АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14»
вересня 2007р.                                                                                             м.
Одеса

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської

області
в складі: Троїцької Л.Л.,  Сидоренко
І.П.,  Фальчука В.П.,  Сегеди СМ.
,  Каранфілової В.М. ,  розглянувши в судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ТОВ „Ділова Україна",
ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  відшкодування моральної шкоди,  за касаційною скаргою ТОВ „Ділова
Україна" на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 липня
2005р.,  -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2004р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ „Ділова
Україна",  ОСОБА_2 про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди.

При цьому
посилалась на те,  що 01.08.2000р. вона
була прийнята на роботу в якості зв'язківцем радіовузла ТОВ „Ділова
Україна" з окладом 150грн. ТОВ „Ділова Україна" мала 1% у статутному
фонді ТОВ „Авто ЛТД". 24.09.2002р. в ТОВ „Авто ЛТД" виникли
структурні зміни.

У
зв'язку із судовими спорами між власниками,
вона тривалий час не працювала і знаходилась у відпустці без зберігання
заробітної плати. Вона неодноразово зверталась до директора підприємства
ОСОБА_2 з проханням звільнити її за власним бажанням та повернути їй трудову
книжку,  але відповіді так і не отримала.
Відсутність трудової книжки позбавляє її можливості працевлаштуватися або стати
на облік в центр зайнятості населення. Вважала,
що відповідач повинен їй виплатити середню заробітну плату за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду,  яку вона
оцінила в 3000грн.

На
підставі викладеного,  просила суд
стягнути з відповідача зазначені суми,  а
також зобов'язати відповідача видати їй трудову книжку.

В квітні
2004р. доповнила свої вимоги і просила визнати наказ №9 від 10.10.2002р. про
звільнення незаконним та зобов'язати відповідача змінити формулювання її
звільнення.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2005р. вимоги позивачки
задоволені частково.

Суд
зобов'язав ТОВ „Ділова Україна" видати дублікат трудової книжки ОСОБА_1 і
стягнув з ТОВ на її користь 5847грн. середній заробіток за час вимушеного
прогулу та держмито в розмірі 58грн. на користь держави.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 12.07.2005р. вказане рішення суду першої
інстанції в частині покладення обов'язків на ТОВ „Ділова Україна" по
видачі дубліката трудової книжки ОСОБА_1 скасовано. Позовні вимоги в цій
частині залишені без задоволення.

Рішення
суду в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час
затримки видачі трудової книжки скасовано і направлено на новий розгляд. В інші
частині рішення залишено без змін.

Справа
№33ц - 671 /2007р.                                                     Категорія
ЦП : З

Головуючий у
першій інстанції- Васецька В.В. Доповідач - Троїцька Л.Л.

ТОВ
„Ділова Україна" звернулося з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного
суду,  в обґрунтування якої посилається
на невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи,  а також порушення норм процесуального права.

На
підставі викладеного ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду в
частині направлення справи на новий розгляд вимог позивачки про стягнення
середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки,  в іншій частині просило ухвалу залишити без
змін.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України в редакції
2004р. підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки і
направляючи справу в цій частині на новий розгляд,  суд апеляційної інстанції виходив з
того,  що суд першої інстанції не
витребував у підприємства даних про середній заробіток позивачки за час роботи
у відповідача,  не врахував довідку ТОВ
„Пролог Будсервіс" про те,  що вона
працювала в ТОВ „Пролог Будсервіс" з вересня 2002р. і отримувала там
заробітну плату.

При
цьому,  суд апеляційної інстанції порушив
вимоги  ст. 307 ЦПК України в редакції
1963р.,  в якій були перелічені всі
випадки скасування рішення і направлення справи на новий розгляд.

Відповідно
до  ст. 309 зазначеного кодексу,  неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для правильного вирішення
справи,  визначено як підставу для
скасування рішення і ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції.

Крім
того,  скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині покладення обов'язків на ТОВ „Ділова Україна" про
видачу дубліката трудової книжки ОСОБА_1 і відмовляючи їй в задоволенні цих
позовних вимог,  суд апеляційної
інстанції в порушення вимог п.4 ч.1  ст.
305 ЦПК України в редакції 1963р. постановив ухвалу,  а не рішення.

Роблячи
висновок про правильність залишення вимог позивачки в частині зміни
формулювання звільнення судом першої інстанції,
апеляційний суд послався на пропуск позивачкою строку звернення до суду
встановленого  ст. 233 КЗпП України. При
цьому не звернув увагу на те,  що у
задоволенні позову було відмовлено по суті заявлених вимог,  а не у зв'язку з пропуском строку звернення
до суду.

Враховуючи
вище викладені порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального
права,  колегія суддів вважає,  що ухвала підлягає скасуванню в повному
обсязі з направлення справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись  ст.
ст. 3ЗЗ,  п.2 ч.2  ст. 336,
ст. 338 ЦПК України,  колегія
суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської
області,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ТОВ „Ділова Україна" задовольнити частково.

Ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2005р. скасувати.

Справу
направити до апеляційного суду Запорізької області на новий апеляційний розгляд
іншим складом суду.

Ухвала
оскарженню не підлягає.