Справа № 2-а-62
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2 квітня 2007 року                                                                                   м.
Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в
складі:

головуючого -
судді Керніцького

секретаря
судового засідання - Шикор
Г.В.

з участю
представника відповідача -
адвоката ОСОБА_1.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Долині справу за позовом
ОСОБА_2 до Станковецької сільської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення
сесії Станковецької сільської ради,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить
постановити рішення, яким визнати недійсним рішення сесії Станковецької
сільської ради від 21.12.2006
року № 80-5/2006 р. «Про
передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею о,25 га. в урочищі «Лан».

Свої вимоги
мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
жителька села -ОСОБА_5, за якою позивач здійснював догляд та від якої, 17.07.2006 року згідно
складеного заповіту, він отримав у спадок все майно, що їй належить, на що вона
має право де б воно не було і з чого воно не складалось. До складу майна, яким
користувалася і яке знаходилось у власності ОСОБА_5. входить житловий будинок,
господарські будівлі і земельна ділянка загальною площею -0,62 га які
знаходяться в с.Церківна Долинського району, Івано-Франківської області, втому
числі і земельна ділянка в урочищі «ЛАН», площею - 0.15 га, яка облікована в
земельно-кадастровій книзі №5 по № 327, за ОСОБА_5., та яка згідно рішення
сесії Станковецької сільської ради, Долинського району , від 21.12.2006 року за
№ 80-5 2006, була передана у власність ОСОБА_4, про що йому повідомлено листом
12.01.2007 року. У зв'язку із смертю ОСОБА_5. відкрилася спадщина за заповітом,
а тому, у встановлений 6-місячний строк він звернувся до державного нотаріуса з
заявою про отримання свідоцтва на спадщину за заповітом на все майно
ОСОБА_5.Однак нотаріус відмовив йому оформити спадщину на земельну ділянку,
площею - 0.15 га, в урочищі «Лан», що в с.Церківна, оскільки вона передана у
власність ОСОБА_4, згідно вказаного рішення сесії сільської ради. З прийнятим
рішенням Станквіської сільської ради він не погоджується та вважає його
незаконним з наступних підстав. ІНФОРМАЦІЯ_1 після
смерті ОСОБА_5., він звернувся з заявою в Станківецьку сільську раду про
передачу у його власність земельної ділянки у вказаному урочищі. В той же день
до сільської ради поступила заява і від ОСОБА_4. про передачу даної земельної
ділянки у його власність 21.12.2006
p., дві
заяви розглядались на сесії Станковецької сільської ради, якою було прийняте
вказане рішення. Однак заяви розглядались без його присутності, про час і місце
їх розгляду йому не було відомо, а 12.01.2007
р. він отримав листа від сільського голови, в якому повідомлялось, що йому
відмовлено в задоволенні його заяви, мотивуючи тим, що на цю земельну ділянку
не були виготовлені документи права власності, в зв'язку з чим вона передана у
власність ОСОБА_4. З 1993
року вказана земельна ділянка знаходилась у користуванні ОСОБА_5. яка 17.07.2006 року склала на
його користь заповіт про передачу у його власність всього належного майна в
тому числі і зазначеної земельної ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1, він звернувся в Станківецьку
сільську раду із заявою про передачу її йому у власність. Однак, по невідомих
йому причинах, дана земельна ділянка рішенням сесії сільської ради була
передана у власність ОСОБА_4., хоч згідно із заповітом вона повинна була
перейти йому у власність. А тому вважає дане рішення сесії Станковецької
сільської ради незаконним з наведених ним причин, а тому що згоди на вилучення
земельної ділянки він не давав.

В судовому
засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені
обставини, просив позов задоволити. Додатково повідомив, що на час прийняття
оскаржуваного рішення сесії він перебував за межами села, а саме був на роботі
в м.Київ. Просив позов задоволити.

Представник
відповідача - Станковецької
сільської ради в судовому засіданні позову не визнала та вказала, що
оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.
Зазначила, що гр. ОСОБА_5. за життя користувалася вказаною земельною ділянкою.
В 1993 році
було прийнято

рішення сесії сільської ради, яким вказану ділянку
передано їй у власність. Однак гр.ОСОБА_5.
державного акту на право власності на землю за життя не виготовила, не
оформила всіх відповідних документів, а тому відповідно і не набула право
власності. Заяви позивача та ОСОБА_4, були розглянуті на сесії сільської ради і
депутатами було прийнято рішення про передачу цієї ділянки у власність
останнього. Вважає позов безпідставним і просить відмовити в його задоволенні.

Представник
відповідача - ОСОБА_4.
в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що на її думку рішення
сесії сільської ради про передачу вказаної земельної ділянки у власність її
довірителя є правомірним і підстав для його скасування не вбачає. Просить в
позові відмовити.

Суд, дослідивши
та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності
приходить до висновку, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до
п.б ч.1 ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на
території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок у власність
громадян та юридичних осіб.

Згідно ст. 125 ЗК України право
власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності
чи право постійного користування земельної ділянкою, та його державної
реєстрації.

Як вбачається зі
змісту ст. 126 ЗК
України право власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується державними актами.

В судовому
засіданні встановлено, що померла гр. ОСОБА_5. у встановленому законом порядку не оформила право власності на оспорювану земельну ділянку в
с.Станківці в урочищі Лан, площею 0,15 га.,
в неї відсутній державний акт на право власності на цю ділянку, про що не
заперечує і сам позивач.

Згідно заповіту
від 17.07.2006 року,
посвідченого секретарем Станковецької сільської ради громадянка ОСОБА_5. все
майно, що їй належить, на що вона має право де б воно не було і з чого б воно
не складалось заповіла позивачу..

Проте, суд
вважає безпідставним посилання позивача на те, що до нього за заповітом
перейшло право власності на земельну ділянку в с.Царківна в урочищі «Лан»,
оскільки відповідно до ст. 1218
ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його
смерті. Тому, оскільки спадкодавець ОСОБА_5. не була власником даної земельної
ділянки ця ділянка не може ввійти до складу спадщини.

Враховуючи
наведене суд приходить до висновку, що даний позов є безпідставним та з цієї
причини до задоволення не підлягає.

На підставі ст.1218 ЦК України,
ст.ст. 12, 125, 126, керуючись
ст. 208, 209, 215, 218 ЦПК
України суд ,-

РІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_2 до Станковецької сільської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним
рішення сесії Станковецької сільської ради від 21.12.2006 року №
80-5/2006 р. «Про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки
площею о,25 га. в урочищі
«Лан» відмовити.

Рішення суду
набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подачі
заяви про апеляційне оскарження, але якщо апеляційна скарга не була подана в
строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення до апеляційного суду Івано-Франківської області
може бути подано протягом 10
(десяти) днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20 (двадцяти)
днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Долинський районний
суд.