Справа №2-197/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25
травня 2007 року                                      Острозький
районний суд Рівненської області

в
складі: головуючого судді                           Гуца
Ф. Л.

при
секретарі                                                  Ковальчук
Л.М.

з участю   представників       ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Острозі справу за позовом ОСОБА_1 до Острозької
обласної психіатричної лікарні про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за вимушений
прогул та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при
звільненні,  суд,  -

встановив:

В
Острозький районний суд Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до
Острозької ОПЛ про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за вимушений прогул. В обґрунтуванні
позову він вказує,  що 19.02.2007 року
був звільнений з роботи за статтею 40 п.1 КЗпП України. Вважає,  що адміністрацією лікарні були грубо порушені
його права,  а саме його не було
ознайомлено з наказом про скорочення штату,
не була вручена копія наказу про звільнення,  не було запропоновано іншої роботи,  хоча він мав переваги перед іншими
працівниками,  питання його звільнення не
узгоджувалось із профспілковим комітетом.
При звільнені йому не вручили копії наказу про звільнення та не видали
трудову книжку. Вважаючи своє звільнення незаконним,  він звернувся зі скаргою в Територіальну
Державну інспекцію праці надіючись на справедливе вирішення його звільнення.
Просив суд поновити строк для звернення до суду.

В суді
ОСОБА_1 збільшив
свої позовні вимоги і просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь
час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1082 грн. 88 коп. та борг по
заробітній платі в сумі 50 грн. 18 коп.

Позивач
пояснив,  що працював в Острозькій ОПЛ з
1976 року. З початку комірником,  а потім
машиністом каналізаційно - насосної станції. Працював добу через троє діб.
7.12.2006 року,  адміністрація лікарні
повідомила його листом,  про те,  що посада машиніста буде скорочена,  а він буде звільнений. З боку адміністрації
ніяких пропозицій про надання іншої роботи згідно його кваліфікації зроблено не
було. В день звільнення з ним не був проведений розрахунок. Повний розрахунок з
ним було проведено лише через півтора місяці. 28.02.2007 року він отримав
частину грошей за 16 днів лютого 2007 року. В квітні 2007 року з ним було
проведено повний розрахунок. З наказом № 206 від 1.12. 2006 року про скорочення
його ніхто не ознайомив,  тільки був
надісланий лист - попередження про його скорочення посади з 7.02.2007 року. На
насосній станції працювало 4 чоловіки. Він приходив на зміну,  розписувався в зошиті про прийняття зміни
перевіряв обладнання,  а потім йшов в
побутову кімнату та займався своїми справами,
читав газети. Інколи на ніч,  ішов
додому спати. Графік роботи був доведений. З 5.02. по 16.02.2007 року був на
лікарняному,  оскільки з 7 .02.2007 року
мав бути звільнений. 17.02.2007 року він вийшов на роботу хоча це була не його
зміна. Відпрацював 8 годин,  за що
отримав заробітну плату. З наказом про звільнення його ознайомили приблизно
22.02.2007 року. 16.02.2007 року він

закрив
лікарняний ли ст.  Про те,  що він виходить на роботу 17.02.2007
року,  адміністрацію лікарні не
повідомив. З 2004 року він отримує пенсію по інвалідності,  оскільки хворіє язвою шлунку. Робота
машиніста КНС проходить в шкідливих умовах праці. Вихідну допомогу при
звільненні йому не виплатили. В кінці лютого він отримав заробітну платі і
лікарняні. Трудову книжку він забрав з лікарні при оформленні пенсії і на його
думку вона залишилась в пенсійному відділі. На даний час адміністрація лікарні
видала йому дублікат книжки і з цього приводу претензій до Острозької ОПЛ в
нього немає. Профком лікарні подання адміністрації про його звільнення
розглянув в його відсутність,  оскільки
він про це не був повідомлений. Про засідання профкому з ним розмовляла
інспектор кадрів лікарні,  однак він не
пішов на засідання,  оскільки
вважав,  що рішення профкому буде
прийнято однобоке,  під впливом головного
лікаря ОПЛ. Вважає,  що засідання
профкому не було. 12.05.2007 року було проведено засідання профкому на якому
було задоволено подання адміністрації ОПЛ. Іншої роботи йому ніхто не
пропонував. Коли він знаходився на лікарняному,
адміністрація прийняла людину на роботу сторожа. На його думку,  адміністрація лікарні могла запропонувати
йому іншу роботу,  звільнивши з неї інших
працівників лікарні. Пенсію отримує вже три роки,  по 500 гривень на місяць. Вважає,  що інші машиністи не мали переваг перед ним в
залишенні на роботі,  хоча і мали на
утриманні двох утриманців. Він працює більше них,  являється "Дитиною війни". Про
те,  що він має цей статус адміністрацію
лікарні до засідання профкому - 11 січня 2007 року та при звільненні,  він не повідомляв. Про це він сказав
інспектору по кадрах пізніше. До 2.04.2007 року він відмовлявся отримувати
розрахункові гроші через те,  що вони несвоєчасно
були виплачені. Частину грошей йому було виплачено в лютому 2007 року при
звільненні: 768,  50 грн. - невикористана
відпустка,  6 днів роботи,  лікарняні. Не була виплачена вихідна допомога
та 50 грн. 18 коп.3а роботу повної зміни 17-18.02.2007 року. Адміністрація
заплатила за 8 годин. 3.04.2007 року на його рахунок було перераховано
579,  27 грн.,  а повний розрахунок з ним був проведений 19
квітня 2007 року. В цей день на його рахунок було перераховано 20 грн.32 коп.
Тому він просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільнені,  тобто  по 19.04.2007 року.

З дня
звільнення - 19 лютого 2007 року він не хворів,
за межі району,  області та
України не виїжджав. Був вдома. 21 лютого 2007 року,  він був ознайомлений з наказом про
звільнення,  однак в встановлений
законодавством строк в суд не звертався знаючи про це,  однак вважав,
що спочатку необхідно було звернутись в інспекцію праці для того,  щоб до суду вирішити питання його звільнення.
Для цього він звернувся в Територіальну інспекцію праці у Рівненській області
зі скаргою і чекав відповіді. В суд звернувся 29.02.2007 року. Інших поважних
причин пропуску строку звернення до суду в нього немає.

Представник
Острозької ОПЛ позов не визнав і пояснив,
що 24.10 2006 року на його адресу,
як головного лікаря Острозької ОПЛ,
надійшла доповідна його заступника з економічних питань про незадовільну
роботу машиністів КНС з приводу фактичного не відпрацювання ними свого робочого
часу. Відповідно до доповідної ним був виданий наказ № 70 від 24.10.2006 року
про створення робочої групи для спостереження роботи змін КНС.  Згідно з листами-спостережень хронометражу
роботи машиністів КНС,  тривалість
виконуваних ними робіт становила 7- 7 год.
25 хв. В зв'язку з цим,  він вирішив
залучити їх до робіт по прибиранню,
благоустрою території лікарні в ті години змін,  коли вони фактично не працювали безпосередньо
в насосній. Однак ніхто з машиністів на це не погодився. При проведенні
атестації робочих місць виявилось,  що машиністи
КНС,  працюють по 7 годин 14 хвилин на
зміну. Вони ночують вдома,  їх часто не
було на робочому місці. З цього приводу він звернувся в профспілковий комітет з
поданням про погодження скорочення однієї посади машиніста КНС,  оскільки атестація показала неповну
загруженість машиністів КНС згідно графіка роботи. 26.10. 2006 року відбулось
засідання профкому ОПЛ,  де профком дав
згоду на скорочення однієї посади машиніста КНС.  10 січня 2007 року він звернувся з поданням
про дачу згоди на звільнення по скороченню машиніста КНС ОСОБА_1,  оскільки він досяг пенсійного віку,  отримує пенсію,  часто хворіє,
а інші машиністи мають переважне право залишення на роботі,  оскільки мають двох і більше утриманців.
Інших посад на день звільнення які б можна було запропонувати ОСОБА_1 не було.
Адміністрація не могла звільнити інших працівників лікарні,  не машиністів,  для того,
щоб працевлаштувати позивача,  як
того вимагав позивач.       ОСОБА_1

26.10.2006           року та
11.01.2007 року,  на засідання профкому
не з'явився хоча повідомлявся

про ці засідання і про питання,  які
на них розглядались. 11.01.2007 року подання адміністрації було задоволене.
Трудову книжку він забрав з лікарні для перерахування пенсії і назад не
повернув,  про що є відповідний
запис.  Розрахункові кошти позивач
отримав після здачі лікарняного,
оскільки перед днем звільнення він отримав листок непрацездатності,  а тому не міг бути звільненим.  Скільки ОСОБА_1 мав перебувати на лікарняному
ніхто не знав,  а позивач не повідомляв.
Під час невизначеного перебування на лікарняному ОСОБА_1,  виникла необхідність прийняття на роботу
сторожа лікарні,  оскільки попередній
терміново звільнився. Робота сторожа мала інші умови праці,  він відповідав не тільки за охорону території
лікарні,  а виконував і інші вкрай
необхідні на той час обов'язки,  а тому
чекати коли позивач вийде на роботи і чи погодиться на цю роботу адміністрація
не мала змоги. ОСОБА_1 відмовлявся отримувати кошти,  а потім написав заяву проте,  щоб гроші були перераховані йому на рахунок в
банку,  що і було зроблено. 17.02.2007
року ОСОБА_1 нікого не поставивши до відома вийшов на роботу,  на зміну іншого машиніста,  оскільки враховуючи його звільнення та
загруженість машиністів,  був складений
інший графік їх роботи - на трьох машиністів. Після здачі лікарняного з ОСОБА_1
був проведений розрахунок. Своєчасного розрахунку адміністрація не могла
провести з ОСОБА_1 через те,  що кошти
були замовлені в казначействі на день звільнення 6.02.2007 року,  а позивач пішов на лікарняний і ніхто не знав
коли він вийде з нього і коли знову їх треба було замовляти. Потім ОСОБА_1
відмовлявся їх отримувати і написав заяву про їх перерахунок на його рахунок в
банк. Вихідна допомога при звільнені не була виплачена,  оскільки адміністрація не знала скільки треба
було виплачувати ,  а тому
консультувалась з Рівненською обласною організацією профспілки працівників
охорони здоров'я. Після роз'яснення кошти були сплачені. Остаточний розрахунок
був проведений 19.04.2007 року. Просив суд не поновлювати позивачу строк звернення
до суду,  оскільки позивач пропустив його
без поважних причин і таких в судовому засіданні не навів.

Суд
вислухавши сторони,  представників
сторін,  свідків ОСОБА_4
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10,
вивчивши матеріали справи вважає,
що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав.

Свідок
ОСОБА_4 показав,  що працює машиністом
КНС Острозької ОПЛ. Зміни тривали добу через три доби. Приймали зміну і
проводили відкачку нечистот. Відкачку за зміну робили 4-6 разів. Вночі насоси
не працювали. Після прийняття зміни та перевірки обладнання КНС,     він йшов в побутову кімнату,  де займався своїми справами. Після

18.02.2007           року,  вони працюють по 8 годин. На протязі роботи
були зауваження відносно

роботи з боку адміністрації з приводу неперебування на робочому місці,  не слідкування за чистотою і благоустроєм
території КНС.  Він був присутній на
засіданні профкому коли розглядалось подання адміністрації про скорочення
посади машиніста КНС.  Профком дав згоду.
Запорошувались всі машиністи КНС.
ОСОБА_1 не було. Графік роботи змін в нас був розроблений і знаходився в
побутовій кімнаті машиністів КНС та в приймальному відділенні чергового лікаря.
17.02.2007 року він прийшов на роботу і побачив ОСОБА_1 який сказав,  що буде сьогодні працювати. Він не пропонував
мінятись змінами і вони працювали вдвох.

Свідок
ОСОБА_5 показала,  що являється головою
профкому Острозької ОПЛ. В жовтні 2006 року було подання адміністрації ОПЛ про
дачу згоди на скорочення посади машиніста КНС,
оскільки була проведена атестація робочих місць і було встановлено,  що машиністи КНС не відпрацьовують свого
робочого часу. 26.10.2006 року було проведено засідання профкому,  де було дано згоду на скорочення однієї
посади машиніста КНС.  На засідання запрошувались
всі машиністи КНС.  ОСОБА_1 не прийшов.
Друге подання адміністрації лікарні про дачу згоди на звільнення по скороченню
машиніста КНС ОСОБА_1 було 10.01.2007 року,
а 11.01.2007 року профком дав згоду. Засідання проходило у відсутності
ОСОБА_1,  хоча він був запрошений і
повідомлений про час засідання. Він заявив,
що взагалі не з'явиться на засідання профкому 11.01.2007 року,  а тому воно не відкладалось. 11 .01.2007 року
він був на зміні. Члени профкому обговорювали подання адміністрації про те,   що
ОСОБА_1     досяг пенсійного  віку,
отримує пенсію  по

інвалідності,  часто хворіє,
а інші машиністи КНС мають двох і більше утриманців. Про те,  що ОСОБА_1 має статус дитини війни ніхто в
профкомі не знав.

Свідок
ОСОБА_6 показала,  що в жовтні 2006 року
була проведена атестація робочих місць машиністів КНС.  Було встановлено,  що машиністи КНС не відпрацьовують свій
робочий час,  а тому адміністрація
лікарні звернулась в профком для дачі згоди на скорочення однієї посади
машиніста. Профком дав згоду. На це засідання запрошувались всі машиністи
КНС.  ОСОБА_1 був відсутній. 10 січня
2007 року,  адміністрація звернулась з
поданням про дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 в зв'язку з скороченням посади
машиніста. 11.01.2007 року на своєму засіданні профком дав згоду на звільнення
ОСОБА_1,  так як він досягнув пенсійного
віку,  отримує пенсію по
інвалідності,  а інші машиністи КНС мають
двох і більше утриманців. ОСОБА_1 вона особисто повідомляла про засідання
профкому,  а також просила його сина
передати йому про засідання профкому. На день звільнення по штатному розпису
інших вільних посад,  які можна було б
запропонувати відповідно до кваліфікації ОСОБА_1 не було. Про те,  що позивач є "Дитиною війни" на час
подань та їх розгляду,  ніхто не
знав,  а позивач нічого не говорив.
ОСОБА_1 мав бути звільнений 7.02.2007 року,
однак з 5.02.2007 року він був на лікарняному включно по 16.02.2007
року. 30.03.2007 року,  вона разом з бухгалтером
лікарні та завскладом ОСОБА_9 намагались вручити розрахункові гроші позивачу,  однак той відмовився і заявив,  щоб гроші йому були перераховані на його
рахунок в банк. Про це згодом він написав заяву.

Свідок
ОСОБА_7,  показав,  що звернувся з доповідною на ім'я головного
лікаря Острозької ОПЛ з приводу незадовільної роботи машиністів КНС та не
відпрацювання ними свого робочого часу. Наказом головного лікаря була створена
робоча група по хронометражу робочого часу машиністів КНС.  Під час перевірки було встановлено,  що машиністи практично працюють безпосередньо
в КНС на протязі 7-7год 25 хв. З цього приводу адміністрація ОПЛ звернулась з
поданням про скорочення однієї посади машиніста КНС.  Він був присутній,  як член профкому на його засіданні,  де було задоволено подання про скорочення
однієї посади машиніста КНС,  а згодом
задоволено друге подання,  про дачу згоди
на звільнення в зв'язку з скороченням машиніста КНС ОСОБА_1 17.02.2007
року,  в суботу,  ОСОБА_1 вийшов на роботу в зміну ОСОБА_4 і
без повідомлення адміністрації приступив до роботи,  хоча графік був інший з врахуванням
того,  що на КНС мало працювати 3
машиністи,  з врахуванням проведеної
атестації робочих місць.

Свідок
ОСОБА_8  показав,  що був присутній як член профкому ОПЛ при
розгляді подань адміністрації лікарні про дачу згоди на скорочення однієї
посади машиніста КНС та дачі згоди на звільнення в зв'язку з цим
скороченням,  машиніста станції -ОСОБА_1
При цьому на засіданні обговорювалось питання переваг залишення на роботі інших
машиністів. Як лікар,  він знає,  що в ОСОБА_1 є наявні хвороби,  при яких неможливо працювати машиністом КНС в
шкідливих умовах праці. Він знав,  як і
інші члени профкому про те,  що ОСОБА_1
свідомо відмовився бути присутнім на засіданнях профкому і з цього приводу
засідання не відкладалось.

Свідок
ОСОБА_9 показала,  що була присутньою
коли,  в кінці березня 2007 року,  ОСОБА_1 відмовився отримати розрахункові
гроші.

Свідок
ОСОБА_10 показав,  що був присутній як
член профкому ОПЛ при розгляді подань адміністрації лікарні про дачу згоди на
скорочення однієї посади машиніста КНС та дачу згоди на звільнення в зв'язку з
цим скороченням машиніста станції -ОСОБА_1 При цьому на засіданні
обговорювалось питання переваг залишення на роботі інших машиністів. Йому було
відомо,  що ОСОБА_1 повідомлявся засідання
профкому. Гроші на розрахунок позивачу були готові на 6.02.2007 року,  однак він з 5.02.2007 року був на
лікарняному. Частину грошей ОСОБА_1 отримав при розрахунку 19.02.2007
року,  пізніше частина грошей була перерахована
йому на рахунок в банк,  а повний
розрахунок з врахуванням всіх виплат був проведений 19 квітня 2007 року,  коли йому було перераховано гроші в сумі 20
грн.32 коп.

Згідно
наказу № 925 від 1.11.1976 року,  ОСОБА_1
був прийнятий на роботу на посаду завідуючого складу твердого інвентаря
Острозької ОПЛ.

(а.с.  9)

Згідно
наказу    по Острозькій ОПЛ № 247 від
28.09.1984 року,  ОСОБА_1 переведений на
посаду машиніста насосних станцій з 1.10.1984 року.

(а.с.  10)

Із
доповідної заступника головного лікаря Острозької ОПЛ на ім'я головного лікаря
цієї лікарні вбачається,  що машиністи
КНС не відпрацьовують свої години,  вночі
під час чергувань не перебувають на території.

(а. с.  35)

Наказом
головного лікаря ОПЛ № 70 від 24.10.2006 року у зв'язку з незадовільною роботою
працівників КНС,  було створено робочу
групу для спостереження за роботою змін КНС.

(а.с. 17)

За
листами - спостереженнями хронометражу роботи машиністів КНС,  тривалість виконуваних ними робіт становить
від 7 до 7 годин 25 хвилин.

(а.с.  18-21)

Із
подання в профком Острозької ОПЛ від 25.10.2006 року вбачається,  що адміністрація Острозької ОПЛ просить
погодження на скорочення 1 посади працівника КНС,  у зв'язку з тим,  що проведена атестація робочого місця
показала неповну загруженність працівників КНС,
згідно графіку роботи.

(а.с.  55)

Відповідно
до протоколу за номером 10 від 26.10.2006 року,
профком Острозької ОПЛ дав згоду на скорочення однієї посади працівника
КНС

(а.с.  57, 58)

Із
подання в профком Острозької ОПЛ від 10.01.2007 року вбачається,  що адміністрація Острозької ОПЛ просить
погодження на звільнення по скороченню машиніста насосних установок ОСОБА_1 у
зв'язку з тим,  що він досягнув
пенсійного віку,  часто хворіє,  а інші працівники насосної станції мають
переважне право на роботу( утримують двох і більше непрацездатних членів сімї).

(а.с.  59)

Із протоколу
№ 1 засідання профсоюзного
комітету Острозької ОПЛ від 11.01.2007 року та № 4 від 12.05.2007 року
вбачається,  що профком дав згоду на
звільнення ОСОБА_1 в зв'язку з скороченням посади машиніста насосних установок.

(а.с.  60-61, 93-94)

Із
листа-пояснення юрисконсульта Острозької ОПЛ вбачається,  що відповідно до статті 42 КЗпП України,  адміністрація лікарні вивчала питання
переважного права залишення на роботі машиністів КНС Острозької ОПЛ,  виходячи з того,  що при рівних умовах продуктивності праці і
кваліфікації перевагу вони надали сімейним - при наявності двох і більше
утриманців: ОСОБА_11  має дружину,  яка знаходиться в відпустці по догляду за
дитиною і двох неповнолітніх дітей; ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей;
ОСОБА_12 має двох неповнолітніх дітей

(а.с.  23)

Із
штатного розпису Острозької ОПЛ станом на 1.01.2007 року видно,  що до 7.02.2007 року,  тобто на день звільнення ОСОБА_1 було чотири
посади машиніста насосних установок. Інших вільних посад на день звільнення не
було.

(а.с.  82-89)

Із
посвідчення серії НОМЕР_1 вбачається,  що
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження є
інвалідом 3-ї групи з 7 грудня 2004 року безстроковою. В цьому ж посвідченні
зазначено,  що він має статус і
користується пільгами «Дитини війни».

(а.с.  75, 76)

В наказі № 206 від 1.12.2006 року зазначено,  що машиніста насосних установок

ОСОБА_1 попереджено про його скорочення з 7.02. 2007 року( відправлено
заказний

лист).                                                (а.с.  22)

Відповідно
з правилами  ст. 49-2 КЗпП України,  про наступне звільнення працівник має бути
персонально попереджений не пізніше ніж за два місяці. При цьому у випадках
змін в організації виробництва і праці в тому числі скорочення штату
працівників,  враховується переважне
право працівника на залишення на роботі,
передбачене законодавством.

Із
наведеного вбачається,  що адміністрацією
Острозької ОПЛ було дотримано вказані вимоги закону,  оскільки ОСОБА_1 був попереджений
адміністрацією лікарні про майбутнє звільнення у зв'язку з скороченням посади
машиніста КНС не пізніше ніж за два місяці. Цієї обставини не заперечував і сам
позивач в судовому засіданні.

На
засіданнях профкому лікарні обговорювалось і питання переважного права
залишення на роботі,  що передбачено
статтею 42 КЗпП України. Адміністрація ОПЛ в своєму поданні і профком,  коли давав згоду на звільнення ОСОБА_1 у
зв'язку з скороченням посади машиніста,
вважали,  що інші машиністи КНС
мають переважне право на залишенні на роботі,
оскільки брали до уваги,  що при
рівній кваліфікації машиністи які були залишені на роботі,  вони мали більшу продуктивність праці з
причин,  що ОСОБА_1 є людиною пенсійного
віку,  отримує пенсію по
інвалідності,  часто хворів і стан його
здоров'я не давав йому можливості виконувати свої функціональні обов'язки
машиніста КНС нарівні з набагато молодшими працівниками КНС.  Крім того,
адміністрація і профком взяли до уваги ту обставину,  що залишені на роботі інші машиністи КНС мали
на утриманні двох і більше утриманців,  в
той час як ОСОБА_1 вже став людиною пенсійного віку,  отримував пенсію по інвалідності з 2004
року,  тобто вже мав стабільний дохід і
не мав на утриманні утриманців. З цих же підстав виходили адміністрація і
профком лікарні в його праві залишення на роботі як працівника з тривалим
безперервним стажем роботи в лікарні. Крім того,  в суді сам позивач заявив,  що не повідомляв адміністрацію і профком
лікарні до звільнення про те,  що має
статус « Дитини війни»,  що дає йому
переваги в залишенні на роботі.

Виходячи
з цього,  суд вважає,  що адміністрацією в цьому випадку були
дотримані вимоги статті 42 КЗпП України.

Відповідно
до статті 43 КЗпП України,  розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених п.1 статті 40,  може
бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної
профспілкової організації,  членом якої є
працівник.

В суді
встановлено,  що розірвання трудового
договору між Острозькою ОПЛ І ОСОБА_1 було проведено у відповідності до
зазначених вимог,  оскільки адміністрація
зверталась з поданням про дачу згоди на скорочення посади машиніста КНС та про
дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 у зв'язку з скороченням цієї посади. Профком
лікарні розглянув ці подання в строки передбачені частиною 2 статті 43 КЗпП
України і дав згоду. На засідання ОСОБА_1 не приходив,  хоча повідомлявся про час їх проведення. В
суді він сам заявив,  що не приходив на
засідання,  оскільки вважав,  що профком прийме рішення однобоке під
впливом головного лікаря ОПЛ,  а отже він
знав про час і місце їх проведення. В зв'язку з тим,  що позивачем було заявлено,  що профком об'єктивно не розглядав подання
адміністрації про дачу згоди на його скорочення і в подальшому звільнення,  суд запитав згоду виборного органу первинної
профспілкової організації Острозької ОПЛ в дачі згоди на звільнення ОСОБА_1
12.05.2007 року,  на своєму
засіданні,  профсоюзний комітет
Острозької ОПЛ в присутності позивача та його представника,  обговоривши питання переваг залишення на
роботі,  дав згоду на звільнення ОСОБА_1
у зв'язку з скороченням посади машиніста КНС.

Таким
чином,  суд вважає,  що при звільнені позивача було дотримано
вимог статті 43 КЗпП України.

Згідно
наказу № 30 по Острозькій ОПЛ 1 від 19.02.2007 року машиніста насосних
установок ОСОБА_1 звільнено з роботи 17.02.2007 року,  відповідно до статті 40 п.1 КЗпП України(
скорочення штату)

(а.с 24)

Із акту
від 21 лютого 2007 року вбачається,  що
машиніст насосних установок ОСОБА_1 ознайомився з наказом № 30 по Острозькій
ОПЛ від 19.02.2007 року на звільнення його з роботи 17.02.2007 року,  але від підпису про ознайомлення з наказом
відмовився. Крім того пояснив,  що «брав
в відділі кадрів свою трудову книжку,
назад не повернув,  не знає де її
подів,  пошукає в себе вдома і піде в
Пенсійний фонд».

(а.с.  25)

Із
позовної заяви поданої позивачем до суду вбачається,  що він звернувся до суду з позовом про
поновлення на роботі 29.03.2007 року.

Відповідно
до частини 1 статті 233 КЗпП України,
працівник може звернутись з заявою до суду у справах про звільнення - в
місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або видачі трудової
книжки. Як видно із акту від 21.02.2007 року,
ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом № 30 від 19.02.2007 року про
звільнення з роботи,  однак від підпису
відмовився.

В
судовому засіданні,  при з'ясуванні
причин пропуску позивачем строку для звернення до суду у відповідності до
зазначеної статті,  було
встановлено,  що він вважав необхідним
спочатку звернутись в Територіальну державну інспекцію праці в Рівненській
області для вирішення питання його незаконного звільнення до суду. Будь яких
поважних причин,  які б перешкодили йому
звернутись безпосередньо до суду,
позивачем не було наведено. В суді ним було заявлено про те,  що він знав про порядок звернення до суду з
позовом про поновлення на роботі у зв'язку із звільненням.

Отже
суд,  у відповідності до вимог статті 234
КЗпП України,  не має підстав поновити
позивачу строк звернення до суду,
оскільки цей строк ним був пропущений без поважних причин.

Таким
чином,  враховуючи вищенаведені підстави
суд вважає,  що в позові ОСОБА_1,  а саме в його частині про поновлення на
роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул слід відмовити.

Відповідно
до статті 116 КЗпП України,  при
звільнені працівника виплата всіх сум,
що належить йому від підприємства ,
установи,  організації,  провадиться в день звільнення.

Згідно
вимог статті 117 КЗпП України,  в разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки,  зазначені в
статті 116 цього Кодексу,  при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство,  установа,  організація повинні виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При
наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в
тому разі,  коли спір вирішено на користь
працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково,  то розмір відшкодування за час затримки
визначає орган,  який виносить рішення по
суті спору.

Із
припису Територіальної державної інспекції у Рівненській області № 17-05-18/19
від 3.04.2007 року до акту перевірки № 17-05-18/21 від 3.04.2007 року
вбачається,  що перевіркою встановлено
порушення вимог  ст.  116 КЗпП України - при звільнені ОСОБА_1- з
ним не був проведений повний розрахунок у день звільнення,  а саме ОСОБА_1 згідно наказу № 49 від
26.03.2007 року нарахована вихідна допомога у розмірі середнього заробітку в
сумі 711.06 грн.,  яка не була виплачена.
Також залишилась не виплаченою сума заробітку ОСОБА_1 згідно додаткового табеля
обліку робочого часу у розмірі 25, 09 грн.

(а.с.  99-100)

Із
відповіді Острозької ОПЛ на зазначений припис до акту перевірки,  адміністрація лікарні повідомляє,  що вихідна допомога - 579, 27 грн.,  та заробітна плата 20, 32 грн.,  перерахована ОСОБА_1 на його картковий рахунок
в « Ощадбанку»

(а.с.  101)

Згідно
довідки ВАТ «Державний Ощадний банк України» Острозьке ТВБВ № 10017/122 №88 від
22.05.2007 року,  на пенсійний рахунок
НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1 були внесені кошти: 3.04.2007 року 579, 27 грн.,  та 19 квітня 2007 року,  ОСОБА_10 в сумі 20 грн. 32 коп.

В суді
бухгалтером Острозької ОПЛ ОСОБА_10,
було пояснено,  що кошти в сумі 20
грн.32 коп. були ним перераховані ОСОБА_1 - заробіток,  згідно додаткового табеля робочого часу.

В п.20
постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року № 13 « Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці»,  зазначено,
що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у
зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені,
що працівникові не були виплачені належні йому від установи суми в день
звільнення,  суд на підставі  ст.
117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь час
затримки розрахунку,  а при не проведенні
останнього до розгляду справи - по день

. постановления рішення,  якщо роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама пол.
Собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким
чином,  суд вважає,  що день фактичного розрахунку Острозької ОПЛ
з звільненим ОСОБА_1
слід вважати 19 квітня 2007 року,  а
тому на його користь слід стягнути середній заробіток за весь час затримки
розрахунку з дня звільнення - 19-го лютого 2007 року.

Згідно
довідки Острозької ОПЛ № 135 від 3.04.2007 року,  середньомісячний заробіток машиніста насосних
установок ОСОБА_1 становив 541,  44 грн.

Отже,  на користь позивача з Острозької ОПЛ слід
стягнути середній заробіток з дня звільнення 19.02.2007 року по день фактичного
розрахунку - 19.04.2007 року: 541, 44 грн.х на два місяці = 1088 грн. 88 коп.

Суд
вважає недоведеною сум,  яку просить
стягнути позивач в розмірі 50 грн. 18 коп.3а роботу повної зміни 17-18.02.2007
року,  оскільки як було встановлено в
судовому засіданні,  машиністи КНС
працювали з 7.02.2007 року по 8 годин,  а
тому в цій частині позову ОСОБА_1 слід відмовити

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України,  стороні на
користь якої ухвалено судове рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені
судові витрати. Оскільки позивачем документально підтверджено витрати по
наданню правової допомоги в сумі 600 грн., ( а.с. 46, 115),  суд вважає за можливе,  стягнути дані кошти на користь позивача з
відповідача,  а також стягнути з
відповідача на користь держави судові витрати : судовий збір та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  40, 42, 43-1, 49-2, 116, 117,
232, 233.234 КЗпП України,   ст.  ст.
10, 60, 88, 212, 213, 218 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

В позові
ОСОБА_1 до Острозької
обласної психіатричної лікарні про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за вимушений
прогул,  заборгованості по заробітній
платі - відмовити.

Стягнути
з Острозької обласної психіатричної лікарні на користь ОСОБА_1 середньомісячний
заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені в сумі 1082 грн.88 коп.
та 600 гривень за надання правової допомоги.

Стягнути
з Острозької обласної психіатричної лікарні на користь держави судовий збір в
розмірі 51 грн. та витрати за інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 7 грн.50 коп.

Рішення може
бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження цього рішення в десятиденний
строк з наступним поданням апеляційної скарги в двадцятиденний строк.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження якщо вона буде подана в десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

В разі
неподання заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк,  рішення набуває законної сили після
закінчення цього строку.

Якщо
таку заяву буде подано,  але апеляційна
скарга не надійде протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  - рішення набуває законної
сили після закінчення цього строку.