Справа № 2-45 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04 червня 2007 року,  Оболонський районний суд м.  Києва в складі:

головуючого
- судді - Тищук М. Ф.;

при
секретарі      -
Куценко О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 де
співвідповідачем залучено Комунальне підприємство „Управління житлового
господарства" Оболонського району м.
Києва,  правонаступником якого є
Комунальне підприємство „Житлосервіс „Оболонь" про відшкодування майнової
і моральної шкоди,  заподіяної внаслідок
залиття квартири,  де співвідповідачем
залучено Комунальне підприємство „Управління житлового господарства"
Оболонського району м.  Києва,  правонаступником якого є Комунальне
підприємство „Житлосервіс „Оболонь",
-

встановив:

В квітні
місяці 2005 року
громадянин ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,  в якому просив стягнути з відповідача майнову
шкоду,  яка заподіяна йому внаслідок
залиття його квартири.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим,  що 23 червня 2004 року з
АДРЕСА_1,  що належить відповідачу
ОСОБА_2,  сталося залиття його квартири № 99 того ж
будинку.

Внаслідок
залиття були пошкодженні в квартирі шпалери на стінах і стелі,  паркет іа інші речі.

Позивач
вважає,  що йому,  внаслідок залиття його квартири,  заподіяна майнова шкода. В підтвердження
майнової шкоди позивач надав суду кошторисний висновок.

Згідно цього
висновку майнова шкода становить 16
125, 60 гривень.

Крім
того,  позивач стверджує,  що йому також заподіяна моральна шкода,  оскільки внаслідок залиття його
квартири,  у нього стався психологічний
стрес і це вплинуло на його повсякденне життя і ділову активність.

Оскільки
відповідач добровільно відшкодовувати шкоду відмовляється,  він вимушений звернутися до суду за захистом
порушених його прав.

Ухвалою
суду від 17 травня 2005 року
співвідповідачами по справі були залучені інші співвласники АДРЕСА_1,
а саме: ОСОБА_3 (дружина відповідача),  ОСОБА_4 (син) і
ОСОБА_5
(невістка).

В
судовому засіданні позивач свій позов про відшкодування майнової і моральної
шкоди підтримав повністю.

Відповідачі,  будучи повідомленими про час розгляду
справи,  в судове засідання не з'явилися
ні разу.

Також
об'явою в газеті „Урядовий кур'єр" (а.с.
255) відповідачі
повідомлені про час судового засідання.

Крім
того,  основний відповідач ОСОБА_2 знає про час
призначення справи до розгляду,  що
підтверджується його заявою про перенесення судового засідання (а.с.  246).

Враховуючи
наведене,  а також враховуючи те,  що судові засідання вже відбувалися до
призначення експертизи і сторони давали свої пояснення,  суд вважає можливим розглядати справу без
участі відповідачів та при наявності достатніх доказів ухвалити заочне рішення.

Заслухавши
пояснення позивача,  дослідивши матеріали
справи,  суд вважає,  що даний позов підлягає задоволенню повністю
з наступних підстав.

В
судових засіданнях,  в яких приймали
участь ОСОБА_3 і представник ОСОБА_2,
встановлено,  що 23 червня 2004 року з АДРЕСА_1
сталося залиття квартири №
99.

Факт
залиття також підтверджується актом від 02
липня 2004 року
(а.с.  12),  який
складений працівниками ЖЕКу №
511 Оболонського району м.  Києва,  з якого вбачається,  що причиною залиття є „...розрив шарового
вентиля...".

Власниками
АДРЕСА_1 є ОСОБА_2,  його дружина -ОСОБА_3,  син - ОСОБА_4,  невістка -ОСОБА_5,  тобто
відповідачі,  а власником квартири № 99 є ОСОБА_1,  тобто позивач.

Згідно
висновку судової експертизи №
8474/8475 від 06
березня 2007 року
(а.с.  189 -190),  розмір
матеріальної шкоди,  заподіяної внаслідок
залиття квартири,  що належить ОСОБА_1
,  становить 12 770, 40 гривень.

Тому
відповідачі,  згідно  ст.  1166 ЦК України,  як співвласники квартири,  повинні відшкодувати вказану шкоду,  оскільки вони зобов'язані утримувати свою
квартиру в справному технічному стані.

Заперечення
проти позову з тих підстав,  що залиття
сталося по винні працівників ЖЕКу,  які
встановлювали вентилі в квартирі,  що
належить відповідачам,  суд не приймає з
наступних підстав.

З
пояснень позивача встановлено,  що
вентиль,  який вийшов із ладу,  придбала ОСОБА_3,  яка є дружиною ОСОБА_2 і є співвласником
квартири.

Відповідачі
не надали суду документальних підтверджень,
що робота по встановленню лічильника і вентилів проводилася працівниками
ЖЕКу на підставі офіційного замовлення.

Навіть
при наявності таких доказів,  відповідачі
зобов'язані відшкодувати позивачу шкоду,
оскільки з їх квартири сталося залиття і по їх ініціативі в їх квартирі
робилася заміна і встановлення сантехнічного устаткування (вентилів і
лічильників).

Після
відшкодування відповідачами шкоди,  вони
мають право,  в порядку регресу,  вимагати від комунальної служби відшкодування
шкоди.

Представник
відповідача ОСОБА_2 в письмовому запереченні на позов (а.с.  29)
вказує,  що вентилі на воду
встановлювали працівники ЖЕКу,  а лічильники
на воду вс гановлювалися ТОВ „Ценнер-Сервіс".

Однак,  суд не погоджується із таким
ствердженням,  оскільки на практиці
такого не буває,  щоб вентиля,  якими перекривається вхід води з магістралі в
квартиру,  встановлювали одні
майстри,  а вже потім лічильники
встановлювали інші майстри,  оскільки ці
прибори повинні встановлюватися одночасно і одним майстром,  щоб в з'єднаннях не було бокових напруг,  від яких в подальшому стається розрив
(розлам) сплавних механізмів.

Також
неймовірним є те,  що після встановлення
вентиля працівниками ЖЕКу мешканці квартири в незручний спосіб користувалися
водою поки не встановили лічильники і підключили воду.

Однак,  незалежно від того хто встановлював вентиля
чи лічильники,  шкоду повинні
відшкодовувати власники квартири,  тобто
відповідачі,  оскільки по їх волі,  ініціативі,
по їх замовленню все робилося в квартирі.

В
подальшому відповідачі,  як
замовники,  мають право на відшкодування
шкоди від виконавців робіт.

Суд
стягує з відповідачів шкоду солідарно,
оскільки вони,  як співвласники
квартири,  повинні утримувати сантехнічне
устаткування в квартирі в справному стані.

Суд залучив відповідачами
інших співвласників квартири і стягує шкоду з них солідарно з тою ціллю,  щоб зі сторони відповідачів не було
зловживань,  тобто підстав для подальшого
затягування розгляду справи шляхом вияснення питання хто і в якій мірі винен в
залитті.

У
випадку,  якщо хтось із відповідачів
відшкодує шкоду повністю або в більшій мірі,
то має право компенсувати від іншого співвласника надмірно сплачену
суму. Тобто відповідачі можуть вирішити це питання між собою добровільно чи в
судовому порядку.

Суд
також погоджується із тим,  що внаслідок
всіх подій,  пов'язаних із залиттям та
подальшим зверненням до суду,  позивачу
заподіяно моральну шкоду,  оскільки всі
клопоти і незручності порушують його життєвий уклад і негативно відображаються
на нервовій системі і душевному стані,
тобто не проходять безслідно.

Моральна
шкода підлягає відшкодуванню,  оскільки
це передбачено  ст.  1167
ЦК України.

Суд
також погоджується із розміром моральної шкоди,
яку вказав позивач,  це тобто
подвоєний розмір матеріальної шкоди,
оскільки явним є те,  що
відповідачі ще з весни 2005
року всіляко намагалися і продовжують затягти розгляд справи,  а таке ставлення до позивача не може не
позначитися на його здоров'ї і душевному стані.

Слід
зазначити,  що позивач по винні
відповідачів і до цього часу проживає в не відремонтованій квартирі.

Отже суд
вбачає,  що дії відповідачів направлені
на не своєчасне вирішення даного спору,
а лише на його затягування.

Суд
також вважає,  що відповідачі повинні
відшкодувати позивачу всі судові витрати,
якими є оплата державного мита і оплата за об'яву в газеті.

При
цьому держмито відповідачами повинно бути відшкодовано в повному обсязі,  незалежно від того,  що розмір матеріальної шкоди становить 12 770, 40 гривень,  оскільки суд не може повернути позивачу
надмірно сплачене ним держмито із-за того,
що по вині відповідачів сплив річний термін.

На
підставі викладеного та  ст.   ст.  1166,
1167 ЦК України,  керуючись
10,  15,
60,  212,  213,
214,  215,  224,
225 ЦПК України,  суд-

вирішив:

Позов ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_1,  як відшкодування
майнової шкоди - 12 770,
40 гривень,  як відшкодування моральної
шкоди - 25 540, 80 гривень,  як відшкодування судових витрат,  у зв'язку з оплатою державного мита - 249, 75 гривень,  оплату за об'яву в газеті -252, 00 гривень,  а всього 38 812 (тридцять вісім тисяч вісімсот дванадцять) гривень 95 копійок.

Дане
рішення може бути переглянуто судом,
який його ухвалив,  на підставі
заяви особи,  що була відсутня в судовому
засіданні.

Заява
про перегляд рішення може бути подана на протязі десяти днів після отримання
копії рішення,  або ознайомлення з ним.

На дане
рішення також може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м.  Києва через Оболонський районний суд м.  Києва протягом двадцяти днів з дня подачі
заяви про апеляційне оскарження.

Заява
про апеляційне оскарження може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: