Справа № 2-68/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18
травня 2007 року                     Бериславський
районний суд Херсонської області

у складі
головуючого судді                                                                 Сіянка
В. М.

за
участю секретаря                                                                           Третья кової Т. М.

представника                                                                                      Дуброва
М.  В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області в залі
суду справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Максі»,  треті особи на стороні відповідача:
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  товариство з обмеженою відповідальністю
«Югтранзитсервіс-Агропродукт» про визнання недійсним договору оренди землі та
зобов'язання відповідача повернути оригінал державного акту на право приватної
власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13вернулася до
суду з позовом до приватного підприємства «Максі»,  треті особи на стороні відповідача:
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  товариство з обмеженою відповідальністю
«Югтранзитсервіс-Агропродукт» про визнання недійсним договору оренди землі від
16.06.2006 року та зобов'язання відповідача повернути оригінал державного акту
на право приватної власності на землю НОМЕР_1. Позивачка обґрунтовує свої
вимоги тим,  що 27 травня 2004 року вона
видала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довіреність на право користування та розпорядження
належною їй земельною ділянкою площею 9, 49 га,
право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної
власності на землю НОМЕР_1. Довіреність надавала третім особам,  де серед іншого,  надано довірителям право укладати від її
імені договори купівлі-продажу,
міни,  оренди земельної ділянки.

Користуючись
її правовою необізнаністю та жебрацьким матеріальним становищем треті особи
умовили її продати земельну ділянку та сплатили їй кошти у розмірі 200 гривень
за 1 га та забрали разом із довіреністю оригінал державного акту на право
приватної власності на землю НОМЕР_1.

Зважаючи
на те,  що треті особи сплатили їй за
земельну ділянку мізерну суму,  таким
чином ошукавши її,  оскільки
купівля-продаж землі взагалі заборонена чинним законодавством України,  02 серпня 2006 року вона скасувала видану
третім особам довіреність від 27.05.2004 року.

Після
цього,  наприкінці вересня місяця 2006
року вона дізналася,  що треті особи
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали від її імені з ПП "Максі" договір оренди
земельної ділянки з терміном дії договору - 49 років,  а 22 серпня 2006 року ПП "Максі"
уклало договір суборенди з ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» терміном дії
договору -десять років.

Вважає
договір оренди землі від 16.06.2006 року недійсним,  оскільки сторони договору не узгодили між
собою всі істотні умови договору,
передбачені  ст.  15 Закону України "Про оренду
землі" та ч. 1  ст.  792 ЦК
України,  а саме умову про розмір
орендної плати,  яка викладена в п. 9
оспорюваного договору наступним чином: "орендна плата сплачується
орендарем в розмірі земельного податку за один повний пай на рік,  при цьому виплата орендної плати здійснюється
в грошовій формі". Тобто умова про розмір орендної плати є
невизначеною,  незрозумілою та
неузгодженою. Згідно статті 15 Закону України "Про оренду землі"
відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов є підставою для визнання
його недійсним.

Просила суд
визнати недійсним договір оренди землі від 16.06.2006 року.

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4
підтримали вимоги,  викладені у позовній
заяві,  наполягали на їх
задоволенні,  доповнивши позовні вимоги
зобов'язанням відповідача повернути оригінал державного акту на право приватної
власності на землю НОМЕР_1.

Відповідач
та треті особи в судове засідання не з'явилися,
представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з зайнятістю в іншій справі в апеляційному суді Херсонської
області,  яке судом відхилено,  з урахуванням думки інших учасників
процесу,  оскільки причини відсутності
представника відповідача визнані судом не поважними,  до клопотання не додано належних доказів
участі представника відповідача в іншому процесі,  а наявність такого клопотання свідчить про
обізнаність представника відповідача про дату,
час та місце судового розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,  у
відповідності до норм статті 224 ЦПК України.

Представником
позивача ОСОБА_4 суду були надані докази опублікування в газеті "Урядовий
кур'єр"від 08.05.2007 року оголошення про виклик у судове засідання третіх
осіб,  оригінал якої судом оглянуто в судовому
засіданні.

Суд,  дослідивши матеріали справи,  заслухавши пояснення позивачки та її
представника вважає позов таким,  що
підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що 16 червня 2006 року
довірителями позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від імені позивачки з відповідачем
було укладено договір оренди землі,  який
був зареєстрований у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної
філії центру ДЗК 16.06.2006 року за № 4АА71500025 (а. с.  6-8).

Предметом
даного договору є земельна ділянка площею 9, 49 га,  право власності позивачки на яку посвідчено
державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1 (а. с.  16-17).

Розмір
орендної плати,  порядок її виплати,  індексації,
строків виплати,  перегляд розміру
орендної плати та відповідальність за несвоєчасне здійснення орендних платежів
відображено у пунктах 9-14 договору.

Згідно
пункту 9 договору орендна плата сплачується орендарем (відповідачем по даній
справі) в розмірі земельного податку за один повний пай на рік,  при цьому виплата орендної плати здійснюється
в грошовій формі.

Відповідно
до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою,  необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх
власники або уповноважені ними особи. Відносини,  пов'язані з орендою землі,  регулюються законом.

Згідно
ч. 2  ст.
792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Таким
законом,  який відноситься до актів
цивільного законодавства згідно статті 4 ЦК
України,  є Закон України "Про
оренду землі",  стаття 13 якого
визначає поняття договору оренди землі як договір,  за яким орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний
строк,  а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Статтею
15 Закону України "Про оренду землі" визначено істотні умови договору
оренди землі,  серед яких зазначена
орендна плата із зазначенням її розміру,
індексації,  форм платежу,  строків,
порядку її внесення і перегляду і відповідальності за її несплату.

Згідно
статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю -
це платіж,  який орендар вносить
орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір,  форма і строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Суд вважає,  що між сторонами не досягнуто згоди по
істотній умові договору - розміру орендної плати,  і така істотна умова як розмір орендної плати
за землю взагалі відсутня у договорі,
оскільки у пункті 9 договору оренди не визначено конкретний розмір
грошової плати,  визначити його взагалі
неможливо,  тому що предметом оренди є
конкретна земельна ділянка,  право
власності на яку посвідчено відповідним державним актом,  а договір пов'язує розмір орендної плати із
розміром земельного податку за один повний пай за рік. Право на земельну частку
(пай) посвідчується відповідним сертифікатом,
а не державним актом і згідно Закону України "Про плату за
землю" об'єктом справляння земельного податку є конкретна земельна
ділянка,  а не право на земельну частку
(пай). Справляння земельного податку за земельний пай не передбачено чинним
законодавством України.

Неможливість
визначити розмір орендної плати підтверджується також тією обставиною,  що відповідач не виплатив позивачці орендну
плату за 2006 рік.

За ч.
1  ст.
628 ЦК України
зміст договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови,  які є обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно
ч. 1  ст.
202 ЦК України
правочином є дія особи,  спрямована на
набуття,  зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків.

У
відповідності до ч. 1  ст.  203 ЦК
України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,  іншим актам цивільного законодавства,  а також моральним засадам суспільства.

Згідно
ч. 1  ст.
215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог,  які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

У
відповідності до ч. 2 ст,  15 Закону
України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї
з істотних умов,  передбачених цією
статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди,  а також для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Враховуючи
викладене,  суд вважає,  що позовні вимоги про визнання договору
оренди землі від 6.06.2006 року недійсним у зв'язку з відсутністю у договорі
однієї із істотних умов - розміру орендної плати підлягають задоволенню.

Вимоги
позивачки про зобов'язання відповідача повернути оригінал державного акту на
право приватної власності на землю НОМЕР_1 задоволенню не підлягають,  оскільки передача оригіналу акту відповідачу
не підтверджено належними та допустимими доказами.

На
підставі викладеного,  в межах заявлених
позивачкою вимог,  з урахуванням принципів
змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,  керуючись Законом України «Про оренду
землі»,  статтями 1,  4,
11,  16,  202,
203,  215,  628,
792 ЦК України,   ст.
ст. Ю,  11,  57-66,
81,  88,  209,
212,  214-215,  224-226 ЦПК України,  суд

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Визнати
недійсним договір оренди землі від 16 червня 2006 року,  укладеного між ОСОБА_1 та приватним
підприємством «Максі»,  зареєстрованого у
Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК
16.06.2006 року за № 4АА71500025.

Стягнути
з приватного підприємства «Максі» на користь ОСОБА_1 8 гривень 50 копійок
судового збору та 7 гривень 50 копійок витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового розгляду справи,  а
всього 16 гривень.

В задоволенні
іншої частини позовних вимог- відмовити.

На
рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути
подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду через Бериславський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,  але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк,  рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом,  що його
ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.