Справа № 22-8452    Головуючий у 1 інстанції Шевчук О.П.
2007 р.                       Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2007 p. Апеляційний суд
м. Києва в складі:

Головуючого
Коротун В.М.

Суддів
Кабанченко О.А., Пікуль А.А.

при секретарі
Твердохліб Ю.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення
Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2007 року по справі за
позовом ЗАТ КБ «Приват
Банк» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення
заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ЗАТ КБ «Приват Банк» про припинення
стягнення заборгованості та відсотків за користування кредитом.

Заслухавши
доповідь судді Коротун В.М., пояснення сторін, вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні
2006 року позивач ЗАТ КБ
«Приват Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про
розірвання договору та стягнення заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 21 листопада 2005 року між позивачем та відповідачкою
було укладено публічний договір про надання банківських послуг, згідно якого
відповідачці було видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт у
розмірі 10000 гривен з базовою відсотковою ставкою 3 % на місяць.

Однак,
відповідачка як позичальник не виконувала умови кредитного договору, кредит та
відсотки за його користування не повернуті, у зв'язку з чим виникла
заборгованість в розмірі 10445 гривен 27 коп.

Враховуючи
вказане, позивач і просив розірвати кредитний договір та стягнути з ОСОБА_1
заборгованість в розмірі 10445 гривен 27 коп.

В
судовому засіданні позивач збільшив свої позовні вимоги і просив розірвати
кредитний договір та стягнути з відповідача борг в розмірі 13575 гривен 22 коп.

Заперечуючи
проти позову, відповідачка ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом в якому
просила розірвати кредитний договір, повернути кошти, зняті з заробітної
картки, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000 гривен.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги зустрічного позову та
просила визнати договір неукладеним, а решту позовних вимог позивачка просила
залишити без змін.

Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2007 року в задоволенні
позову ЗАТ КБ «Приват
Банк» було відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В
апеляційній скарзі ЗАТ КБ
«Приват Банк» просить скасувати рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову Банку та постановити нове рішення про задоволення позову ЗАТ
КБ «Приват Банк», посилаючись
на те, що суд першої інстанції при постановленні рішення неповно з'ясував
суттєві обставини справи, дав невірну оцінку зібраним доказам, висновки суду не
відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріально та процесуального
права, внаслідок чого постановив незаконне та необгрунтоване рішення.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2005 року ОСОБА_1 надала до ЗАТ «Приват Банк» заяву про
відкриття рахунку та надання кредитної картки на суму фіксованого ліміту в
розмірі 10000 гривен.

Відповідачці
12 грудня 20005 року було надано платіжну картку.

ОСОБА_1
20 грудня 2005 року виявила відсутність зазначеної кредитної картки та
звернулося до органів внутрішніх справ з заявою про крадіжку належного їй майна
кредитної картки та в телефонному режимі повідомила ЗАТ «Приват Банк» про зникнення
кредитної картки, на підставі чого 20 грудня 2005 року o 11
годині 01 хвилин 09 секунд кредитна картка була заблокована.

Відмовляючи
в задоволенні позову ВАТ КБ
«Приват Банк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 виконала всі
свої зобов'язання, встановлені умовами та правилами надання банківських послуг.

Внаслідок
чого суд не знайшов підстав для задоволення позову про розірвання кредитного
договору та стягнення заборгованості за зазначеним договором.

Однак з
таким висновком суду погодитись не можна.

Так,
згідно ст. 651 ЦК України,
договір може бути розірвано судом за вимогою однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною, або в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Як
вбачається з матеріалів справи, під час отримання кредитної картки відповідачка
своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена з Правилами користування
карткою, що підтверджується розпискою від 12 грудня 2005 року.

Пунктами
6.9, 6.10 Умов та правил надання банківських послуг, що є частиною публічного
кредитного договору між сторонами по даній справі,

передбачено, що
клієнт повинен інформувати банк, а також правоохоронні органи по факту втрати (
викрадення ) карти ПІН - коду, або отримання повідомлення про їх незаконне
використання по телефону та у триденний строк після усного повідомлення про
втрату карти надати письмову заяву в банк.

У
відповідності до п. .п 6.9, 6.10, 6.11 Умов та правил надання банківських
послуг, «Клиент в трех
дневный строк после усного заявления
об утрате карты,
ПИНА обязан предоставить письменное заявление в банк которое должно содержать
подробное изложение обстоятильств утраты карты или ПИНА или известные Клиенту
сведения об их не законом использованим, дату и время заявления Клиентом о
происшедшен. Письменно поручать банку, постановку Карты в Стоп Лист Платежной
системы.»

Згідно п. 6.8 Умов та правил надання
банківських послуг відповідачка взяла на себе наступні зобов'язання : Принимать меры к предотвращению
утраты ( хищения
) Карт, ПИНА ( персонального индитификационального
номера ) или
информации, ненесенной на карту и магнітную полосу,
или их незаконного использования.» На виконання даного зобов'язання п.
2.2 Правил користування
платижною картою чітко
передбачено наступне: « Вместе
с картой в специальном конверте Держатель карты получает ПИН. Держатель карты
должен заповнить ПИН,
уничножить ПИН- конверт вместе с вкладишем и
в дальнейшем сохранять ПИН в тайне, ПИН известен только Держателю карты,
утерянный ПИН восстановлению не полдежит».

В судовому засіданні
встановлено, що вище перераховані зобов'язання, взяті на себе відповідачкою,
нею виконані в повному обсязі не були. ПІН - код знищений не був, дії
спрямовані на запобігання втрати карти та ПІН - код виконані не були, письмова
заява в трьохденний термін після заяви про втрату карти до банку надана не
була, письмового доручення на постанову карти в Стоп - Лист платіжної системи
також надано не було.

Таким
чином, висновки суду першої інстанції про те, що відповідачка виконала свої
зобов'язання, встановлені Умовами та правилами надання банківських послуг, не
відповідають дійсності.

Враховуючи
вказане, вимоги щодо розірвання кредитного договору підлягають задоволенню.

Також
суд першої інстанції не врахував той факт, що вироком Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 09 липня 2007 року, ОСОБА_2 визнана винною в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і їй призначено покарання у
вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК
України.

При
цьому, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування стягнуто 9037
гривен 30 коп. матеріальної шкоди та 20000 гривен - моральної шкоди.

Таким
чином на користь ОСОБА_1 внаслідок крадіжки кредитної карти вже стягнута сума в
розмірі 9037 гривен 30 коп.

Враховуючи
вказане, колегія суддів вважає, що саме вказана сума в розмірі 9037 гривен 30
коп. і підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ЗAT КБ «Приват Банк» в якості
заборгованості за кредитним договором.

При
цьому суд вважає можливим відмовити в задоволенні позову ЗAT
КБ «Приват Банк» в
частині стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом, оскільки як
встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 фактично кредитом не користувалися.

Суд
першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні зустрічного
позову.

Таким
чином рішення суду в частині відмови в задовленні позову ЗАТ КБ «Приват Банк» підлягає
скасуванню з постановлениям
нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 309, 313, 315, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ЗАТ КБ «Приват
Банк» задовольнити частково.

Рішення
Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2007 року в частині відмови
в задоволенні позову ЗАТ КБ
«Приват Банк» скасувати та постановити нове рішення в цій частині.

Позов ЗАТ КБ «Приват Банк» -
задовольнити частково.

Розірвати
договір про надання банківських послуг від 21 листопада 2005 року.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ
«Приват Банк» 9037 гривен 30 коп. заборгованості за договором та
90 гривен 37 коп. - судовий збір.

В іншій частині
в задоволенні позову - відмовити.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення
може бути оскаржена на протязі 2 ( двох ) місяців до Верховного суду України в
касаційному порядку з моменту проголошення через суд касаційної інстанції.