Справа № 2- 147607
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 квітня 2006 року                             Придніпровський
районний суд

м.  Черкаси

В
складі: головуючого - судді                          Колода Л.Д.

при
секретарі                                                    Демиденко
П.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  третя особа Друга Черкаська державна нотаріальна контора
про визнання правочину недійсним,  -

встановив:

Позивачка
ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1,  третя особа Друга Черкаська державна нотаріальна контора про
визнання правочину недійсним .
Свої позовні вимоги мотивує тим,  що 30 січня 2007 року між нею та
відповідачкою по справі ОСОБА_1 було укладено договір дарування двокімнатної
квартири АДРЕСА_1,  яка належала позивачці на праві приватної
власності. Насправді сторони мали намір укласти договір купівлі - продажу
вказаної квартири,  але у зв'язку з
тим,  що договір купівлі - продажу
потребує більших затрат по оплаті державного мита,  вирішили укласти договір дарування
квартири,  а відповідачка ОСОБА_1 зобов'язалась
одразу ж після укладення договору дарування сплатити позивачці гроші за
квартиру. Дана домовленість відбулась в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
На день укладення договору позивачка довіряла відповідачці,  і тому швидко погодилась на укладення такого
договору. Не дивлячись на домовленість,
відповідачка по справі до сьогоднішнього дня не розрахувалась за
квартиру,  тому позивачка була вимушена
звернутись до суду. У зв'язку з тим,  що
ОСОБА_1 не
сплатила позивачці кошти,  позивачка не
звільнила подаровану квартиру,  де
проживає по даний час.  Відповідно
до  ст.
235 ЦК України
між позивачкою та відповідачкою було укладено удаваний правочин тому,  що договір дарування було укладено для
приховання договору купівлі- продажу. Згідно ч.2  ст.  235 ЦК України,  п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику про визнання угод недійсними" від 28.04.1978 року,  якщо буде встановлено,  що правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину,  який вони
насправді вчинили,  відносини сторін
регулюються правилами,  щодо
правочину,  який сторони насправді
вчинили. Фактично,  відповідачка з метою
приховання договору купівлі -продажу,  переконала її укласти договір дарування
квартири. Але прихований договір купівлі -
продажу не виконаний тому,  що
відповідно до  ст.  655
ЦК України за договором купівлі -продажу продавець передає або зобов'язується
передати майно у власність покупцеві,  а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну
грошову суму. Позивачкою,  як продавцем квартири була виконана умова договору,  тобто передана у власність ОСОБА_1
двокімнатна квартира АДРЕСА_3,  що підтверджується витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №13406973
від 31.01.2007 року. А
відповідачка по справі не сплатила їй грошову суму за вказану квартиру,  чим не виконала вимог договору купівлі - продажу. Згідно
до ч.2  ст.  651
ЦК України,  договір може бути розірвано
за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того,  на що вона розраховувала при укладенні
договору. Позивачка вважає,  що несплата
грошових

2

коштів є
істотним порушенням умов договору,  тому
на підставі наведеного просить розірвати договір дарування квартири АДРЕСА_1,  укладений 30.01.2007 року між позивакою та ОСОБА_1.

Представник
позивачки по дорученню ОСОБА_5  в
судовому засіданні позов підтримав та просив позов задовольнити,  розірвати договір дарування квартири АДРЕСА_1,  укладений 30.01.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  посвідчений державним нотаріусом Другою
Черкаською нотаріальною контрою Корчемною М. В. Заслухавши пояснення
відповідачки,  змінив свої позовні вимоги  та пояснив,
що поскільки в судовому засіданні встановлено,  що сторони не мали намір створити ті правові
наслідки,  які задекларовані в
правочині,  тобто мала місце лише
імітація правочину ,  то вважає,  що сторони уклали фіктивний правочин,  в зв»язку з цим просив визнати договір
дарування недійсним та визнати за позивачкою право власності на квартиру .

Відповідачка
ОСОБА_1 в
судовому засіданні позов визнала та суду пояснила,  що позивачку по справі знає давно ,
вони дружать з часу,
коли разом працювали на ВАТ «Азот» та проживали в гуртожитку. На даний
час вона має житло,  заробітна плата
складає 400 грн. і
купувати квартиру позивачки чи будь-яку іншу не має можливості,  так як знаходиться в скрутному матеріальному
становищі. З позивачкою домовленості про купівлю-продаж квартири не було,  позивачка попросила її укласти договір
дарування,  на що вона погодилася і в
нотаріальній конторі 30.01.2007
року було укладено договір дарування. В договорі вказано,  що вона прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1,  однак наміру прийняти в дар квартиру не мала і не має.
Позивачка ,  хоч і передала їй технічний паспорт на квартиру,  однак фактично в оперативне управління
квартиру вона не приймала. Квартира зареєстрована на її їм»я в реєстрі
нерухомого майна ,  але в квартирі проживає позивачка . Вважає,  що договір укладений між нею та позивачкою є
фіктивним,  так як ні вона ні позивачка
умови договору не виконали. Тому просила договір дарування визнати недійсним.

Представник
третьої особи Другої Черкаської державної нотаріальної контори в судове
засідання не з»явився,  будучи належним
чином повідомлений про день і час слухання справи,  надіслав лист № 253 від 29.03.2007
року ,  в якому просить справу слухати в їх відсутності.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази справи ,  в результаті повного,
об»єктивного та всебічного їх дослідження ,  суд
вважає,  що позов підлягає до
задоволення,  виходячи з наступного. За
правилами  ст.  234
ЦК України фіктивним є правочин,  який
вчинено без наміру створення правових наслідків,  які обумовлювалися цим правочином.  Фіктивний правочин визнається судом
недійсним.  В судовому засіданні
встановлено,  що сторони 30.01.2007 року
в Другій Черкаській державній нотаріальній конторі укладали договір
дарування,  згідно якого позивачка
ОСОБА_2 подувала,  а ОСОБА_1 прийняла в
дар квартиру АДРЕСА_1. Судом встановлено,
що умови правочину сторони не виконали,
позивачка продовжує володіти та користуватися квартирою,  а відповідачка хоч і зареєструвала своє право
в реєстрі нерухомого майна КП «Черкаське обласне об»єднаного бюро технічної
інвентаризації»,  однак житловим
приміщення не користується,  витрати по
його утриманню не несе,  ключі від
вхідних дверей від позивачки не отримувала. Судом встановлено,  що у сторін були відсутні дійсні наміри
створити наслідки,  що обумовлюються
правочином дарування. В діях обох сторін,

3

що
імітували правочин ,  відсутня головня ознака правочину - спрямованість на
встановлення,  припинення чи іншу
видозміну цивільних правовідносин. Згідно
ст.  717 ЦК України за
договором дарування одна сторона (
дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій
стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок ) у власність. Судом встановлено,  що позивачка дарунок не передавала,  а відповідачка не приймала в дар спірну
квартиру. Також судом встановлено,  що
даний правочин був укладений без протизаконних цілей,  особи,
що вчинили його не бажали настання правових наслідків,  які могли виникнути після укладення договору
дарування,  діями сторін моральної та
матеріальної шкоди не завдано.

Отже,  суд визнає угоду фіктивною . Оскільки сторони
ніяких дій по здійсненню фіктивної угоди не вчиняли,  суд,
користуючись роз'ясненнями п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 28.04.78 року із
наступними змінами «Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними»,  постановляє рішення про
визнання угоди недійсною без застосування будь-яких наслідків. Згідно  ст.  236 ЦК України
...правочин,  визнаний судом недійсним ,
є недійсним з моменту його вчинення,  тому суд вважає,  що укладений сторонами договір дарування є
недійсним з моменту його вчинення. Керуючись
ст.  ст. 234, 717, 718, 722 ЦК України ,  ст.
ст.  8, 10, 79,  60, 212, 213, 215,  223 ЦПК України,  суд,  -

Вирішив :

Позов задовольнити.
Визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1,  укладений 30 січня 2007
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,
посвідчений державним нотаріусом Другої Черкаської державної
нотаріальної контори ,  зареєстрований в
реєстрі за № 3-59 - недійсним.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.