Справа №22ц-8980/2007       Головуючий
в І інстанції - Морозова
Категорія 19/21                       Доповідач - Рудь В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
грудня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропет­ровської області в складі:

Головуючого -
Рудь В.В.

суддів  - Ремеза В. А., Осіян О.М.

при секретарі -
Кочковій А.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною ска­ргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на вироб­ництві та професійних захворювань
України в м.Тернівці на рішення Тернівського міського суду Дніп­ропетровської
області від 31.07.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Від­ділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці про стягнення
страхової виплати за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 31.07.2007 року
частково за­доволено позовні вимоги ОСОБА_1 та на його користь з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соці­ального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці стягнуто 20000 грн.
страхової виплати за моральну шкоду, завдану в наслідок отримання про­фесійного
захворювання (а.с.30-33).

В
апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Тернівці ставить питання про скасу­вання рішення суду, посилаючись на
відсутність медичного висновку щодо спричинення позивачу мо­ральної шкоди та на
зупинення дії в 2006, 2007 роках дії Закону України «Про загальнообов'язкове
дер­жавне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині, що
стосується відшкодування моральної шкоди (а.с.34-35).

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду за­лишенню без змін з наступних підстав.

Розглядаючи
справу суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 в період з
21.03.1977 року по 11.10.2005 року працював на вугільних підприємствах ВАТ
«Павлоградвугілля» та за час роботи захворів на професійні захворювання. На
підставі чого, за висновком МСЕК від 18.10.2005 року йому було встановлено 65%
втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності безстроко­во (а.с.3).

Враховуючи
наведене, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що, в зв'язку з отриманим
пози­вачем професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду та, з
урахуванням дійсних обста­вин справи та наслідків, які наступили, розміру
втрати позивачем професійної працездатності та групи інвалідності, стягнув з
відповідача на підставі ст.ст.21, 28, 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 20000 грн.

Посилання
відповідача в апеляційній скарзі на відсутність медичного висновку щодо факту
спри­чинення ОСОБА_1 моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки
у відповідності до вимог ч.3 ст.34 зазначеного вище Закону, вирішення питання
щодо моральної шкоди віднесено до ком­петенції суду, а наявні в матеріалах
справи докази свідчать про доведеність її спричинення позивачеві.

Не можуть бути
прийняті до уваги і викладені в апеляційній скарзі доводи щодо зупинення з
01.01.2006 року на підставі ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» та з 01.01.2007  року на
підставі ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дії
ст.ст.21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» в части­ні, що стосується відшкодування
моральної шкоди.

Положення
ст.ст.21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страху­вання від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» в редакції, що діяла до прийняття Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік», передбачали обовязок Фон­ду провести
потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння
йому такої шкоди.

За
змістом ст.ст.21, 28, 30, 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» право на
отримання потерпілим страхових виплату разі стійкої втрати праце­здатності, у
тому числі виплати за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй
такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Встановлено,
що 65% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійними захворювання­ми
ОСОБА_1 було встановлено висновком МСЕК від 18.10.2005 року, яким останнього
також визна­но інвалідом 3 групи.

Таким
чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання
чин­ності як Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», так і
Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Згідно
ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають
зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Також,
відповідно до ч.ч.1, 2 ст.5 ЦК
України, акти цивільного законодавства регулюють відноси­ни, які виникли з
дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії
у ча­сі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Норми
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» перед­бачали відшкодування моральної шкоди застрахованим
особам як страхову виплату, тому покладення на відділення Фонду обов'язку по
сплаті такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначе­ного
органу.

Керуючись
ст.ст.304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Тернівці відхилити.

Рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 31.07.2007 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду Дніпропетровської області вступає в силу з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.