Справа № 22ц-991-2007р.                                                     Головуючий по 1 інстанції
Категорія інші спори                                                               Смілянець А.П.
Доповідач в апеляційній інстанції Трюхан
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"ЗО" травня 2007 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                Трюхана Г.М.

суддів                           Сіренко Ю.В.,
Скіць М.І.

при секретарі               Бурдуковіії О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Уманського міськрайонного суду від
5 квітня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_4в інтересах ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_3
про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на
1/2 частину квартири та стягнення половини
вартості привласнених речей,-

встановила:

ОСОБА_4. в
інтересах ОСОБА_2. звернувся до відповідачів ОСОБА_1. та ОСОБА_3з позовом про визнання
недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на 1/2 частину квартири та стягнення половини вартості
привласнених речей.

В обгрунтування позову вказував, що ОСОБА_2. його дочка
і ОСОБА_1. колишній чоловік та жінка, шлюб
між якими в даний час розірваний.

Під час
спільного проживання вони придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на
те, що скориставшись відсутністю ОСОБА_2. її колишній чоловік незаконно
подарував квартиру своєму братові ОСОБА_3просив визначити цей договір недійсним
і визнати за ОСОБА_2. право власності на 1/2 частину цієї квартири.

Крім того вказуючи що відповідач -
ОСОБА_1. самовільно вивіз все спільне майно
подружжя на половину якого маг право його дочка, привівши необхідні розрахунки просив
стягнути половину його вартості на її користь.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду від 5 квітня 2007р. позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування 11/100 частин житлового будинку з відповідною
частиною надвірних споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1посвідчені 2 серпня 2006
року і укладені між ОСОБА_1. та ОСОБА_3з поверненням    сторін в попереднє становище.

2

Визнано за ОСОБА_2. право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 що складає
11/100 цього ж жилого будинку за №22 вартістю 4975 грн.

Стягнуто з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. 13203 грн. що становлять вартість половини спільно нажитого майна та
1328 грн. судових витрат.

В апеляційній
скарзі на це рішення відповідач просить його в частині стягнення грошової
компенсації за 1/2 вартості майна скасувати і в цій частині в задоволенні
позову відмовити.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

Як встановлено матеріалами справи
сторони за час спільного проживання придбали значну кількість майна яке є спільною власністю
подружжя.

Встановлено также, що
скориставшись відсутністю дружини відповідач ОСОБА_1. самовільно вивіз все їх
спільне майно з їх квартири.

Тому давши належний аналіз та оцінку обставинам справи, наявним по ній
доказам привівши відповідні розрахунки, міськрайонний суд прийшов
до обгрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача грошової
компенсації за половину вартості вивезеного майна, про що постановив рішення.

Рішення суду обґрунтоване матеріалами справи і підстав для його скасування
судова палата не вбачає..

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК
України, судова палата,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Уманського
міськрайонного суду від 5 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом 2-х місяців в касаційному порядку.