overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2007
року

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у
складі :

Головуючого
:    Чорного В.І.

Суддів :                                                       Оніщука
В.В.,

Морозовського
В.І.

Розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання та за
зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про оспорювання батьківства на рішення
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2005 року ,
-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2.
звернувся з касаційною скаргою на рішення Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 10 листопада 2004 року,  залишене без змін ухвалою Апеляційного суду
Житомирської області від 9 лютого 2005 року,
яким позов ОСОБА_1  був
задоволений.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2. посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального
права,  в зв'язку з чим ставить питання
про скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстав для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд першої інстанції
виходив з того,  що відповідач вважав
себе батьком дитини,  а його доводи про
те,  що він хворий і не може мати дітей
спростовується матеріалами справи.

Апеляційний суд
погодився з таким висновком суду першої інстанції.

Справа №
33ц - 259 кс/07                       оскаржуване
рішення (ухвала ухвалено під головуванням

Категорія
7                                                                            Хавронюк
О.Л.

Доповідач :
Чорний В.І.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  342 ЦПК України,  пп..2 п.3 розділу VII «Прикінцевих
та перехідних положень Закону України «Про судоустрій України»,  колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2005 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.
Справа № 2-1893
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08 серпня 2007
року     Калуський міськрайонний суд

Івано-Франківської
області в складі:  головуючого  судді Якиміва Р.В.

секретаря                                            Заткальницької
Н.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Калуші справу за позовом комунального
підприємства „Житлово-експлуатаційна організація № 5" до ОСОБА_1про
стягнення заборгованості з плати на утримання будинку і прибудинкової території
в сумі 385 гривню 7 6 коп., суд -

ВСТАНОВИВ:

У своїй
позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача
заборгованості з плати на утримання будинку і прибудинкової території, в сумі
385 гривню 76 коп. та судові витрати по справі.

У
судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала та
пояснила, що відповідачка проживаючи в АДРЕСА_1, та будучи власником житла
зобов'язана своєчасно сплачувати плату на утримання будинку і прибудинкової
території. Однак, свої зобов'язання не виконує в результаті чого допустила
заборгованість. Згідно з розрахунком, розмір заборгованості за період з
01.07.2004 р. по 01.07.2007 р. складає суму позовних вимог. А тому просить
позов задовольнити та стягнути цю суму в примусовому порядку.

Відповідач
в судовому засіданні позов визнала і пояснила суду,що не погашала
заборгованість через важкий матеріальний стан.

Вислухавши
представника позивача ,відповідачку та дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких
підстав:

Так в
судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає в АДРЕСА_1 і є власником
даної квартири. Дана обставина стверджується довідкою виданою відділом
приватизації державного житла, довідкою з місця проживання (а.с.8,9).

Із
розрахунку (а.с.7) видно, що відповідач заборгував за період з 01.07.2004 р. по
01.07.2007 р. 385 гривню 76 коп. плати на утримання будинку і прибудинкової
території. Оскільки дана сума не сплачувалася в добровільному порядку, то вона
підлягає стягненню примусово за весь період.

На
підставі викладеного та ст.ст.66,68 ЖК України, та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов
задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1у користь комунального підприємства „Житлово-експлуатаційна
організація № 5"  385 гривню 7 6

коп. боргу за період з 01.07.2004 р. по 01.07.2007р., 30 гривень
витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи та доход держави
51 гривню державного мита по справі.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. В разі подачі
заяви то апеляційне оскарження або апеляційна скарга не була подана у строк
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через Калуський міськрайонний суд.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

4 червня 2007
року                                                                                                 м.
Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області у складі: Мартьянової Л.І., Нікушина В.П.,
Гуцола П.П. Розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до Житомирського акціонерного товариства закритого типу
"Україна" про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 9 квітня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 8 липня 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
оскаржила в касаційному порядку ухвалу Богунського районного суду м. Житомира
від 9 квітня 2004 року, якою відмовлено в задоволенні заяви про перегляд
судового рішення за ново виявленими обставинами та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 8 липня 2004 року, якою ухвалу суду першої інстанції
залишено без змін.

В касаційній скарзі ставиться питання про скасування зазначених ухвал, як
таких, що винесені без урахування всіх обставин по справі.

Колегія суддів, дотримуючись вимог ст. 335 ЦПК України заслухавши суддю
доповідача, перевіривши обґрунтованість касаційної скарги не знайшла підстав
для перегляду ухвалених рішень. Такі висновки колегії ґрунтуються на наступних
обставинах.

В листопаді 2003 року ОСОБА_1
звернулась до Богунського районного суду з заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами ухвали, цього ж суду від 8 липня 2002 року, якою
прийнято її відмову від позову і справу провадженням закрито.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви судом першої
інстанції, виходив із того, що заявницею не наведено доказів на підтвердження
існування будь-яких

Справа №33ц-8кс/07            Категорія: 40

Головуючий у І інстанції: Грибан
І.О. Суддя-доповідач: Нікушин В.П.

обставин, що
існували на момент закриття справи провадженням і не були і не могли бути
відомі заявниці.

З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився апеляційний суд.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Встановлено і вбачається із матеріалів справи , що судові рішення ухвалені
судами першої інстанції та апеляційної інстанції з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а також відсутні підстави, передбачені
ч. 1 ст.338 ЦПК України, які є обов'язковими для скасування судових рішень.

Наведені в касаційній скарзі вимоги є необгрунтованими і не спростовують
висновків судів.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,
розглянувши справу в порядку касаційного провадження,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 9
квітня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 8 липня
2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Справа № 22-1568                                           Голов,  у 1-й інстанції -Шавель P.M.
41                                                     Доповідач
в апел. Інстанції - Каблак П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня
2007р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Львівської області

у складі:
головуючого - Каблака П.І.

судців -Курій
Н.М. ,  Штефаніци Ю.Г.

при
секретарі:                      -Мазур-Іванько
Ж.

з участю
сторін:       сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною скаргою СП ТзОВ «Астра» на рішення
Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним
рішенням задоволено позов ОСОБА_1 до СП
ТзОВ «Астра» про стягнення заборгованості по заробітній платі: стягнуто
402.50 грн. зарплати за лютий місяць 2006 року,
1363.25 грн. зарплати за березень місяць 2006 року та компенсацію за
невикористані відпустки,  3615.92 грн.
середнього заробітку за час затримки проведення фактичного розрахунку,  160.88 грн. компенсації втрати частини
заробітної плати у зв»язку з затримкою термінів її виплати та 600 грн.
моральної шкоди. В задоволенні зустрічного позову про стягнення помилково
виплачених коштів у сумі 127.02 грн. відмовлено.

Відповідач
просить скасувати рішення суду та задоволити зустрічний позов у зв»язку з
порушенням судом норм матеріального права -
ст.  ст.  116, 117 КЗпП України.

Колегія суддів
вважає,  що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно
до ч.2  ст. 233 КЗпП України у разі
порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким
строком.

Судом
встановлено,  що відповідач не
розрахувався з позивачкою при звільненні,
а виплачені директором підприємства з власних коштів позивачці 650 грн.
відпускних не проведені в офіційному бухгалтерському обліку,  тому і не було підстав для задоволення
зустрічного позову,  вимоги якого
пов»язувалися із цією виплатою.

Суд
вірно застосував норми матеріального права,
визначив предмет спору та розміри відшкодування,  доводи скарги висновків суду не
спростовують,  а відтак,  скаргу слід відхилити,  а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст.  308,  п.іч.1
ст. 314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.
Справа №22-ц-832                Головуючий у 1-й
інстанції: Лебедько М.М.
Суддя-доповідач:   Ведмедь Н.І.
УХВАЛА

іменем   України

17 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого -
Данильченко Л.О.

суддів -  Ведмедь Н.І., Крамаренка В.І.

при секретарі
-  Чуприни В.І.

та осіб,
які приймають участь у справі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представників розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Конотопського міськрайонного суду
від 21 травня 2007 року про залишенння без розгляду заяви  про перегляд заочного рішення Конотопського
міськрайонного суду від 22 лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1,  треті  особи:
Конотопська  міська рада,
товариство з обмеженою відповідальністю "Київські ювеліри" про
реальний розподіл подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

03
травня 2007 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеними
вимогами, а ухвалою суду від 21 травня 2007 року її заяву було залишено без
розгляду.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції,
посилається на її необґрунтованість, вказує, що строк для подачі заяви про
перегляд заочного рішення вона пропустила з поважних причин, а тому просила
скасувати ухвалу.

Колегія
суддів дослідивши доводи скарги, які підтримав апелянт в суді апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

22 лютого 2007
року було проголошено зазначене судове рішення.

Відповідно
до ст. 228 ЦПК
України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

ОСОБА_1
отримала копію заочного рішення 02 березня 2007 року, що підтверджується її
розпискою (а. с. 109).

Із
заявою про перегляд заочного рішення вона звернулася до суду лише 03 травня
2007 року (а. с. 154-156), тобто, з порушенням десятиденного строку з дня
отримання рішення суду.

Колегія
суддів вважає, що суд дійшов до вірного висновку, залишивши заяву без розгляду,
оскільки відповідачкою не ставилося питання про поновлення строку на подання
заяви про перегляд заочного рішення і її доводи щодо пропущення строку подання
заяви з поважних причин не заслуговують на увагу.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції щодо залишення заяви без розгляду, а ухівала
постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Конотопського міськрайонного суду від 21
травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набрала
законної сили та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців безпосередньо до Верховного Суду України.
СУД    ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа № 22
-1955/ 2007 рік                               Головуючий
в 1-й інстанції Овчаренко Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

02 липня 2007 року.                    м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області
в складі:

головуючого    судді - Рудь В.В.

суддів                             - Осіяна О.М.,
Ремеза В А.,

при
секретарі                    - Качур Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2006
року про залишення позовної заяви без розгляду, -

встановила:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2006
року залишена без розгляду позовна заява ОСОБА_1 до ДП «Придніпровська
залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вказаної
ухвали, оскільки про день судового засідання 12 грудня 2006 року вона своєчасно
повідомлена не була, а отримала повідомлення тільки 12 грудня 2006 року о 16
годині, копію ухвали суду вона змогла отримати тільки 15 січня 2007 року.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції
скасувати із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про залишення без розгляду позовної
заяви ОСОБА_1, суд виходив із того, що 21 листопада 2006 року сторони в судове
засідання не з»явилися, хоча були повідомлені про розгляд справи. 12 грудня
2006 року у судове засідання повторно не з»явилася позивачка, хоча була
повідомлена про день розгляду справи, повторно про причини неявки суд не
повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. А тому
застосувавши вимоги п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд залишив позовну заяву без
розгляду.

Але із такими висновками суду погодитись не можна,
оскільки вони суперечать матеріалам справи.

Як вбачається із матеріалів справи 21 листопада 2006 року
позивачка не з»явилась у судове засідання у зв»язку із чим розгляд справи було
відкладено

на 12 грудня 2006 року. Але в матеріалах справи відсутні
будь-які докази про те, що позивачка була належним чином повідомлена про час і
місце розгляду справи 12 грудня 2006 року, відповідно до вимог ст.74 ЦПК
України.

За таких обставин не було підстав про залишення позовної
зави без розгляду. А тому ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати,
направивши справу на новий розгляд до того ж суду на підставі ст.312   ЦПК

України.

Керуючись ст. ст. 307, 312,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу
Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2006 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду. Ухвала
оскарженню не підлягає.
Справа №2-616/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 травня
2007 р. Хустський районний суд
Закарпатської області

в складі: головуючого     Джуга С.Д.

при секретарі                                                                  Марченко А.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги вмотивовано тим. що шлюб з відповідачкою
ОСОБА_2 він зареєстрував 14
квітня 1999 року у
відділ РАГС м. Хуст за актовим записом №
43.

Від
даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейні відносини у
них не склалися через те, що вони з відповідачкою люди різних характерів та
поглядів на життя та сім'ю, між ними відсутнє взаємопорозуміння та повага один
до одного . Через
такі відносини у них постійно виникають сварки і це призвело до того, що вони
стали байдужі один до одного. За таких обставин вважає, що шлюб існує лише
формально і збереження його недоцільне.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, просить суд шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 - розірвати.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася ,про
місце і час розгляду справи належним чином повідомлена, через ЗМІ,
причини неявки суду невідомі.

В порядку ст. 169,
224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності
відповідачки і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Позивач не заперечив проти такого вирішення справи

З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб з відповідачкою
ОСОБА_2 позивач зареєстрував 14
квітня 1999 року у
відділі РАГС м. Хуст  за актовим записом №43.

Від
даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є люди
різних характерів та поглядів на життя, між ними відсутнє порозуміння та повага
один до одного. . Через
такі відносини у них постійно виникали сварки і це призвело до того, що вони
стали байдужі один до одного.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що
сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими

Керуючись
ст.ст. 10,
60,169,209,212-218 224-227 ЦПК України ст. ст. 104,105,112
СК

України, суд, -

РІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 -  задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14 квітня 1999 року у відділі
РАГС м. Хуст за актовим записом №
43- розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 на
користь держави 17 грн.
держмита, ОСОБА_2   від сплати мита
звільнити.

2

Заяву
про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії до Хустського районного суду.

Сторонами може бути подана заява про апеляційне
оскарження рішення протягом 10
днів з дня проголошення рішення, а також може бути подана апеляційна скарга
протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Закарпатської області.
Справа   №   2-955/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 січня 2007 року
Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого
судді - Федусика
А.Г.,

при
секретарі     - Пальоной І.М.
розглянувши  у  судовому
засіданні  в  місті
Одесі  справу  за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати
шлюб з ОСОБА_2, зареєстрований 16.04.1975
року Палацом Урочистих Подій м.Одеси, актовий запис №902, посилаючись на
те, що розпад сім'ї відбувся через невідповідність характерів, розходження
поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння та згоди. Зазначене привело до
взаємного відчуження та втрати почуттів любові друг до друга. Сторони чотири
роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не
підтримують. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, на примирення
вона не згодна.

Від шлюбу у
сторін дітей немає.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та
місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Причини не явки суду не
повідомив.

З урахуванням думки позивачки про можливість розгляду справи у відсутність
відповідача, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У ході судового засідання було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений шлюб, який був зареєстрований 16.04.1975 року Палацом Урочистих Подій
м.Одеси, актовий запис №902, що підтверджується свідоцтвом про одруження
НОМЕР_1.

Від шлюбу у
сторін дітей немає.

Сторони чотири роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть,
подружніх відносин не підтримують. Відновлювати сім'ю позивачка немає наміру.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку про те, що шлюб,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перестав існувати як такий, носить формальний
характер, і подальше його збереження суперечить інтересам позивачки, у зв'язку
з чим заявлений позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,
ст.112 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 16.04.1975 року Палацом
Урочистих Подій м.Одеси, актовий запис №902.

Сплату державного мита за розірвання шлюбу у розмірі 17 гривень покласти
на ОСОБА_1, ОСОБА_2 від сплати держмита звільнити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Одеської
області протягом місяця через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з наступного дня після проголошення рішення, та надання апеляційної
скарги протягом 20 днів з
дня подання вказаної заяви.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.