Справа № 22ц-8248/07                      Головуючий у суді 1 інстанції: Дадим Ю.М.
Категорія     21                                    Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 грудня 2007
року              Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді:   Можелянської З.М.

Суддів :                                   Козлова С.П.,
Перцової В.А.

При секретарі:                              Білоус A.M.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді про перерахунок щомісячних страхових виплат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді і просив стягнути на його користь з
відповідача недоплату по щомісячним страховим виплатам за пошкодження здоров'я
у зв'язку з виробничою травмою за період з 1 березня 2002 року по 1 лютого 2007
року 4 216,07 грн. та зобов'язати відповідача сплачувати йому щомісячні
страхові виплати в сумі 1154,94 грн. починаючи з 1 лютого 2007 року.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до висновку МСЕК від 20
червня 2003 року йому встановлено 60 % втрати професійної працездатності
внаслідок отриманого професійного захворювання.

У зв'язку з
втратою працездатності відповідач виплачує йому щомісячні страхові виплати,
розмір яких щорічно ним коригувався. Але, при цьому, відповідач, на порушення
вимог закону неправильно застосовував коефіцієнт росту середньої заробітної
плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої
влади з питань статистики.

Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду від 22 травня 2007 року позов задоволено.

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду з тих підстав, що
висновки суду не відповідають вимогам норм матеріального права та дійсним
обставинам справи, суд допустив порушення норм процесуального права.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні
позивачу страхових виплат відповідач неправильно застосовував норми ст. 29
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року) в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин та помилково застосував до розрахунку
коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати, встановлені постановами
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі - Фонд), а не коефіцієнти росту середньої
заробітної плати, затверджені Державним комітетом статистики України.

Однак, з даними
висновками суду погодитись неможливо, оскільки, вони не відповідають вимогам
норм матеріального права, у зв'язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення.

Відповідно до ч.
1 ст. 15 Закону № 1105-XIV
від 23 вересня 1999 року страхування від нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її правлінням.

Частиною другою
ст. 16 зазначеного Закону передбачено, що безпосередньо управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Згідно зі. ст.
17 цього Закону правління Фонду, зокрема, спрямовує і контролює діяльність
виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів; затверджує інструкцію про
порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів, погоджену з
Національним банком України і спеціально уповноваженим центральним органом
виконавчої влади, інші нормативні документи, що регламентують внутрішню
діяльність Фонду.

Рішення
правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для
виконання всіма страхувальниками і застрахованими.

Частиною 2 ст.
29 Закону № 1105-XIV
від 23 вересня 1999 року передбачено, що перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному
році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з п.
4.4.2 - 4.4.4 Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим
(членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики
України й затвердженого постановою правління Фонду від 31 січня 2002 року № 7
(діючого на час виникнення спірних відносин) - при проведенні перерахування
щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року середньомісячна заробітна
плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована середньомісячна заробітна
плата не може перевищувати встановлену на дату настання права на перерахування
максимальну величину (граничну суму) заробітної плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески до Фонду.

Перерахування
щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог абзацу третього
частини першої статті 34 базового Закону № 1105-XIV від 23 вересня 1999 року, а саме: у разі, коли
потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по
інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком або професійним
захворюванням, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума перерахованої
щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1 березня
відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним заробітком
потерпілого.

При перерахуванні
щомісячних страхових виплат з 1 березня для коригування середньомісячної
заробітної плати застосовується коефіцієнт, на який перераховуються щомісячні
страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за рішенням правління Фонду.

Аналогічна норма
міститься і в новій редакції Порядку призначення та здійснення страхових виплат
застрахованим особам (членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду від 27
квітня 2007 року № 24, згідно з п. п.3.4.4., 3.8.2. якого розмір щомісячної
страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування, які
встановлюється правлінням Фонду щороку з 1 березня; перерахування розміру
щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної
плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду.

Вказаний Порядок
затверджено відповідно до Закону № 1105-XIV
від 23 вересня 1999 року, до якого внесені зміни Законом України від 23
лютого 2007 року № 717-V, що набрав
чинності 20 березня 2007 року, відповідно до яких пункт 7 частини сьомої статті
17 Закону № 1105-XIV
від 23 вересня 1999 року доповнено абзацом одинадцятим та визначено
повноваження правління Фонду щодо затвердження Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових виплат.

З матеріалів
справи вбачається, що відповідачем проводились перерахування щомісячних
страхових виплат позивачу у відповідності з постановами правління Фонду від 14
березня 2002 року № 15 (на коефіцієнт 1,193), від 4 березня 2003 року № 3 (на
коефіцієнт 1,182), від 24 лютого 2004 року № 5 (коефіцієнт 1,152), від 28
лютого 2005 року № 3 (на коефіцієнт 1,238) та від 6 березня 2006 року № 3 (на
коефіцієнт 1,203), в кожній з яких зазначено, що такий коефіцієнт взято за
даними Державного комітету статистики України.

Таким чином,
проведений відповідачем перерахунок належних ОСОБА_1 щомісячних страхових
виплат ґрунтується на вимогах закону, а висновок суду зроблено з порушенням
вимог ч. 2 ст. 29 Закону № 1105-XIV
від 23 вересня 1999 року.

Тому,
апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення
міськрайонного суду скасувати і відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Керуючись
ст.ст.307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду від 22 травня 2007 року скасувати.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді про стягнення недоплачених щомісячних страхових виплат відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.