№21(1)                                                      інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого -
судді МИХАЙЛІВ Л.В.,

суддів - КАРНАУХ
В.В.,  БРАТІЩЕВОЇ Л.А.,

при секретарі -
Бадалян Н.О.,

за участю -
ОСОБА_1,  його представника ОСОБА_2,  представника Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України* в м.
Кривому Розі - Бершадської Людмили Станіславівни

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Кривому Розі на рішення Дзержинського
районного суду м.  Кривого Рогу від 22
січня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області про перерахунок щомісячних
страхових виплат,

ВСТАНОВИЛА:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Кривому Розі Дніпропетровської області

( далі-
Відділення Фонду) подало апеляційну скаргу на рішення Дзержинського районного
суду м.  Кривого Рогу від 22 січня 2007 року,  яким стягнуто на користь ОСОБА_1 з Відділення
Фонду заборгованість по страховим виплатам за період з 01.08.2003 року по
01.07.2006 року в сумі 9387, 31 грн.,  а
також постановлено стягувати по 577, 42 грн. щомісячно з 01.07.2006 року до
зміни обставин,  що тягнуть перерахунок
або припинення страхових виплат.

Відділення
Фонду в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та
відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через порушення судом
норм матеріального і процесуального права. Зокрема,  Відділення Фонду вважає,  що воно не може бути в цій справі
відповідачем,  судом невірно застосовано
норму пункту 28 Правил відшкодування шкоди,
необгрунтовано задоволено позовні вимоги в частині перерахування
щомісячних страхових виплат відшкодування шкоди,  суд не врахував вимоги постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003 р. « Про внесення змін і доповнень
до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,  де вказано,
що при вирішенні спорів щодо перерахування розміру страхових виплат
необхідно мати на увазі,  що
перерахування проводиться лише у випадках,
встановлених  ст.  29 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне
страхування   від   нещасного
випадку   на   виробництві
і   професійного

захворювання,  які призвели до втрати працездатності";
не застосовано   строк  позовної давності.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга Відділення
фонду не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється,
що позивач працював майстром шахти № 2 імені Артема ДП РУ ім.  Кірова.

24.07.1979
року з позивачем стався нещасний випадок,
про що був складений акт формою Н-1.

Висновком
МСЕК позивачу вперше встановлено 10 % втрати професійної працездатності,  виплати по відшкодуванню шкоди проводились
йому до 20.09.1982 року. У подальшому,  з
20.09.1998 по 08.04.1992 року позивач не проходив переосвідчення у МСЕК,  виплати регресу йому не проводили. Лише
08.04.1992 року при переосвідченні позивачеві було встановлено 30 % втрати
професійної працездатності.

Третьою
особою ДП РУ ім.  Кірова виплачувалися
станом на 14.13.1994 року щомісячні виплати у відшкодування шкоди позивачеві
виходячи із середньомісячної заробітної плати відповідного працівника та
ступеню втрати професійної працездатності в сумі 404790 крб.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
правильно встановив фактичні обставини справи,
надав їм вірну оцінку та дійшов правильного висновку про невірне
застосування підприємством коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових
окладів при перерахунку розміру відшкодування шкоди позивачеві,  внаслідок чого утворилася заборгованість за
щомісячними виплатами у відшкодування шкоди.

Частково
задовольняючи позовні вимоги,  суд першої
інстанції дійшов висновку про необхідність застосування коефіцієнта 2, 5 з
01.12.1995р. на підставі Постанови дирекції і профкому РУ ім.  Кірова від 26.12.1995 р. і колегія суддів
погоджується з такими висновками суду.

Доводи
Фонду соціального страхування про неправильне застосування судом коефіцієнтів
безпідставні,  оскільки згідно п. 28 абз.
5 «Правил відшкодування власником підприємства,
установи,  організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків"( далі "Правил відшкодування шкоди"),  затверджених Постановою Кабінету Міністрів
України від 23 червня 1993 року № 472,
які діяли на момент виниклих між сторонами правовідносин,  розмір відшкодування шкоди перераховується у
разі кожного підвищення тарифних ставок (посадових окладів) на підприємстві.
Перерахунок проводиться шляхом множення розміру відшкодування шкоди на фактичні
коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відповідним
працівникам на підприємстві.

Доводи
відповідача Фонду соціального страхування про неправильне застосування судом
строків позовної давності при стягненні сум відшкодування шкоди не можуть бути
прийняті до уваги,  оскільки рішення
постановлено з урахуванням роз'яснень,
викладених в п.п. 1,  1-1,  1-2,
22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року
( з подальшими змінами),  «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,  згідно з якими загальний строк,  у межах якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого права ( позовна давність),  встановлюється тривалістю у три роки. У
випадках,  коли вимоги потерпілого
стосуються перерахунку сум щомісячних платежів,
раніше визначених судом або роботодавцем( у

тому
числі й у разі неправильного
обчислення суми щомісячних платежів) при задоволені позову,  кошти стягуються за час,  що не перевищує трьох років,  які передували моменту звернення особи до
суду.

Таким
чином,  суд обґрунтовано стягнув з Фонду
соціального страхування заборгованість по страховим виплатам за період з
01.08.2003 року по 01.07.2006 року в сумі 9387, 31 грн.,  та щомісячно,
починаючи з 01.07.2006 р. по 577, 42 грн. до зміни обставин,  що тягнуть перерахунок або припинення
страхових виплат.

Інші
доводи відповідача,  викладені в
апеляційній скарзі,  спростовуються
матеріалами справи та висновками суду.

Колегія
суддів вважає,  що висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються матеріалами справи,  поясненням сторін,  рішення постановлене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні,  тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Кривому Розі Дніпропетровської області
відхилити.

Рішення
Дзержинського районного суду м.  Кривого
Рогу від 22 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена у касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.