Справа № 22-ц- 2684/ 2007
рік.        Головуючий 1 інстанції:
: житлові.                                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

6 серпня
2007 року. Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого
судді  - Макарова Г.О.,  суддів - Хорошевського О.М. ,  Кокоші В.В.,
при секретарі - Круговій І.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення з жилого будинку та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на проживання в
будинку та виділення у користування жилого приміщення,

встановила:

У
березні 2005 року ОСОБА_2.3вернулася в суд з позовом до ОСОБА_1.  про виселення з будинку.

В
обґрунтування своїх вимог зазначала,  що
вона є власницею жилого будинку АДРЕСА_1.

В цьому
будинку зареєстрована та проживає відповідачка ОСОБА_1.  - колишня дружина її рідного брата
ОСОБА_3.,  об'явленого померлим рішенням
Київського районного суду м.  Харкова від
6 квітня 2004 року,  яка чинить їй
перешкоди у користуванні жилим будинком та не несе витрат на його утримання.

Посилаючись
на підстави,  передбачені  ст.
4,  48 Закону України „Про
власність",  ОСОБА_2. просила суд
виселити ОСОБА_1.  із вказаного будинку.

Відповідачка
ОСОБА_1.  позов не визнала,  посилаючись на те,  що з 1983 року вона зареєстрована та постійно
проживає у спірному будинку,  іншого
власного житла не має.

У квітні
2005 року ОСОБА_1.  звернулася в суд з
зустрічним позовом до ОСОБА_2.,  в якому
просила визнати за нею право на проживання в будинку АДРЕСА_1 та виділити їй
для проживання частину жилого приміщення із розрахунку 21 кв. м.  санітарної норми.

ОСОБА_2.3устрічний
позов ОСОБА_1.  не визнала,  посилаючись на його безпідставність.

Рішенням
Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2007 року
позов ОСОБА_2.3адоволено.

Постановлено
виселити ОСОБА_1.  з жилого будинку
АДРЕСА_1.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1.
про визнання права на проживання в будинку відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. ,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права
та порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове
рішення про задоволення її позову та відмову у задоволенні позову ОСОБА_2.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення з'явившихся
осіб,  дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_2. та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1. ,  суд першої інстанції виходив з того,  що ОСОБА_2. є власницею спірного жилого
будинку,  однак позбавлена можливості
проживати в ньому,  а тому відповідно
до  ст.
48 Закону України „Про власність" може вимагати усунення будь-яких
порушень її прав,  хоч би ці порушення й
не були поєднані з позбавленням прав володіння.

Такий висновок
суду є обґрунтованим та відповідає обставинам справи.

Відповідно
до положень  ст.  48 Закону України від 7 лютого 1991 року №
697-ХИ „Про власність",  який був
чинним на час вирішення спору судом,
власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права,  хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням прав володіння.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_2. на підставі
свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 2001 року та свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від 19 серпня 2004 року,  виданих Дергачівською державною нотаріальною
конторою Харківської області є власником жилого будинку АДРЕСА_1,   в порядку
спадкування після  смерті своєї
матері ОСОБА_4.,  померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 1983
року у спірному будинку зареєстрована та проживає ОСОБА_1. ,  яка є колишньою дружиною рідного брата
позивачки ОСОБА_2. - ОСОБА_3.,  який
рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 6 квітня 2004 року об'явлений померлим.

ОСОБА_1.  є колишнім членом сім'ї померлої
ОСОБА_4.,  однак не є членом сім'ї
позивачки ОСОБА_2.

Оскільки
права членів сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника,  то з припиненням для власника прав власності
на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим
приміщенням.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2. в частині виселення ОСОБА_1.
із спірного жилого будинку,
обґрунтовано виходив з положень
ст.  48 Закону України „Про
власність".

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1.  про те,  що вона має право на проживання у спірному
жилому будинку як колишній член сім'ї власника будинку,  не можуть бути прийняті до уваги судовою
колегією,  оскільки ОСОБА_1.  була членом сім'ї померлої ОСОБА_4. та не є
членом сім'ї ОСОБА_2.

Посилання
ОСОБА_1. ,  що позивачка ОСОБА_2. та її
члени сім'ї не мають потреби проживати у спірному будинку,  спростовується поясненнями свідка ОСОБА_5.,
довідкою комунального житлово-експлуатаційного
підприємства №2 Київського району м.
Харкова від 30 січня 2007 року,  відповідно
до якої ОСОБА_2. та її члени сім'ї мешкають в комунальній квартирі та займають
жилу площу 24, 5 кв. м.

Суд
першої інстанції ухвалюючи рішення по справі перевірив доводи та заперечення
сторін,  дослідив надані сторонами
докази,  дав їм належну оцінку та
постановив законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
п. 1 ч.1  ст.  307,
ст.  308,   ст.
313,  п.1 ч. 1  ст.
314,   ст.   ст.
315,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.