overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Панасенкова
В.О., Парапана В.Ф., Михайлова
В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м.Одесі
справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Запоріжвогнетрив",ОСОБА_2 про визнання права користування жилим
приміщенням та виселення,за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду М.Запоріжжя від
7.06.2005р. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від
18.10.2005р.,

встановила:

У липні 2003 р. ОСОБА_1 звернулася  до суду з розовом до ВАТ

„Запоріжвогнетрив" та ОСОБА_2 про визнання права користування жилим

приміщенням та виселення.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7.06.2005р.,залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18.10.2005р.,в позові
відмовлено.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення її позову,посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заперечуючи
проти касаційної скарги,відповідач вказує на гелцо судові рішення ,на його
думку,є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів
дійшла висновку,що підстави для перегляду судових рішень відсутні,виходячи з
наступного.

Відмовляючи в
задоволенні позову,суд першої інстанції виходив з того,що позивачка отримала
дозвіл на тимчасове проживання в кімнаті і ніяких пільг на одноособове
проживання в цій кімнаті не має.

Апеляційний суд
погодився з таким висновком суду першої інстанції. Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Справа№33ц-1005/07                                                  Категорія  II

Головуючий 1 інстанції-Нестеренко Л.О. Доповідач - Михайлов В.О.

2

Згідно ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,що не були встановлені в рішенні суду,чи відкинуті
ним,вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи,що судові рішення ухвалені з додержанням судами
норм матеріального та процесуального права,а також відсутні передбачені ч.1
ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок судів не
спростовують.

Керуючись
ст.ст.332,336 ЦПК України,колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області

Ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 7 червня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області
від 18 жовтня 2005 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Справа
№2-120307
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 травня 2007 року
Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

- головуючого - КЛОЧКО О.В.

- при
секретарі - ЛАПІНІЙ
Т.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси справу
за позовною заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2до Черкаської міської ради про продовження строку прийняття спадщини
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про
визнання поважною причини пропуску строку на подання заяви про прийняття
спадщини та продовження строку прийняття спадщини, вказуючи, що
ІНФОРМАЦІЯ_1померла їхня мати - ОСОБА_3. ОСОБА_3 залишила заповіт від 21.11.2005 року, посвідчений
нотаріально , за яким
вони мають право на спадкування державного акту на право приватної власності на
землю серії Р1 № 349457 та
грошові кошти, які
знаходяться на рахунку №НОМЕР_1
у філії відділення Ощадного банку Соснівського району №22002 в м. Черкаси. За
заповітом ОСОБА_2 має право на спадкування частини АДРЕСА_1. Своєчасно
прийняти спадщину вони не змогли,
оскільки не обізнані із законами і неправильно трактували строк шість
місяців, вважаючи, що необхідно
звернутися із заявою після спливу цього строку. З цих причин їм відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до
ст.1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини .Просили суд поновити строк прийняття спадщини в силу
вищевказаних поважних причин .В судовому засіданні ОСОБА_1. та ОСОБА_2 заяву
підтримали.

В судовому засіданні представник Черкаської міської ради
Поліщук А.С. проти задоволення заяви не заперечував.

Суд,
заслухавши пояснення заявників та представника Черкаської міської ради, дослідивши
письмові матеріали справи,
вважає, що заява
має бути задоволена, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження
факт пропуску ОСОБА_1. та ОСОБА_2 терміну для прийняття спадщини з поважних
причин - в силу
необізнаності із законами вони помилково вважали, що заяву до нотаріальної контори необхідно подавати після
спливу шестимісячного терміну,
в результаті чого пропустили терміни .
А тому суд, враховуючи
вищевказані обставини, вважає можливим у відповідності зі ст.1272 ЦК України
визначити заявникам додатковий строк,
достатній для подання заяви про прийняття спадщини - два місяці. На підставі
наведеного, ст.ст.11,27-31,213-215 ЦПК України, керуючись
ст.ст.1270,1272 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визначити
ОСОБА_1та   ОСОБА_2додатковий
строк прийняття спадщини - терміном на два місяці для подачі заяви до
нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті їхньої матері ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційну
скаргу на рішення суду

2

може бути подано протягом двадцяти днів з дня подання
заяви про апеляційне оскарження рішення через суд першої інстанції.
Справа №2-406
РІШЕННЯ

Іменем  УКРАЇНИ

22 травня 2007 року

Ямпільський
районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді
Любинецької-Онілової А.Г

при секретарі Лозінській Т.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2007 року позивачка заявила позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем із
26 березня 1998 року, від спільного проживання є донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, яка проживає із позивачкою. Позивачка просить шлюб
розірвати посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, так як відповідач
залишив сім*ю, і не пояснив причини своєї відсутності в сім'ї, тому вважає, що
сім'я розпалася. Миритись не бажає. Просить задовольнити вимоги.

Відповідач не заперечує проти задоволення позову, про що суду надано
письмову заяву від 22.05.2007 року.

Судом
встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі, встановлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 26 березня 1998 року, шлюб
зареєстровано вперше, від спільного проживання сторони мають неповнолітню
дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, яка проживає разом із
позивачкою. Сторони разом не проживають. Мір до поновлення сімейних відносин
ніхто із сторін не приймав. Миритись не бажають.

Таким чином, суд вважає встановленим, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх
неповнолітньої дитини, що мають істотне значення, а тому є підстави для
розірвання шлюбу.

При вирішення питання про розподіл між сторонами витрат, пов'язаних із
отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що на
утримання позивачки є неповнолітня дитина, а тому має підстави звільнити її від
сплати державного мита при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, поклавши
дані витрати на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України і на підставі
ст.ст.110,112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2, зареєстрований 26 березня 1998 року у
Виконкомі Михайлівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області,
актовий запис №02.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути із ОСОБА_217 гривень
державного мита на користь держави. ОСОБА_1звільнити від сплати державного
мита.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти днів шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення проголошення через Ямпільський районний суд. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10 вересня 2007
року        колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Доценко
Л.І.,  Оверіної О.В.,  Журавльова О.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом
ВАТ "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги
електрозв"язку за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2005 року,

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою на ухвалу
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2005
року,  залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2005 року,  якою закрито провадження по справі за позовом
ВАТ "Укртелеком" в особі Центру зв"язку №1 Запорізького філіалу
ВАТ "Укртелеком" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги
електрозв"язку та стягнуто з ОСОБА_1 держмито на користь ВАТ
"Укртелеком" в сумі 51грн.

В
обгрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне
застосування норм матеріального права,  в
зв"язку з чим ставить питання про скасування судових рішень в частині
стягнення з нього державного мита.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Закриваючи
провадження по справі та стягуючи з відповідача держмито,  місцевий суд виходив з того,  що відповідач сплатив виниклий борг за
послуги електрозв"язку,  а отже
визнав свою заборгованість перед позивачем на час звернення його до суду і отже
повинен сплатити всі судові витрати,
понесені позивачем.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або (та) вважати обставинами,  що не були встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті ним,

Справа
№33ц-684                                                                      Категорія:
ЦП 44

Головуючий у
першій інстанції - Троценко Т.А. Доповідач- Доценко Л.І.

2

вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого   доказу,    про
перевагу   одних доказів над
іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення судів постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені ч.1  ст. 338 ЦІЖ України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній
скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити..

Ухвалу
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.
УХВАЛА

19
вересня 2007 року                                                                                      м.Одеса

Колегія судців
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Доценко Л.І.

суддів - Журавльова О.Г., Оверіної О.В.,

при секретарі - Мазун І.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні    заяву ОСОБА_1 про поновлення
процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного
суду м.Одеси від 02 лютого 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

13.07.2007р.
ОСОБА_1 звернувся
до Апеляційного суду Одеської області з заявою про поновлення процесуального
строку на апеляційне оскарження рішення Київсього районного суду м.Одеси від 02
лютого 2006 року, яким задоволена позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу.

Заявник
посилається на те, що ним пропущений процесуальний строк з поважних причин.
Одночасно ним подана апеляційна скарга.

Розглянувши матеріали справи,   колегія
суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.3
ст.294 ЦПК України апеляційна скарга, подана після закінчення строків,
встановлених цією статтею (двадцять днів після подання заяви про апеляційне
оскарження), залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи,
яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Згідно до ч.4
ст.295 ЦПК України апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження (10 днів).

Відповідно до
ч.1 ст.73 ЦПК України суд поновлює строк, встановлений законом, за клопотанням
сторони чи іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Твердження в
заяві ОСОБА_1 про те,
що процесуальний строк на оскарження рішення суду першої інстанції ним
пропущений з поважних причин, обгрунтоване.

По даній справі
рішення суду постановлене 02 лютого 2006 року. Апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла до
Київського районного суду м.Одеси 13 липня 2007 року, тобто з пропуском
процесуального строку, встановленого ЦПК України.

Однак, як
вбачається з поданої заяви, він не був притягнутий до участі у справі і про
постановлене рішення дізнався лише 23.05.2007р., у зв"язку з чим не міг в
строк оскаржити це рішення.

Головуючий у
першій інстанції - Сватаненко В.І.                            Справа №22ц-415507

Доповідач -
Доценко Л.І.                                                                    Категорія ЦП:

2

Зазначені
обставини  перешкоджали ОСОБА_1
подати    в    установлений законом  процесуальний
строк     апеляційну  скаргу,
що  свідчить про  поважність
причин пропуску цього строку.

Керуючись ст.ст.73,294 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_1
строк на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м.Одеси від 02
лютого 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Прийняти апеляційну скаргу до провадження   Апеляційного суду Одеської області.

Ухвала
оскарженню не підлягає.
Справа 22ц-2068/07               Головуючий у
першій інстанції - Кваша С.В.
апеляційної інстанції- Данилова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
жовтня 2007 року                                                                       м.Миколаїв

Колегія
суддів  судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого    Лисенка
П.П.

суддів              Данилової О.О., Колосовського С.Ю.

при
секретарі Танцуріній C.M.

за участю   представника позивачаОСОБА_2. представника
відповідача Штокало О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу

представника
позивача ОСОБА_2на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва   від 13 серпня 2007   року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ВАТ ЕК "Миколаївобленерго"

про захист прав споживачів

УСТАНОВИЛА:

У жовтні
2006 року ОСОБА_1. звернувся з позовом до ВАТ ЕК "Миколаївобленерго"
про захист прав споживачів. Позивач зазначав, що складений 22 листопада 2005
року акт № Д-4204 про порушення ним правил користування електроенергією містить
неправдиві відомості, а розраховані збитки необгрунтовані. Посилаючись на
надання послуги неналежної якості та порушення прав споживача, позивач просив
скасувати акт і додаток /протокол/ до акту, а також відшкодувати 76 грн.25 коп.
матеріальної та 75000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою
Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 серпня 2007 року позов залишено
без розгляду за п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В
апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на відсутність підстав для
залишення позову без розгляду, просив ухвалу скасувати, а справу повернути на
розгляд по суті до того ж суду.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи
позов ОСОБА_1без розгляду, суд виходив з того, що в Ленінському районному суді
м.Миколаєва знаходиться на розгляді спір між тими же сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав. Доказом такого висновку є копія позовної заяви
ОСОБА_1 до Ленінського районного суду (а.с.42) та повідомлення цього суду про
дату розгляду справи (а.с.43).

Посилання
апелянта на уточнені позовні вимоги та зміну відповідача, які нібито заявлялися
у судовому засіданні Ленінського районного суду, матеріалами справи не
підтверджені. Дотримання судом вимог процесуального закону щодо неможливості
розгляду однієї і тієї же справи одночасно двома судами не може вважатися ні
порушенням прав громадян, ні порушенням принципу справедливості.

Оскільки
інших доводів, які би спростовували висновки суду чи доводили би порушення ним
вимог процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить, колегія не
вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись
ст.ст.312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Заводського районного
суду м. Миколаєва від 13 серпня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з
цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.
Справа № 22ц-2030/07
першої інстанції: Старчеус О.П.
Суддя-доповідач
апеляційного суду:  Мурлигіна О.Я.
УХВАЛА

Іменем України

16
жовтня 2007 року   колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого:
Славгородської Н.П.,

суддів:  Базовкіної Т.М., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі
судового засідання:    Бобуйок І.Ф.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали за апеляційною
скаргою закритого акціонерного товариства "Комерційний банк
"ПриватБанк " (далі - ЗАТ КБ
«ПриватБанк»)

на ухвалу судді
Березанського районного суду Миколаївської області від  13 серпня 2007 року, постановлену за заявою
ЗАТ КБ «ПриватБанк»
про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1заборгованості за договором
кредиту,

ВСТАНОВИЛА :

13
серпня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення зОСОБА_1.
заборгованості за договором кредиту.

Ухвалою
судді Березанського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2007
року у прийнятті зазначеної заяви відмовлено.

В
апеляційній скарзі ЗАТ КБ
«ПриватБанк» посилається на помилковість висновків судді щодо наявності
спору про право, просить ухвалу скасувати і передати матеріали до суду першої
інстанції.

Заслухавши
доповідь судді, дослідивши матеріали заяви, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Так, за
змістом розділу 2 ЦПК України у наказному провадженні можливе задоволення
безспірних вимог, що не тільки грунтуються на письмових правочинах, але і мають
чітко визначений письмовими угодами розмір, який не потребує додаткової оцінки
та дослідження у сукупності з іншими доказами.

В заяві
ЗАТ КБ «ПриватБанк»
про видачу судового наказу посилається на те, що боржник не виконує умов
кредитного договору, має заборгованість за кредитом і процентами за
користування кредитом і на підтвердження розміру своїх вимог надав складений
ним розрахунок боргу, який з боржником не узгоджено.

За таких
обставин суддя дійшов обгрунтованого висновку, що розмір вимог у грошовому
виразі письмовим правочином не передбачено, а обсяг відповідальності боржника
потребує додаткової оцінки у сукупності з іншими доказами і тому таки вимоги не
можуть бути розглянуті за правилами наказаного провадження. У зв'язку з чим
правильно відмовив у прийнятті заяви на підставі п. 1 ч.1 ст. 100 ЦПК України.

Доводи
апелянта про відсутність спору по заявленим вимогам суперечать матеріалами
заяви.

Враховуючи
викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали.

Керуючись ст.ст.
303,312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ЗАТ КБ «ПриватБанк»
відхилити, а ухвалу судді Березанського районного суду Миколаївської області
від 13 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з
цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду
України.
Справа№2-1313  2007
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

/заочне/

28.04.2007 р.
Іллічівський міський суд Одесскої області
в складі:

головуючого судді  - ЛЕДНЬОВОЇ Т.В.

при секретарі            -
КУДРЯШОВІЙ О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Іллічівську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом (а. с. 2-3), в якому просить
стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3- ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, щомісячно в розмірі
1/4 частини заробітку (доходу) до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги,
посилаючись на ті обставини, що сім'я з відповідачем розпалась, син знаходиться
на її утриманні, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина.

Відповідач ОСОБА_1 будучи повідомленим про слухання
справи (а.с. 13), в судове
засідання 28.04.2007 р. не
з'явився, про причини неявки не повідомив, відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України
винесено ухвалу про заочний розгляд справи в його відсутність.

Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені
слідуючі факти:

Сторони перебувають у шлюбі з 09.11.1996 р. (а. с 4), мають
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження
(а. с. 5), який
мешкає з позивачем.

Сторони не досягли домовленості з питання утримання
дитини. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров'я
дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини
його доходу.

2

За таких: обставин
позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 5
розділу XI ЦПК України з відповідача підлягає стягненню держмито у
сумі 51 грн.

Керуючись ст. ст. 180-183
СК України, ст. ст. 10,
11, 60, 131, 212-215, 367, розділом XI ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовільнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути на її
користь з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця с.
Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, аліменти в
розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, не менше 30
% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.03.2007 р. до повноліття
дитини 22.03.2015 р.

Стягнути з відповідача держмито на користь держави у сумі
51 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.