УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

07 травня 2007
року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді    Курської А.Г.

суддів    Горбань В.В. Шаповалової О.А.

при
секретарі    Галіч Ю. Є.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Євпаторійського міського суду АР Крим від 19.08.2003
року,

ВСТАНОВИЛА:

24.06.2003
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору дарування.

Ухвалою
Євпаторійського міського суду АР Крим від 19.08.2003 року позов залишено без
розгляду на підставі п.4 ст.229 ЦПК України ( в редакції 1963 року) з
посиланням на неявку позивачки у судове засідання без повідомлення причин.

В
апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_1 просить її скасувати, посилаючись на
те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом
порушено норми процесуального права.

Судова
колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивачки,
розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає
їх обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд
першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що позивачка не
з'явилась у судове засідання 19.08.2003 року, будучи належно повідомленою про
час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила.

Колегія
суддів не може погодитись з такими висновками суду, оскільки вони суперечать
вимогам процесуального закону.

Згідно з
п.4 ч.1 ст.229 ЦПК України (в редакції 1963 року), який діяв під час розгляду
справи, суд залишав заяву без розгляду у випадку неявки в судове засідання
позивача за викликом суду без поважних причин або повторної неявки позивача за
викликом суду незалежно від причин (стаття 172 цього Кодексу).

Зазначені
у наведеній нормі підстави залишення заяви без розгляду за своєю суттю є
такими, що свідчать про неможливість подальшого її розгляду.

Як
вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 26.06.2003 року дана справа
була призначена до розгляду у судовому засіданні на 14.07.2003 року. В цей день
слухання справи не відбулось у зв'язку з відпусткою судді ( а.с.13), наступне
судове засідання призначене на 28.07.2003 року, про що позивачка ОСОБА_1 була
повідомлена особисто у суді ( а.с. 12).

28.07.2003
року у судовому засіданні були присутні і позивачка і відповідачка, які давали
пояснення щодо суті спору. Для з'ясування обставин справи, а саме у зв'язку з
необхідністю виклику до суду нотаріуса ОСОБА_3, яка засвідчила оспорювану
угоду,

Справа
№22-ц-1535/2007                Головуючий
у першії  інстанції Кабаль І.І.

Доповідач
Курська А.Г.

судом об'явлено перерву
до 19.08.2003 року. Сторони були повідомлені про час та місце наступного судового засідання
особисто під розпис ( а.с. 16).

Проте
19.08.2003 року до суду з'явилась тільки відповідачка, позивачка та нотаріус не
з'явились, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про неможливість подальшого
розгляду справи і залишив заяву без розгляду.

При
цьому в ухвалі суд не дав обґрунтованого висновку про те, в чому полягає
неможливість подальшого розгляду справи.

Крім
того, п.4 ч.1 ст.229 ЦПК України, на який послався суд, передбачає по суті дві
підстави залишення позову без розгляду: по-перше, у випадку неявки в судове
засідання позивача за викликом суду без поважних причин; по-друге, у випадку
повторної неявки позивача за викликом суду незалежно від причин.

Проте, з
якої саме з наведених підстав виходив суд при залишенні заяви ОСОБА_1 без
розгляду, з ухвали суду не вбачається. Суд тільки зазначив, що позивачка у
судове засідання не з'явилась, повідомлена належно, про причини неявки не
повідомила.

Відповідно
до роз'яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від
21.12.1990 року №9 „Про практику застосування судами процесуального
законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції" при
розгляді справ суди повинні неухильно додержувати вимог ст.232 ЦПК України ( в ред. 1963 року) щодо
питань, по яких постановлюються ухвали, і ст.234 ЦПК ( а ред. 1963 року) про
зміст ухвали. Ухвала суду першої інстанції в усіх випадках повинна бути
мотивованою, у тому числі й при вирішенні питань про відмову в прийнятті заяви,
залишення заяви без розгляду та про її повернення, призначення експертизи, про
судові доручення, об'єднання і роз'єднання позовів, відновлення розгляду справи
по суті і поновлення процесуальних строків.

З
урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду
постановлена з порушенням ст.ст.234, 229 ЦПК України ( в реад. 1963 року), які
діяли на час розгляду справи, а тому підлягає скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з
ч.3 ст.312 ЦПК України ( в ред.2004 року), розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Керуючись
ст.ст.303, 304,307, 312,313-315,317,319, 325 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Євпаторійського міського суду АР Крим від
19.08.2003 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців
з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.