Справа №2-24/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2007 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді   Поліщук Н.В.

при секретарі   Савосіній А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в
залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
особистої приватної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя.

В ході розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила
постановити рішення, яким визнати квартиру АДРЕСА_1 в м.Києві її особистою
власністю, посилаючись на наступне.

З відповідачем 13 жовтня 1989 року було зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1
народився син ОСОБА_3. Відповідач
з 08 травня 1990 року по 05 травня 1993 року відбував покарання в місцях
позбавлення волі за ст.ст. 142 ч.З, 222 ч.З КК України. 04 червня 1993 року
позивачка уклала договір купівлі-продажу та придбала квартируАДРЕСА_2 в м.Києві
на свої особисті кошти, які їй подарував батько ОСОБА_4, в сумі 17 000 доларів США.

15 травня 1997 року позивачка продала квартиру АДРЕСА_2 в
м.Києві за суму грошей еквіваленту 24000 доларів США та 12 червня 1997 року придбала спірну квартиру АДРЕСА_1
в м.Києві, уклавши відповідний договір купівлі-продажу.

Позивачка вважає, що спірна квартира придбана на її
особисті кошти, тому є її особистою приватною власністю.

Відповідач звернувся до суду із зустрічними позовними
вимогами та просив постановити рішення, яким визнати за ним право власності на
ХА частину квартири АДРЕСА_1 в м.Києві, виділивши цю частину в натурі. Крім
того, просить визнати за ним право власності на Уі частину автомобіля "Мерседес" ,
НОМЕР_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказане майно спільною власністю
подружжя, тому повинно бути поділено між сторонами.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та її
представник ОСОБА_5 позовні вимоги про визнання квартири АДРЕСА_1 в м.Києві
особистою приватною власністю ОСОБА_1 підтримали. Позивачка зазначила, що
грошові кошти в сумі 17 000 доларів США
їй особисто подарував батько, на ці кошти вона придбала квартиру №171

проханням придбати квартиру. Свідок сам особисто
спілкувався з продавцем квартири, дав завдаток 1000 доларів США, інші 17 000
доларів США подарував
дочці, тому договір купівлі-продажу квартири було оформлено на неї. Заперечує
факт надання цих грошей в борг відповідачу, а також факт їх повернення
відповідачем , оскільки гроші були подаровані дочці. Пояснив також, що ніяких
стосунків по бізнесу з відповідачем не мав.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому
засіданні, не спростовуючи акту надання грошових коштів в сумі 17000 доларів США ОСОБА_4,
стверджував, що ці кошти були надані особисто йому в борг з нарахуванням
відсотків за користування. Разом з тим, твердження відповідача в цій частині не
знайшло свого підтвердження доказами в ході судового розгляду.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2
є його сином, йому відомо, що на першу квартиру батько позивачки надавав сину
грошу в борг з нарахуванням відсотків. Зі слів сину відомо, що повернув 13 000
доларів США, а
отримав 7000 чи 10000 доларів США.

Допитаний
в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7
пояснив, що з 1993 року він працював на Українській біржі
"Десятинна", ОСОБА_2 звертався до агентства з приводу придбання
квартири та свідок підшукував варіанти. Але квартира на Троєщині була знайдена
самостійно без участі агентства та при укладенні договору купівлі-продажу він
присутній не був. Зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що тесть дав частину грошей, а
саме 10000 доларів США.

Пояснення вказаних свідків в частині отримання
відповідачем ОСОБА_2 в борг від ОСОБА_4 грошових коштів на придбання квартири в
розмірі 10000 доларів США
суперечать поясненням самого відповідача, що стверджував про отримання ним
іншої суми, а саме 17000 доларів США.

Крім того, свідок ОСОБА_7
в ході судового розгляду давав суперечливі та нелогічні пояснення, вказавши,
що при укладенні угоди купівлі-продажу квартири на Троєщині він не був
присутній, де вона укладалась йому не відомо, при передачі грошей покупцю він
не був присутній , але при цьому свідок стверджує про обізнаність щодо
наявності грошей безпосередньо у відповідача ОСОБА_2 при укладенні угоди, які
він бачив особисто.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, який є братом
відповідача ОСОБА_2, пояснив , що в період з 1995-1998 року в його присутності
брат передав особисто ОСОБА_4. грошові кошти приблизно 5000 доларів США, про отримання грошей
в борг для придбання квартири йому відомо зі слів брата та батька. Далі
вказаний свідок зазначив, що йому не відомо, хто саме придбав квартиру на
Троєщині: його брат чи ОСОБА_4

Разом з тим, в ході судового розгляду відповідач стверджував, що грошові
кошти ним повертались дружині ОСОБА_4, яка в подальшому передавала їх
чоловікові, а не особисто ОСОБА_4.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9
пояснив, що в 1997 році разом з ОСОБА_2 їздили в справах, заїжджали до ОСОБА_4,
якому відповідач передав 10000 доларів США
в якості повернення боргу за квартиру.

речі присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Оскільки позивач за зустрічним позовом не погоджується на поділ в натурі та
на присудження автомобіля одному з подружжя з виплатою іншому відповідної
компенсації , наполягає на визнанні права власності на 1А частину автомобіля,
при цьому автомобіль є річчю неподільної, підстав для задоволення позовних
вимог в цій частині у суда
не має.

Керуючись ст.ст. 10,11,15,60,212,213,214,215,218 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 57, 71 СК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 в м.Києві особистою приватною
власністю ОСОБА_1.

В позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються Апеляційному суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва.