УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
травня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді   - Іващенко В.В.,

суддів             - Летягіної О.В.,

- Сінані О.М.,

при
секретарі - Гребеннікової Н.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Лінійного управління на Придніпровській залізниці Управління
Міністерства внутрішніх справ України на транспорті про скасування наказів про
накладення дисциплінарних стягнень, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 13 лютого 2007
року,

встановила:

постановою
Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 03 лютого 2007
року адміністративний позов ОСОБА_1 залишений без задоволення.

Не
погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до
якої просив постанову суду скасувати та винести нову про задоволення його
позову, оскільки суд вважав встановленими обставини, що не були доведені
відповідачем у судовому засіданні, висновки суду не відповідають обставинам
справи. Так, пояснення свідка ОСОБА_2 не були підтверджені у судовому засіданні
іншими доказами, судом не надано оцінку листу ЛВ ст. Сімферополь за вих. №
3/425 від 28.01.2005 року. На його думку, суд помилково вважав пропущеним строк
на звернення з адміністративним позовом, оскільки накази, що оскаржуються
отримані ним лише у 2005 році.

У своїх
запереченнях на апеляційну скаргу представник Лінійного управління на
Придніпровській залізниці Управління Міністерства внутрішніх справ України
просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на правильне
встановлення судом обставин справи та пропуску позивачем строку на звернення з позовною
заявою, оскільки ОСОБА_1 12.04.2005 р. звертався до Лінійного управління з
вимогою про скасування наказів, що ним оскаржуються у суді.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну
скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступного.

Судом
першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх
справ та 22.12.2003 року звільнений у відставку за віком.

Наказом
начальника управління МВС України на Придніпровській залізниці № 314 від
11.08.2003 року на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді неповної
службової відповідності.

Наказом
начальника управління МВС України на Придніпровській залізниці №  65
о/с  від   11.08.2003
року,  на  підставі
наказу  №314   від
11.08.2003   року

Справа №
22ц-3018/2007 р. Головуючий у першої
інстанції Томащак А.С.

Доповідач
Сінані О.М.

ОСОБА_1 позбавлено надбавки
за безперервну службу в
органах внутрішніх справ.

Наказом начальника Управління
МВС України на Придніпровській залізниці № 342, наказ від 11.08.2003 р.
в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді неповної
службової відповідності, скасовано та на останнього накладено стягнення у
вигляду суворої догани.

Зазначені
обставини справи судом встановлені правильно, відповідають доказам, що є в
матеріалах справи та не оспорюються у суді апеляційної інстанції.

Відмовляючи
у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на покази свідка ОСОБА_2
про оголошення вищенаведених наказів на нарадах особового складу 01.09.2003
року та 04.09.2003 року у відсутність ОСОБА_1, який знаходився на чергуваннях.
Також свідок пояснила, що накази в частині, що стосується позивача, вона
особисто доводила до нього в цих же числах 2003 року.

Окрім
того суд зазначено, що факт належного чи неналежного доведення наказів про
накладення дисциплінарних стягнень не може бути підставою для скасування
відповідного наказу, а має значення лише для вирішення питання про поновлення
строку на звернення до суду.

Також
суд зазначив, що наказом від 01.09.2003 року № 342 фактично були внесені зміни
до наказу № 314 від 11.08.2003 року в частині виду стягнення, накладеного на
ОСОБА_1, а тому підстав вважати не чинним наказ № 65 від 11.08.2003 року про
позбавлення позивача надбавки за безперервну службу, немає.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено й з підстав пропуску ним строку на
звернення з адміністративним позовом до суду. Так, ЦПК України (1963 р.) було
передбачено двохмісячний строк з дня, коли громадянин дізнався чи повинен був
дізнатися про порушення його прав чи свобод. П. 43 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ Української РСР передбачений трьохмісячний строк
оскарження наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Проте, в
матеріалах справи знаходиться лист начальника Управління МВС України на
Придніпровській залізниці від 26.08.2004 року, з якого вбачається, що на його
звернення йому було надано відповідь про те, що його 11.08.2003 року було
позбавлено наказом № 65 надбавки за безперервну службу, а з позовною заявою до
суду ОСОБА_1 звернувся лише в липні 2005 року.

Таким
чином, враховуючи, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального
і процесуального права, відповідно до вимог ст. 200 КАС України, апеляційна
скарга підлягає залишенню без задоволення.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 196, 200, 206 КАС України, колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки Крим від 13 лютого 2007 року - без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.