Справа №22-3869-2007                          Головуючий у 1
інстанції Рассуждай Я.М.
23                                                    Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 травня
2007року  Апеляційний суд Донецької
області у складі:

Головуючого
судді Круглікової К.С.,

Суддів
Олєйникової Л.С., Соломахи Л.І,

При секретарі
Стефановій І.М.,

В присутності:
ОСОБА_4,

представника
позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_1,ОСОБА_2-представника ОСОБА_3,

Розглянув у
відкритому судовому засіданні місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2-представника ОСОБА_3 на рішення Київського районного
суду міста Донецька від 26 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до
ОСОБА_1 і ОСОБА_3,третя особа Комунальне підприємство „Служба єдиного замовника
Київського району міста Донецька"про відшкодування матеріального збитку і
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2006
року позивачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1,ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди .

При цьому в
обгрунтування вимог посилалися на те,що вони проживають у АДРЕСА_1,яка належить
їм на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2003
році.

24 лютого 2006
року відбулося залиття їх квартири з вини сусідів-відиовідачів по даній
справі,про що складено акт від 6 березня 2006 року.

В результаті
залиття їхньої квартири їм було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 1467
грн44 коп відповідно до кошторису укладеному фахівцями ЖЕУ та моральну шкоду в
розмірі 5000 грн,яку пов»язують з тим,що їх родина з дитиною в 1 рік 6 місяців
тривалий час була змушена проживати в антісанітарних умовах,що в свою чергу
впливало на стан здоров»я і моральний клімат у сім»ї..

При розгляді
справи позивачі змінили свої позовні вимоги та просили стягнути з відповідачів
1809 грн у рахунок відшкождування матеріальної шкоди та 5000 грн.в рахунок
моральної шкоди.

Рішенням
Київського районного суду міста Донецька від 26 грудня 2006 року позов
задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди1809 грн,у частині
моральної шкоди 2500 грн,судові витрати 364 грн.30 коп.

Постановляючи
рішення суд першої інстанції виходив з того,що залиття квартири №27 сталося
внаслідок перенесення відповідачами без узгодження з ЖЕУ-2 полотенецесушителя
із заміною труб центрального опалення на пластикові та у зв"язку з течею
пластикових труб у квартирі
відповідачів.

Не погодившись з
рішенням суду ОСОБА_1 та
ОСОБА_2-представник ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу,в якій
оспорюють обгрунтованість рішення постановлене з порушенням норм матеріального
та процесуального права,просять його скасувати.

В обгрунтування
апеляційної скарги вказали, що в період з 20 лютого 2006 року по 25 лютого 2006
року в ванній комнаті квартири АДРЕСА_1 ,яка належить позивачу ОСОБА_4 ,було
залиття гарячою водою.З цією вісткою він звернувся 20 лютого 2006 року до
ОСОБА_1якій належить кв.З їв цьому будинку і розташована над квартирою
ОСОБА_4Вони разом оглянули водопровідні труби у ванній кімнаті та ніякої течії
не знайшли.ОСОБА_1 порадила негайно викликати аварійну службу для усунення
течії води.Позивач від цієї поради відмовився,посилаючись на те,що течія
невелика.Наступного дня ОСОБА_1 повідомила про цей випадок начальника ЖЕУ-2
м.Донецьку Жукову Г.Г.прицьому упередила ,що в квартирі АДРЕСА_1 зроблено
дорогий ремонті просила терміново направити в дану квартиру слюсарів
сантехніків для перекриття системи опалення.На це Жукова Г.Г. відмовила у цьому
проханні.

25 лютого 2006
року ОСОБА_4 особисто звернувся до начальника ЖЕУ-2 м.Донецька Жукової Г.Г.
,яка як посадова особа ,відмовила позивачу в усуненні течії в його квартирі.
Після чого він змушений був викликати аварійну службу для перекриття
водопостачання в системі опалення.27 лютого 2006 року позивач звернувся до
Жукової Г.Г. з письмовою заявою про складання акту залиття ванної комнати в
його квартирі .Лише 6 березня 2006 року Жукова
Г.Г. в присутності ОСОБА_4 особисто склала акт про залиття його квартири в
якому вказала,що залиття квартири трапилось внаслідок течії труби
полоценосушителя у ванній кімнати ОСОБА_1Але 22 травня 2006 року комісійно було
складено акт про залиття квартири ОСОБА_4,в якому зазначено ,що у квартирі
ОСОБА_1 під час роботи системи опалення течії не було. 27 квітня 2006 року
ОСОБА_4 звернувся до суду про стягнення матеріальної і моральних збитків.

Під час розгляду
справи було проведено експертизу про встановлення причин залиття квартири
ОСОБА_4 та висновок експертом зроблено на підставі акту про залиття квартири
від 6 березня 2006 року.

Вважають рішення
Київського районного суду м.Донецька від 26 грудня 2006 року незаконним і
необгрунтованим та таким, що не відповідає дійсності, з підстав недоведеності
обставин,що мають значення для справи,порушення і неправильного застосування
норм матеріального або процесуального права,а саме в судове засідання не були
викликані особи, які є іншими участниками
цивільного процесу ,такі як експерт, спеціаліст, висновок експерта не
відповідає вимогам ст.66,189 ЦПК України., неповне з"ясування судом
обставин,що мають значення для справи,а саме не були враховані показання
свідків, які мають значення для справи з боку відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
що є порушення ст.50 ЦПК України., під час судового засідання не було надано
доказів будь-яких фактичних даних на підставі яких суд встановив би факт
винності ОСОБА_1 з ОСОБА_3 в залитті ванної кімнати квартири ОСОБА_4 в період з
20 лютого 2006 року по 25 лютого 2006 року., що не відповідає ст.57 ЦПК
України.

Є необгрунтоване
по наступним причинам: обвинувачення ОСОБА_4 до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в частині винності
їх у спричиненні йому матеріальної і моральної шкоди,ч.1 ст.179 ЦПК України,ч.1
ст.1166 і ч.1 ст.23 ГК України . Суд керувався а актом о залитті позивача від 6
березня 2006 року ,який складено в порушення п.2.3.6 Правил утримання житлових
будинків..., при його складанні не були залучені :майстер сантехгрупи,
відповідачі Тарасова та Сахно,слюсар-сантехнік,мешканці будинку,які б могли
підтвердити факт залиття,його об"єм та можливі причини течії

гарячої води. Вказана у цьому акті причина залиття ванної
кімнати квартири ОСОБА_4 спростована 8 грудня 2006 року особисто Жуковою Г.Г. в
судовому засіданні ,що зазначено в справі.

У судовому
засіданні відповідачі підтримали вимоги апеляційної скарги, просять її
задовольнити, рішення суду скасувати.

Позивач ОСОБА_4
та його представник ОСОБА_6,яка діє від ОСОБА_4 та від імені
ОСОБА_5заперечували проти доводів апеляційної скарги ,просили її відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Представник
третьої особи Комунального підприємства „Служба єдиного замовника Київського
району міста Донецька" в судове засідання не з»явився,про час та місце
розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю
-доповідача ,сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд
вважає,що апеляційна скарга  підлягає задоволенню
частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановою нового
рішення з наступних підстав.

Судом першої
інстанції обгрунтовано встановленого позивачі по справі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживають у
АДРЕСА_1 ,власник квартири є ОСОБА_4,відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3
зареєстровані та фактично проживають у квартирі 31 зазначеного будинку /власник
ОСОБА_1.

Ст.151 ЖК
України передбачено,що громадяни,які мають у приватній власності жилий будинок
/квартиру/,зобов"язані забеспечувати його схоронність ,провадити за свій
рахунок поточний і капітальний ремонт,утримувати в порядку придомову територію.

Безгосподарне
утримання громадянином належного йому будинку/квартири/ тягне за собою
наслідки,передбачені Цивільним кодексом України.

Згідно
ст.ст.1166 ЦК України
майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи,а також шкода,завдана майну
фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою,яка її
завдала.

В п.2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року "Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди/зі
змінами,внесеними постановами від 8 липня 1994 р№7,від 30 вересня 1994 р№11,від
25 травня 1998 р №15,та від 24 жовтня 2003 року №9/вказано,що розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,суди пловинні мати на увазі,що відповідно до
статей 440 і 450 ЦК шкода,заподіяна
особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,яка її заподіяла,за умови,що дії останьої
були неправомірними,між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та
є вина зазначеної особи,а коли це було наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки,незалежно від наявності вини.

Як встановлено
судом першої інстанції і таке вбачається із матеріалів справи, 24 лютого 2006
року сталося залиття квартири №27 будинку 14 по проспекту Звільнення Донбасу
міста Донецьку.

Залиття квартири
№27 сталося внаслідок течії підводячого до полотеносушителя трубопроводу у
вищерасположеної квартирі №31./а.с.50-54/

Вказані
обставини знайшли своє підтердження в судовому засіданні .та підтверджується
актом від 6 березня 2006 року поясненнями позивачів ,висновком судової
будівельно-технічної експертизи №2940/23 та іншими матеріалами справи.

Відповідно   локальної
смєти   до   висновку
судової   будівельно-технічної
еспертизи - вартість ремонтних робіт у квартирі позивачів становить 1809 грн
/а.с.52-55/

Апеляційний
суд вважає,що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи.Між
тим,дійшовши до висновку про відшкодування матеріальної шкоди,суд першої
інстанції помилково стягнув її на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Як
вбачається з договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ,покупцем квартири є
ОСОБА_4 .

З
урахуванням викладеного та роз»ясяень Постанови Пленуму Верховного
Суду,апеляційний суд вважає ,що матеріальна шкода повинна бути відшкодована на
користь ОСОБА_4

У
зв»язку з зазначеними позові ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди слід
відмовити.

Задовольняючи
частково позовні вимоги позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування
моральної шкоди,суд першої інстанції виходив з того,що родина з дитиною в 1 рік
6 місяців тривалий час була змушена проживати в антісанітарних умовах,що
впливало на стан здоров»я і моральний клімат у сім»ї..

З таким
висновком частково погодитися не можна.

Згідно з
вимогами ст.. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями ,діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини.

Апеляційний
суд вважає, що у з"язку з діями відповідачів у залитті квартирі №27,
позивачу ОСОБА_4,як покупцю квартири, заподіяна і моральна шкода,яка викликана
перенесенням стресу,в порушенні устрію життя, переживаннях ,що потребували від
нього додаткових зусиль для організації свого життя

Між тим,визнаючи
розмір моральної шкоди,судом першої інстанції не враховані роз"яснення,що
містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику
в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди „ №4 від 31 березня
1995 року.,з наступними змінами та доповненнями,де вказано,що розмір моральної
/немайнової/шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та
обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань...Зокрема
враховується характер і тривалість страждань,стан здоров"я потерпілого,
тяжкість заподіяної травми,наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому судом
першої інстанції  врахованого родина з
дитиною в 1 рік 6 місяців тривалий час була змушена проживати в антісанітарних
умовах,що впливало на стан здоров»я і моральний клімат у сім»ї..

Разом з тим
,апеляційний суд вважає,що доводи,приведені в рішенні суду не дають підстав для
стягнення суми моральної шкоди у розмірі 2500 грн.

На підставі ст..41 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами
розумності ,виваженості та справедливості.

З
урахуванням суті позовних вимог, обсягу спричинених позивачу моральних
страждань, керуючись засадами розумності ,виваженості та справедливості
.апеляційний суд вважає,що моральну шкоду на користь ОСОБА_4 слід стягнути в
розмірі 500 грн.

В рештій
частині вимог про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 та
відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 слід відмовити.

Апеляційний суд
не може взяти до уваги доводи відповідачів про їх недовіру до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №2940/23 від 29 вересня2006 року ,оскільки у
суду немає підстав не довіряти вказаній експертизі,яка проведена згідно вимог
діючого законодавства ,не суперечить іншим матеріалам справи і не викликає
сумнівів в її правильності.Підстав для проведення повторної експертизи у суду
немає.

Відповідно до
ч.1 ст.309 ЦПК
України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і
ухвалює нове рішення або змінює рішення ,якщо є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись
ст.ст.309 ,314 ,316 ЦПК України апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну   скаргу
ОСОБА_1   ОСОБА_2   задовольнити частково .

Рішення
Київського районного суду міста Донецька від 26 грудня 2006 року скасувати .

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі
1809 /одна тисяча вісімьсот дев»ять/ гривень, моральну шкоду в розмірі
500/п»ятьсот /гривень, судові витрати 364/триста шістьдесят чотирі/ гривні 30
коп, а всього 2673 грн.30 коп.

В задоволенні
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди відмовити.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.