2-3067-2007
Іменем України
м. Селидове 11 грудня 2007 р.
Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючий - суддя Каніщєва Н.О., при секретарі Конотопчик О.Г., за участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідача Корнелюк Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ДП "Селидіввугілля ВП „Шахта „Україна про відшкодування моральної шкоди ,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_3, працюючи на ДВАТ шахті "Україна" ДХК "Селидіввугілля" загинув з вини відповідача внаслідок нещасного випадку на виробництві. Утрата батька, основного годувальника родини, порушення сформованого укладу життя в зв'язку з винними діями відповідача, заподіяло їй моральні страждання, призвело до погіршення стану здоров'я та вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати їй заподіяні моральні страждання і відшкодувати моральну шкоду, яку вона оцінює в 66.400 грн.
У судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, стягнути з відповідача 66.400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок гибелі батька. Також просила поновити строк звернення до суду, оскільки пропустила їх з поважних причин.
Представник відповідача ДП "Селидіввугілля" в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає, що позов необґрунтований, так як позивачкою не надано належних доказів, що свідчать про перенесення нею моральних страждань через загибель на шахті батька, також вважає, що підприємство не може бути належним відповідачем по справі, оскільки позивачка відповідно до діючого законодавства України є суб'єктом страхування та відшкодування моральної шкоди в разі її заподіяння повинно проводитися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві .
Суд, заслухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється сторонами, батько позивачки ОСОБА_3. знаходився в трудових відносинах з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 о 2 годині 40 хвилин на підприємстві відбулася аварія з груповим нещасним випадком, у результаті якого ОСОБА_3. загинув. Згідно акта Н-1 і акта спеціального розслідування аварії 1-ї категорії з груповим нещасним випадком - нещасний випадок відбувся з вини підприємства ДВАТ шахта "Україна" ДХК "Селидіввутілля", правонаступником прав та обов'язків якого є відповідач. Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною донькою загиблого ОСОБА_3. Відповідно до протоколу засідання комісії з питань охорони праці шахти „Україна від 25.10.2002 року нещасний випадок з ОСОБА_3 трапився з вини підприємства - ДВАТ шахти „Україна ГХК „Селидіввугілля. Відділенням Фонду соціального страхування від нещасним випадків на виробництві та профзахворювань в м. Селидово позивачці призначено та виплачена одноразова допомога.
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяній йому в наслідок порушення його прав.
Ухвалюючи рішення суд приходить до висновку, що між позивачкою ОСОБА_2 та ДП "Селидіввугілля" мають місце цивільні правовідносини які виникли ІНФОРМАЦІЯ_1, під час дії Цивільного Кодексу України 1963 року, тому підлягають застосовуванню норми, передбачені ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963 року.
Відповідно до ст.440-1 ЦК України ( в редакції 1963 року) та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) збитку" за змінами внесеними постановою Пленуму № 4 від 25.15.2001 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ , заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Заподіяний моральний збиток відшкодовується тій фізичній особі , права якої були безпосередньо порушені неправомірними діями інших осіб. Моральна шкода заподіяна смертю фізичної особи, відшкодовується його чоловіку (дружині) батькам (усиновителям), дітям (усиновленим), а так само особі, що проживають з ним однією родиною. Оскільки в даному конкретному випадку, настала смерть чоловіка позивачки, суд вважає, що права її порушені і вона має право на відшкодування морального збитку.
На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, що заподіяла його при наявності вини. При цьому моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи яка її завдала, якщо шкода заподіяна смертю фізичної особи. Нещасний випадок і смерть чоловіка позивачки відбувся з вини відповідача ДВАТ шахта "Україна" ДХК "Селидіввугілля" , правонаступником прав та обов'язків якої є відповідач, якій і повинен відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду. Факт завдання моральної шкоди позивачці доведений сукупністю доказів, досліджених судом, актом про нещасний випадок на виробництві, довідкою міської лікарні м. Українськ, випискою з історії хвороби, амбулаторної картки, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть батька позивачки ОСОБА_3, який загинув під час виконання трудових обов'язків на шахті "Україна". Згідно акту спеціального розслідування причиною групового нещасного випадку стало перебування людей у виробках шахти, до яких надходили продукти горіння від пожежі. Важким наслідкам пожежі сприяли неправильні дії посадових осіб шахти, відповідальних за ліквідацію аварії в частині своєчасного виведення людей із шахти, прийнятті помилкового рішення про реверсування вентиляційного струменя повітря без врахування ситуації, що вклалась і фактичного місця знаходження людей у шахті, а також несвоєчасно викликано на шахту спеціальні підрозділи для гасіння пожежі, що є порушенням Правил безпеки у вугільних шахтах.
Таким чином суд приходить до висновку про те, що права позивачки ОСОБА_2 були безпосередньо порушені противоправними діями та бездіяльністю працівників відповідача, вона втратила батька та була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тому їй було завдано моральну шкоду. При встановлених обставинах, оцінюючи надані суду докази, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.
Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, ступеня та глибини фізичних і моральних страждань. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність на вимоги про відшкодування шкоди, завданою смертю не поширюється. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості. При вирішенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд приймає до уваги важке матеріальне становище відповідача - наявність великої кредиторської заборгованості. Суд вважає, що допомога виплачена позивачці у зв'язку зі смертю її батька в результаті аварії хоча і відноситься до матеріальних благ, однак деякою мірою компенсує і моральні страждання. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню 25 000 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої позивачки смерті внаслідок нещасного випадку на виробництві її батька ОСОБА_3
Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача про те, що дані правовідносини регулюються Законом України „Про охорону праці, оскільки вони не ґрунтується на законі : позивачка в данному випадку не є суб'єктом страхування відповідно до Закону України „Про загальнообов,язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності.
Згідно ст. 73 ЦПК України суд поновлює строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.
Вислухавши пояснення позивача суд дійшов до висновку, що причини пропуску строку звернення до суду є поважними.
На підставі викладеного, керуючись ст. 440-1 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.. ст.. 23, 1167, 1168 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) збитку", ст. ст.88,212-215 ЩІК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Подовжити строк позовної давності за позовом ОСОБА_2 до ДП „Селидіввугілля про відшкодування моральної шкоди для звернення до суду.
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ДП "Селидіввугілля" в рахунок оплати державного мита 8 (вісім) грн. 50 коп.
Стягнути з ДП "Селидіввугілля" в рахунок оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ 1(одна)грн. 50 коп.
Заява про апеляційне оскарження рішення суду до Апеляційного суду Донецької області може бути подано через Селидівський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя: