АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22ц- 2024/ 2007р.                                               Головуючий
Куцин В.М.  Суддя-доповідач: Абрамов П.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року  жовтня місяця 17  дня                                                                        м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого
судді:   Абрамова П.С.

Суддів :   Гальонкіна С. А.,  Омельченко Л.М.

При секретарі:
Буряк С. М.

розглянувши   у
відкритому   судовому  засіданні
в   м.    Полтава
цивільну   справу   за

апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від «05» липня
2007 року

по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2   про

відновлення
порушеного права власності та стягнення моральної шкоди -

Колегія
судців,  заслухавши доповідь
судді-доповідача Апеляційного суду,  -

встановила:

Рішенням
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 липня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в
сумі 800 грн. відмовлено за безпідставністю.

З даним
рішенням не погодилася та подала на нього апеляційну скаргу,  в якій просить його скасувати та постановити
нове рішення,  яким задовольнити позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди.

Вважає,  що суд відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення моральної шкоди за безпідставністю не застосував до
правовідносин,  що склались між сторонами
CT..211 ЗК
України,  яка передбачає,  що громадяни несуть цивільну відповідальність
відповідно до законодавства за самовільне заняття земельних ділянок,  невиконання вимог щодо використання земель за
цільовим призначенням,  самовільне
відхилення від проектів землеустрою,  висновки
суду не відповідають обставинам справи,
судом не надано належної оцінки доказам по справі,  рішення є таким,  що не відповідає чинному законодавству,  постановлене з порушенням норми матеріального
і процесуального права.

Колегія
суддів,  перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  підстав для її задоволення та скасування
рішення не вбачає.

Відповідно  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

2

У
відповідності з ч.3  ст.  10,  ч.1 ст. 11 ЦПК України,  суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб,  які беруть участь у справі.

Кожна
сторона повинна довести ті обставини,  на
які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень,  крім випадків,  встановлених цим Кодексом.

Судом
першої інстанції встановлено,  ОСОБА_2 в
квітні 2007 року збудувала колектор на межі з земельною ділянкою,  що належить ОСОБА_1  відповідно до Державного акта про право
приватної власності на землю і розташована за АДРЕСА_1 в результаті чого
здійснила самовільне заняття земельної ділянки останньої на площі 0, 25 кв.м.

25.06.2007
року колектор демонтовано,  що
підтверджується актом обстеження земельної ділянки ОСОБА_2 від 26.06.2007 року.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ,
суд першої інстанції виходив з того,
що земельне законодавство не допускає відшкодування моральної
шкоди,  виходячи з роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України.

Однак,  колегія суддів вважає за необхідне змінити
мотиви відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  щодо стягнення моральної шкоди,  оскільки відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної шкоди»,  обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають:
наявність такої шкоди,  протиправність
діяння її заподіювача,  наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача чи вини останнього в її
заподіянні. Суд,  зокрема,  повинен з'ясувати,  чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового
характеру,  за яких обставин чи якими
діями вони заподіяні,  в якій грошовій
сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить,  а також інші обставини
,  що мають значення для вирішення спору.

З
матеріалів справи вбачається,  що в ході
судового розгляду справи позивачкою не надано доказів умисного порушення її
права власності,  що виключає
відшкодування моральної шкоди.

Тому,  враховуючи дані факти,  необхідно відмовити в задоволенні позовних
вимоги про стягнення моральної шкоди за безпідставністю.

Колегія
суддів,  врахувавши та прийнявши до уваги
всі вищевикладені обставини,
вважає,  що судом першої інстанції
правомірно відмовлено ОСОБА_1  в
задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди за
безпідставністю.

Рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від «05» липня 2007 року
постановлено з дотриманням норм діючого законодавства,  тому підстав для його скасування не
вбачається .

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  308,  314,
315 ЦПК України,  колегія судців,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від «05» липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.