УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №
22к-2529/07.         Головуючий у 1-ій
інстанції - Клепка Л.В.

Доповідач -
Слободянюк С.В.

20 листопада
2007р.  м. Київ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого:
Українець Л.Д.,

суддів: Мороз
Л.Л., Диби В.Г., Чобіток А.О., Слободянюк С.В.,

відповідно
до Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про судоустрій України
щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від 22.02.2007р. №
697-У розглянувши у          судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства „Красноармійськвугілля", третя особа Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м Димитрові Донецької області
про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену одноразову допомогу, за
касаційною скаргою Державного підприємства „Красноармійськвугілля" на
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2005 року,

встановила:

У жовтні
2004 р. ОСОБА_1 звернувся
до суду з вищевказаним позовом з подальшими уточненнями, мотивуючи вимоги тим,
що він перебував з 1977 року до 1991 року у трудових відносинах з Державного
підприємства „Красноармійськвугілля" (далі підприємство). Згідно висновку
медико-соціальної експертної комісії від 20 жовтня 1999 року його визнано
інвалідом 2-ої групи та встановлено 80 % втрати професійної працездатності.

Наказами
адміністрації шахти ім..О.Г.Стаханова за № 05/2407 та № 05/2408 від 25 грудня
1999 року на відшкодування шкоди спричиненої здоров'ю призначено одноразову
допомогу в сумі 52221, 80 грн. та щомісячні платежі в сумі 347, 36 грн.

Позивач,
не погоджуючись з розміром щомісячних платежів та у зв'язку з несвоєчасною
виплатою одноразовою допомогою, звернувся з позовом до суду.

Рішенням
Димитровського міського суду Донецької області від 22 листопада 2000 року на
користь позивача з підприємство стягнута одноразова допомога в сумі 52221, 80
грн. то щомісячні суми втраченого заробітку у розмірі 522, 21 грн.

Щомісячні
виплати здійснювались регулярно, а одноразова допомога, стягнута за рішенням
суду, виплачувалась з травня 2000 року до липня 2004 року.

Позивач,
посилаючись на ст.34 Закону України „Про оплату праці" № 108/95ВР від 24
березня 1995 року, якою передбачено нарахування компенсацій за несвоєчасну
виплату заробітної плати, просив суд стягнути з підприємства компенсацію за
несвоєчасну виплату нарахованої одноразової допомоги в сумі 13473, 22 грн. за
вказаний період часу. Також, позивач просив суд стягнути компенсацію за ту
частину несвоєчасно виплаченої одноразової допомоги, яку підприємство
виплачувало з квітня 2000 року до грудня 2000 року у добровільному порядку.

При
цьому позивач, не вказуючи розмір компенсації за несвоєчасно виплачену
одноразову допомогу за цей період, просив суд нарахувати її згідно діючого
законодавства.

Рішенням
Димитровського міського суду Донецької області від 10 листопада 2004 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково, стягнуто компенсацію за несвоєчасно виплачену одноразову допомогу з
квітня 2000 року до грудня 2000 року, яку підприємством виплачувалось у
добровільному порядку, в сумі 76 грн., у стягненні компенсації за несвоєчасно
виплачену одноразову допомогу, яка призначена за рішенням суду, відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2005 року рішення суду
першої інстанції змінено, стягнуто з підприємства компенсацію за несвоєчасно
виплачену одноразову допомогу в сумі 15947, 16 грн., в іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без змін.

Підприємство
звернулось до Верховного Суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати
ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши
доповідь судді по справі, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як
встановив суд першої інстанції, рішенням Димитровського міського суду Донецької
області від 22 листопада 2000 року з відповідача стягнута невиплачена
одноразова допомога в сумі 51776, 80 грн., яка стягувалась відділом державної
виконавчої службі Димитровського міського управління юстиції з 07 травня 2001
року по 21 липня 2004 року.

Як
зазначено судом першої інстанції , що після набрання рішенням суду законної
сили правовідносини сторін у стадії вирішення спору переходять у стадію
виконання судових рішень, яке здійснюється відповідно до законодавства про
виконавче провадження.

Відмовляючи
у задоволені позову в цій частині, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з
того, що за таких обставин заявлена вимога є безпідставною, оскільки чинним
законодавством не передбачено можливості стягнення з боржника грошової
компенсації у зв'язку з несвоєчасним виконанням державною виконавчою службою
судового рішення про стягнення грошових сум.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції в частині стягнення компенсації за порушення
строків виплати одноразової допомоги, суд апеляційної інстанції послався на
Закон України „Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв'язку з
порушення строків їх виплати" № 2050-Ш від 19 жовтня 2000року

та правильно зазначив, що чинним законом не
передбачена компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати і які мають разовий характер, однак, стягнув компенсацію за
порушення строків виплати одноразової допомоги після стягнення цієї допомоги за
рішенням суду, що не відповідає вимогам закону.

Безпідставно
скасувавши законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції в цій частині,
апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права до спірних
правовідносин, що призвело до неправильного вирішення спору та помилкового
скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином,
ухвала апеляційного суду в частині стягнення з підприємства компенсації за
порушення строків виплати одноразової допомоги в сумі 15947 грн. підлягає
скасуванню.

Керуючись
ст. ст. 336, 339 ЦПК України, Законом України „Про внесення змін до Закону
України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ від 22 лютого 2007 року, главою 2 розділу У ЦПК України ,
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу Державного підприємства „Красноармійськвугілля" задовольнити
частково.

Ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2005 в частині стягнення з
Державного підприємства „Красноармійськвугілля" компенсації за порушення
строків виплати одноразової допомоги в сумі 15947 грн. скасувати, в іншій
частині дану ухвалу залишити без змін.

Рішення
Димитровського міського суду Донецької області від 10 листопада 2004 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно й оскарженню не підлягає.