Справа №2-21-2007р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

16 квітня 2007 p.     Тернівський районний суд м. Кривого
Рогу

у складі:
головуючого, судді - Тарасенко О.В.

при
секретарі      - Усенко О.І.

за участю
представника позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1   до ВАТ «Центральний ГЗК» про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку за час і морального збитку,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2003 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВАТ «Центральний
ГЗК» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної
шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, в
обґрунтування вказує, що рішенням районного суду від 29.05.2003 р. позивач була
відновлена на роботі прибиральником виробничих приміщень шахти ім. Орджонікідзе
ВАТ «Центральний ГЗК». З відповідача на її користь була стягнена заробітна
плата за час вимушеного прогулу з 19.11.2001р. по 29.05.2003 р. - 5586,99 грн.
і 2000 грн. моральної шкоди та 20 грн. судових витрат. Рішення суду набуло
законної сили.

Наказом відповідача від 29.08.2003 року позивач була поновлена на роботі,
наказом № 437-до від 15.09.2003 року вона фактично була допущена до роботи з
16.09.2003 року, їй виплачено заробіток за час вимушеного прогулу за станом на
29.05.2003 року. Оскільки рішення суду про поновлення на роботі підлягало
негайному виконанню, відповідач затримав виконання судового рішення з
30.05.2003 р. по 15.09.2003 року на 74 робочих дня. У відповідності до ст.236
КЗпП України відповідач повинний виплатити позивачці середній заробіток за
період затримки виконання судового рішення. Заробіток позивачки складає 14,30
грн. в день. Просить стягнути на користь позивачки 1058,20 грн. середнього
заробітку і 5000 грн. моральної шкоди, тому що позивачка зазнала моральних
страждань, не одержуючи зарплати, що порушувало її нормальні життєві зв'язки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і пояснив, що позивач рішенням Тернівського районного суду від
29.05.2003 року була поновлена на роботі і 03.06.2003 року, після вихідних
днів, здала виконавчий лист до Жовтневого районного управління юстиції м.
Кривого Рогу. Наказ про поновлення на роботі був виданий 29.08.2003 року.
Фактично до роботи вона була допущена 16.09.2003 року. Отримавши табулеграмму
за вересень 2003 року вона довідалась, що заробітна платня з часу поновлення її
на роботі по 16.09.2003 року їй не нараховувалась і вона вимушена була
звернутися до суду.

Представник відповідача позов визнав, частково, пояснив,
що позивачка поновлена на роботі 29.08.2003 року наказом № 401-к і їй був
виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі
321,71 грн. Однак на шахті ім. Орджонікідзе виробнича діяльність не велася,
тому табель обліку робочого часу не вівся з 30.05.2003 року по 16.09.2003 року.
Крім того, державна виконавча служба виконувала судове рішення з затримками,
відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" державний
виконавець, якщо рішення підлягає негайному виконанню, відкриває виконавче
провадження не пізніше слідуючого дня після одержання виконавчих документів і
надсилає копії постанов про відкриття виконавчого провадження. Постанова про
відкриття виконавчого провадження надійшлася до ВАТ «Центральний ГЗК» лише
09.07.2003 року, а тому ВАТ "ЦГЗК" не мав можливості виконати рішення
суду від

29.05.2003 року і не може бути відповідачем за не виконання рішення суду з
29.05.2003 року по 09.07.2003 року. Таким чином середній заробіток за час
затримки виконання рішення міг бути розрахований тільки з моменту отримання ВАТ
"ЦГЗК" виконавчого листа 09.07.2003 року. Тому затримка виконання
рішення складала з 09.07.2003 року по 28.08.2003 року, день видачі наказу про
поновлення на роботі і складає 35 днів. Позивач не довела факт причинения їй моральної
шкоди, а сам розмір моральної шкоди 5000 грн. нерозмірний з вимогами про
стягнення середнього заробітку в сумі 1058,20 грн. Крім того середньоденний
заробіток позивача, відповідно до довідки ВАТ "ЦГЗК" складає 6,88 грн.,
а тому даний розмір середньоденного заробітку повинен використовуватися при
розрахунках. Чому позивачу не нараховувалась заробітна плата з 28.08.2003 року
після поновлення на роботі по 15.09.2003 року йому не відомо.

Вислухавши учасників процесу, досліджувавши матеріали справи суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставах.

Судом установлено, що рішенням районного суду від 29.05.2003р. ОСОБА_1
відновлена на колишній роботі - прибиральником виробничих приміщень шахти ім.
Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК» і на її користь за час змушеного прогулу з 19.11.2001р.
по 29.05.2003р. стягнена заробітна плата - 5586,99 грн., а.с.5-6. У частині
поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за місяць рішення суду
підлягало негайному виконанню.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження"
державний виконавець, зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився термін пред'явлення
виконавчого документу до виконання. Ст. 25 цього Закону передбачено, якщо
рішення підлягає негайному виконанню, відкриває виконавче провадження не
пізніше слідуючого дня після одержання виконавчих документів і відповідно до
ст. 24 , надсилає копії постанов про відкриття виконавчого провадження стягувачу,
боржнику та органу, який видав виконавчий документ. Таким чином , обов'язок
виконання рішення покладений на державну виконавчу службу. Рішення Тернівського
районного суду від 29.05.2003 року надійшло до Жовтневого районного управління
юстиції м. Кривого Рогу про поновлення позивача на роботі надійшло 03.06.2003
року, про що свідчить штамп реєстрації (а.с.75). Постанова про відкриття
виконавчого провадження надійшлася до ВАТ «Центральний ГЗК» лише 09.07.2003
року (а.с.74). Таким чином відповідач не мав можливості до 09.07.2003 року
виконати рішення суду і не може нести відповідальність про виплату середнього
заробітку за несвоєчасне виконання рішення про поновлення на роботі з
29.05.2003 року по 09.07.2003 року.

Разом з тим відповідачем у виконання зазначеного рішення суду, після
одержання копії постанови про відкриття виконавчого провадження був виданий
наказ № 401-к про відновлення позивачки на роботі в колишній посаді лише
29.08.2003 року - а.с.14.

Таким чином відповідачем затримано виконання рішення з 09.07.2003 року по
29.08.2003 року і відповідності зі ст. 236 КзпП України - у випадку затримки
власником виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого
працівника, працівнику підлягає оплаті середній заробіток за весь період затримки.

З відповідача на користь позивачки варто стягнути заробітну плату за 35
робітників дня за період з 09.07.2003р. по 29.08.2003 р. у сумі 375,20 грн. з
розрахунку її середньоденного заробітку 10,72 грн., встановленого рішенням
Тернівського районного суду від 29.05.2003 року, яке вступило в законну силу і
є обов'язковим для всіх органів, підприємств, посадових осіб і громадян /10,72
грн. х 35 дні /.

Позивач була поновлена на роботі наказом № 401-к від
29.08.2003 року, але лише наказом № 437-до від 15.09.2003 року вона фактично
була допущена до роботи з 16.09.2003 року а.с.7 і № 440-до від 16.09.2003 року
а.с.8, ОСОБА_1 переміщена на іншу ділянку і їй виплачений середній заробіток за
час змушеного прогулу встановлений судом за станом на момент винесення рішення
29.05.2003 року.

Листом ВАТ
«Центральний ГЗК» від 29.12.2003 року підтверджується, що ОСОБА_1 фактично
допущено до роботи лише 16.09.2003 року.

У такий спосіб з 29.08.2003р. по 15.09.2003р. зарплата
позивачці не нараховувалася та не виплачувалася.

У відповідності зі ст.115 КзпП України - заробітна плата
працівникам повинна виплачувати власником не рідше двох разів на місяць, тому з
відповідача на користь позивачки варто стягнути заробітну плату за 12
робітників днів за період з 29.08.2003р. по 15.09.2003 р. включно, у сумі 128
грн. 64 коп.( з розрахунку її середньоденного заробітку 10,72 грн. х 12
робітників днів).

Невиплатою позивачці зарплати відповідачем порушені
вимоги ст.237-1 КЗпП України, з вини відповідача порушувалося право позивачки
на оплату праці, позивачці заподіяні моральні страждання. Відсутність оплати
жадало від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з
тривалості, характеру і ступеня моральних страждань суд вважає можливим
стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн., в іншій
частині позову відмовити.

На підставі ст. ст. 115, 236, 237-1 КзпП України,
керуючись ст.ст. 15,15-1,30,62,75,203,217 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з ВАТ
«Центральний ГЗК» на користь ОСОБА_1 за час затримки виконання рішення середній
заробіток за період з 09.07.2003 року по 29 серпня 2003 року включно, з
розрахунку середньоденного заробітку 10,72 грн. за 35 робітників дня в сумі
375,20 грн, за час змушеного прогулу з 29.08.2003 року по 15.09.2003 року
включно за 12 робітників дня у сумі 128,64 грн., моральної шкоди в сумі 1000
грн., а всього 1503,84 грн., в іншій частині позову відмовити.

Стягнути
з ВАТ «Центральний ГЗК» судовий збір в доход держави в сумі 51 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.