Справа № 22-ц- 5494 / 2007 рік.                                 Головуючий 1 інстанції: Грищенко І.О.
Категорія: договірні правовідносини.                                        Суддя-доповідач : Кокоша В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

10
грудня     2007 року.                   Судова колегія судової палати
з цивільних справ

апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого судді: - Макарова Г.О., суддів: -
Хорошевського О.М., Кокоші В.В., при
секретарях - Чабан А.В., Чеховій М. П.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю "Призм"
на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2007 року по
справі за позовом Харківської міської ради до товариства з обмеженою
відповідальністю "Призм", ОСОБА_1 про визнання попереднього договору
інвестування будівництва та інвестиційного договору недійсними,

встановила:

У грудні 2006 року Харківська міська рада звернулася до
суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що рішенням XXXV сесії
Харківської міської ради IV скликання від 27 квітня 2005 року № 78/05   ТОВ "Призм" було надано в оренду
земельну ділянку по проспекту Леніна (ст. м. „Наукова") у м. Харкові    для будівництва торговельного центру та
спортивно-оздоровчого комплексу.

На виконання
рішення сесії 11 січня 2006 року між ТОВ "Призм" та Харківською
міською радою було вкладено договір оренди зазначеної земельної ділянки.

28 квітня 2006
року ТОВ „Призм" та ОСОБА_1. уклали між собою попередній договір
інвестування будівництва, а 13 вересня 2006 року інвестиційний договір, згідно
з якими ОСОБА_1. інвестувала ТОВ „Призм" кошти у розмірі 150 000 грн. на
будівництво торговельного центру та спортивно-оздоровчого комплексу.

Укладені
відповідачами угоди суперечать положенням ст. 8 Закону України „Про інвестиційну
діяльність", нормам та правилам будівництва об'єктів, рішенню сесії
Харківської міської ради від 27 квітня 2005 року, договору оренди земельної
ділянки від 1.1 січня 2006 року, а також порушують права і інтереси
територіальної громади м. Харкова, в особі Харківської міської ради.

Посилаючись на
вказані обставини, Харківська міська рада просила суд визнати недійсними
попередній договір інвестування будівництва від 28 квітня 2006 року та
інвестиційний договір від 13 вересня 2006 року укладені між ТОВ „Призм" і
ОСОБА_1.

Стягнути з
відповідачів судові витрати у розмірі 1700 грн. та витрати на
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Представник відповідача ТОВ „Призм" позов не визнав.

При цьому
посилався на те, що укладені між ТОВ „Призм" та ОСОБА_1. попередній
договір інвестування будівництва і інвестиційний договір, не суперечать

2

чинному інвестиційному законодавству, нормам та правилам
будівництва об'єктів та не порушують права і охоронювані законом інтереси
територіальної громади м. Харкова.

Відповідачка ОСОБА_1. в судове засідання не з'явилась.

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2007 року позов
задоволено.

Визнано
недійсним попередній договір, укладений 28 квітня 2006 року між ТОВ
„Призм" та ОСОБА_1. про зобов'язання укласти в майбутньому договір
інвестування будівництва.

Визнано
недійсним інвестиційний договір, укладений 13 вересня 2006 року між ТОВ
„Призм" та ОСОБА_1. про інвестування не житлового будівництва
торговельного центру та спортивно-оздоровчого комплексу по проспекту Леніна (
ст. м. „Наукова") в м. Харкові.

Стягнуто з ТОВ
„Призм" і ОСОБА_1. на користь позивача судові витрати у розмірі 850 грн. з
кожного та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі по 15 грн. з кожного.

В апеляційній
скарзі представник ТОВ „Призм", посилаючись на невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.
3 ч. 1 ст. 311 ЩІК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто у відсутності будь-кого з осіб,
які беруть участь у справі, належним чином не повідомлених про час та місце
судового засідання.

З матеріалів
справи вбачається, що 13 вересня 2007 року суд розглянув справу та ухвалив
рішення за  відсутності відповідачки
ОСОБА_1.

В порушення
вимог ч. 3 ст. 222 ЦПК України копія рішення не була надіслана судом ОСОБА_1.
протягом п'яти днів з дня його проголошення рекомендованим листом, з
повідомленням про вручення.

Згідно ч. 1, 2
ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм
під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка
розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з
поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручили,
повертається до суду.

У відповідності
до вимог п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах
строків встановлених ст. 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання
однієї із сторін або будь-кого із інших
осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм
вручені судові повістки.

Розглядаючи
справу за відсутності ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що вона
належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що на його
думку свідчить телефонограма секретаря суду від 7 вересня 2007 року про виклик
ОСОБА_1. до суду. (а.с. 171).

Однак, суд
безпідставно зробив такий висновок, оскільки факт виклику у судове засідання
телефонограмою заперечувався в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1., а діючий
ЦПК України не передбачає виклик до суду осіб, які беруть участь у справі
телефонограмами.

Розглянувши
справу за відсутності ОСОБА_1., суд позбавив її можливості на особисту участь в
суді та захист свого інтересу шляхом реалізації належних відповідачу
процесуальних прав.

Вказане
порушення процесуального законодавства є безумовною підставою для скасування
рішення суду з направленням справи на новий розгляд.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду не можна визнати
законним і обґрунтованим та воно підлягає скасуванню.

3

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 5 ч.1 ст.
307, п. 3 ч.1 ст. 311, ст. 313, п. 2 ч.1 ст. 314, ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю
"Призм" задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2007 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до того ж суду, іншому судді.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців в дня набрання нею законної сили.