Справа №22 - 8841/2007                             Головуючий по 1 інстанції Ганечко О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

07   листопада  2007   року   колегія
суддів   судової  палати
в   цивільних  справах Апеляційного суду м.  Києва в складі:

Головуючого - ОСОБА_4

Суддів: Столбун
В.І.,  Ратнікової В.М.

при секретарі: Денисенко С. С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
на рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 03 вересня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у здійсненні права власності на майно та про вселення,  -

Заслухавши
доповідь судді ОСОБА_4,  вислухавши
пояснення осіб,  що з'явились в судове
засідання,  перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

встановила:

Позивач
ОСОБА_3звернувся до суду з позовом,  в
якому просить зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у
здійсненні права користування квартирою №3 в АДРЕСА_1,  вселити його в цю квартиру.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 03 вересня 2007 року позов задоволено.

Зобов'язано
ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3у здійсненні ним права користування
АДРЕСА_1.

Вселено
ОСОБА_3у АДРЕСА_1.

Не
погоджуючись з таким рішенням відповідач подала апеляційну скаргу в якій
просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. В скарзі зазначала,
що позивач не довів суду,  що вона
вчиняє йому перешкоди в користуванні квартирою,  крім того рішення Шевченківського районного
суду м.  Києва від 19 квітня 2006 року не
може підтверджувати право власності позивача на спірну квартиру.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення,  колегія дійшла висновку,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Задовольняючи
позов ,  суд першої інстанції виходив з
того,  що 1/2 частина спірної квартири
належить позивачу на підставі рішення суду,
а відповідачка вчиняє останньому перешкоди в користуванні його
власністю.

Колегія
суддів в повній мірі погоджується з такими висновками,  так як вони відповідають встановленим
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно  ст.
150 Житлового кодексу Української РСР,
громадяни,  які мають у приватній
власності квартиру,  користуються нею для
особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати,  заповідати,  здавати в оренду,  обмінювати,
закладати,  укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно ч.1  ст.
321 ЦК України,  право власності є непорушним.  Ніхто не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом
встановлено,  що рішенням Шевченківського
районного суду м.  Києва від 19.04.2006 p.,
яке вступило в законну силу,  за позивачем ОСОБА_3  визнано право власності на 1/2 частину
АДРЕСА_1.

Як
вбачається з пояснень представника позивача та відповідачки,  у позивача відсутні ключі від спірної
квартири,  а відповідачка відмовляється
їх передати,  що свідчить про вчинення
останньою перешкод у здійсненні позивачем його прав власності. За таких
обставин,  та враховуючи вищенаведені
вимоги закону,  суд першої інстанції
дійшов правильного висновку,  про обгрунтованість
заявлених позовних вимог,  та наявність
правових підстав для їх задоволення.

Доводи
апеляційної скарги,  в частині того,  що рішення суду про визнання за позивачем
права власності не може бути належним доказом набуття такого права до уваги не
приймається,  оскільки рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 19 квітня 2006 року набрало законної сили і є правовстановлюючим документом
.

Не
заслуговують також на увагу і доводи,
щодо недоведеності вчинення перешкод,
оскільки сама відповідачка визнала в судовому засіданні,  що ключі від спірної квартири позивачу та
його представникам вона не передавала.

Відповідно
ж до  ст.
61 ЦПК України,  обставини визнані
сторонами не підлягають доказуванню.

Таким  чином,
суд  першої інстанції повно  встановив
обставини,   що  мають значення для даної справи.

Висновки
суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,    та відповідають дійсності.

Суд при
винесенні рішення правильно застосував
норми матеріального та процесуального права,  а тому колегія суддів відхиляє апеляційну
скаргу.

На
підставі викладеного,    керуючись  ст.
ст.    303,  304,
п.1 307,  308,  313,
п.1 314,  315,  317,
319 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 03 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців.