальником цієї категорій
застрахованих - міністерство оборони України.

В
зв"язку з невідповідністю змісту заяви та згаданих листів, працівники РОД HACK "Оранта"
звернулись за роз'ясненнями до військової прокуратури Рівненського гарнізону.

Листом
від 07 лютого 2005 року №196 заява ОСОБА_1 на виплату страхової суми була
відкликана військовою прокуратурою Рівненського гарнізону.

Як
вбачається з відповіді Генеральної прокуратури від 15 травня 2006 року
№1111-81-вих.06-ВП, дослідженої в судовому засіданні, Генеральна прокуратура
визначає себе, як страхувальника військових прокурорів та зазначає, що
обов'язковою умовою для визнання страхового випадку є зв"язок між
виконанням службових обов'язків саме працівника прокуратури, страхова подія
повинна виникнути під дією факторів, безпосередньо пов'Язаних зі службовою
діяльністю в органах прокуратури, що має бути оформлено документально. Також,
як вбачається з даного листа, документально ОСОБА_1. не підтвердив отримання
травми при виконанні службових обов'язків.

Відповідно
до ст.31 Закону України "Про прокуратуру" систему органів прокуратури
становлять: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і Севастополя, міські, районні, міжрайонні, інші
прирівняні до них прокуратури, а також військові прокуратури. До органів
військових прокуратур належать військові прокуратури регіонів і
Військово-Морських Сил України (на правах обласних) військові прокурори
гарнізонів (на правах міських).

На
підставі ст.46-1 Закону України "Про прокуратуру" військовими
прокурорами і слідчими призначаються громадяни України з числа офіцерів, які
проходять військову службу або перебувають у запасі і мають вищу юридичну
освіту. При цьому, військовослужбовці військових прокуратур лише у своїй
діяльності керуються Законом України "Про прокуратуру", а службу
проходять відповідно до Закону України "Про загальний військовий обов'язок
і військову службу" та інших законодавчих актів України, якими встановлено
правові та соціальні гарантії пенсійне, медичне та інші види постачання і
забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних
Сил України.

Відповідно
до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці підлягають
державному обов'язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті
в розмірі 100 кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час
загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва),
захворювання, одержаного у період проходження служби, у розмірі, залежному від
ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від
загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування та
порядок виплати страхових сум військовослужбовцям та членам їх сімей
встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже,
оскільки прокурори, слідчі та інші службовці військових прокуратур є військовослужбовцями
(у даному випадку і позивач ОСОБА_1.), на яких поширюються і соціальні
гарантії, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил
України, страхування зазначено категорії працівників військових прокуратур
повинно здійснюватися згідно з постановою КМУ №488 від 19 серпня 1992 року
"Про умови державного обов'язкового особистого страхування
військовослужбовців і військовозобов'язаних, призваних на збори, і порядок
виплати їм та членам їх сімей страхових сум, а страхувальником є Міністерство
оборони України, на фінансовому забезпеченні якого вони знаходяться, а не
Постановою КМУ від 19 серпня 1992 року №486 "Про порядок та умови
державного обовЯзкового особистого страхування працівників прокуратури",
на яку посилається позивач.

Відповідно
до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки
позивач в судовому засіданні не довів своїх вимог, а саме документально не
підтвердив отримання ним травми при виконанні службових обов'язків як
працівника прокуратури, в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю
позовних вимог.

Судові
витрати по справі, відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України слід компенсувати за
рахунок держави.

Керуючись
ст.ст.10,11,60,88,213,215,218,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненської обласної дирекції Національної
Страхової Компанії "Оранта", треті особи Генеральна прокуратура
України, військова прокуратура Рівненського гарнізону про стягнення страхового
відшкодування по державному обов'язковому особистому страхуванню працівників
прокуратури відмовити за недоведеністю.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після

подання заяви
про апеляційне оскарження.