Справа №22ц-1416/07р.               Головуючий по 1-й інстанції Пісоцький О.М.
19                                   Доповідач  апеляційного
суду Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
серпня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої      -
Буренкової К.О.,  суддів:
Базовкіної Т.М. ,  Довжук Т.С,

при
секретарі судового засідання  Швейновій
І.В.,

за
участю позивачки                               ОСОБА_1
,

представника
відповідача                     Демешко С. П.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань

України в Арбузинському районі
Миколаївської області

(далі - Фонд
соцстрахування),

на рішення
Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2004 року
за

позовом
ОСОБА_1 до Фонду соцстрахування

про
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

26
квітня 2004 року ОСОБА_1  звернулась до
суду з позовом до Фонду соцстрахування про відшкодування 40 000 грн. моральної
шкоди

Позивачка
зазначала,  що 02 листопада 2002 року під
час роботи вона,  як фельдшер
Виноградоярського фельдшерсько-акушерського пункту,  супроводжувала до лікарні породіллю. На дорозі
до лікарні сталася дорожньо - транспортна пригода,  в результаті якої вона отримала тілесні
ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми,  струсу головного мозку та пошкоджень
наріжного меніску лівого колінного суглобу. Після отримання ушкоджень тривалий
час лікувалась стаціонарно та амбулаторно. 16 травня 2004 року Миколаївською
обласною МСЕК їй встановлено втрату 20% професійної працездатності,  на підставі чого,  в зв'язку з настанням страхового
випадку,  Фондом їй призначені щомісячні
грошові виплати. Однак вважає,  що в
результаті отримання тілесних ушкоджень їй завдано також і моральну шкоду.

Посилаючись на
ці обставини,  позивачка просила про
задоволення позову.

Рішенням
Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2004 року позов
задоволено частково. Постановлено стягнути з Фонду соцстрахування на користь
позивачки 5000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Зазначене
рішення суду ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10 листопада
2004 року залишено без змін.

Ухвалою
апеляційного суду Херсонської області від 25 квітня 2007 року ухвала
апеляційного суду Миколаївської області скасована в зв'язку з порушенням норм
процесуального права та справа направлена на новий апеляційний розгляд.

В
апеляційній скарзі начальник Фонду соцстрахування просить рішення суду
скасувати. На думку апелянта,  рішення
суду не відповідає обставинам справи та судом невірно застосовані норми
матеріального права.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення позивачки та
представника відповідача,  дослідивши
матеріали справи,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд
першої інстанції,  в межах заявлених
вимог,  повно з'ясував обставини
справи,  дав належну оцінку доказам,  які були представлені сторонами,  і дійшов правильного висновку про доведеність
факту заподіяння позивачці моральної шкоди,
та з урахуванням характеру та обсягу страждань,  які зазнала позивачка,  ступеню тяжкості вимушених змін в її житті
визначив розмір відшкодування. Тому суд обґрунтовано задовольнив позов
частково.

Так,  відповідно до вимог підпункту «е» п. 1
ч.1  ст. 21,  ч. 2
ст.  28 Закону від 23 вересня 1999
року №1105-Х1У «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань,  які спричинили втрату працездатності» (далі -
Закон) у разі настання страхового випадку Фонд соцстрахування зобов'язаний
відшкодувати заподіяну працівникові моральну шкоду за наявності факту
заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Як вбачається
з матеріалів справи,  11 грудня 2002 року
був затверджений акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві,  який стався з позивачкою 02 листопада 2002
року під час руху до її місця роботи та пов'язаний з виробництвом (а.с.  З-6).

Згідно
акту судово-медичного огляду ОСОБА_1  від
23 січня 2003 року,  вона отримала
тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми,  струсу головного мозку та пошкоджень
наріжного меніску лівого колінного суглобу (а.с.  7),  що
призвело до втрати 20% професійної працездатності (а.с.  8).

Вказане
підтверджує,  що з ОСОБА_1  стався нещасний випадок на виробництві,  внаслідок чого їй були завдані страждання,  пов'язані з погіршенням стану її
здоров'я,  вимушеними змінами у її
життєвих та виробничих стосунках.

Страховий
випадок з позивачкою настав 16 травня 2003 року,  коли їй вперше було встановлено стійку втрату
працездатності у зв'язку з нещасним випадком,
і з цього часу у неї виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Норми
статей 1,  15,  21,
28,  34 Закону передбачають
обов'язок Фонду соцстрахування відшкодувати моральну шкоду у разі настання
страхового випадку.

Посилання
в апеляційній скарзі на те,  що на
користь позивачки вже стягнута грошова сума у відшкодування моральної шкоди з
водія,  якого за вироком суду визнано
винним в скоєнні злочину,  пов'язаного з
порушенням правил безпеки дорожнього руху,
є безпідставними.

Так,  підставою для стягнення зазначеної суми
була  ст.
440-1 ЦК УРСР у
відшкодування фізичних та психічних страждань,
які були завдано позивачці під час скоєного злочину.

Між тим,  підставою для стягнення грошової суми по
даній справі є положення Закону про моральну шкоду,  завдану небезпечними умовами праці.

Враховуючи
викладене,  колегія суддів вважає,  що рішення суду постановлено відповідно до
положень матеріального та процесуального права,
є законним та обґрунтованим,  а
тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  305,
308,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу начальника виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Арбузинському районі Миколаївській області відхилити,  а рішення Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 14 липня 2004 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України на протязі двох місяців.