Справа
№7-213/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 грудня 2007- року Центральний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючого -            судді Подзігун Г.В.

при секретарі Мунтян Л.М.

за участю представників
позивача  ОСОБА_1.

ОСОБА_2

відповідачки  ОСОБА_3

представника відповідачки  ОСОБА_4

представника третьої особи Пасічної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя
особа Служба у справах неповнолітніх адміністрації Центрального району
виконкому Миколаївської Міської ради, про визнання осіб такими, що втратили
право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в
якому просить визнати ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, такими,
що втратили право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1, посилаючись на їх
непроживання у вказаній квартирі з вересня 2004 року.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2. та ОСОБА_1. вимоги позову підтримали в повному обсязі та
просили про задоволення позову, посилаючись на обставини, що вказані у позовній
заяві.

Відповідачка та її
представник ОСОБА_4.
позов не визнали.

Представник третій особи Служби у справах неповнолітніх
адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради Пасічна
В.В. проти задоволення позову заперечувала.

Вивчивши доводи позову, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11., ОСОБА_12 та
дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_5. та ОСОБА_13 проживали та були прописані у
АДРЕСА_1

ОСОБА_5. є сином ОСОБА_14та
онуком ОСОБА_13

Рішенням виконкому Центральної районної ради народних
депутатів №302 від 21.10.1988 року, ОСОБА_14призначений опікуном над ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження (а.с.63, 64). На підставі
вказаного рішення ОСОБА_3 проживала разом з опікуном у спірній квартирі.

Як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло,
яке видане Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради,
28.09.2000 року АДРЕСА_1була приватизована в рівних частках ОСОБА_14та ОСОБА_13

Після досягнення повноліття 16.10.2001 року ОСОБА_3 була прописана у спірній квартирі (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_14помер та після його смерті
відкрилась спадщина у вигляді належної йому 1/2 частини вказаної квартири, яку
прийняв позивач, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від
17.12.2002 року (а.с.5).

18.07.2004. року померла ОСОБА_13 та після її смерті
відкрилась спадщина у вигляді належної її 1/2 частини вказаної квартири, яку
прийняв позивач, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від
06.12.2005 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_4року у відповідачки народився син ОСОБА_6
який був внесений до поквартирної картки Ф-А за місцем реєстрації матері (а.с.
12, 42).

Як пояснив представник позивача ОСОБА_2., з вересня 2004 року відповідачка та її неповнолітній
син не проживають у спірній квартирі, оскільки після смерті ОСОБА_13 вона разом
з дитиною переїхала до батька дитини, якій проживає за адресою: АДРЕСА_2, їх
речі в квартирі відсутні, комунальні послуги ОСОБА_3 не сплачує.

Крім пояснень представника позивача, факт непроживання
ОСОБА_3
в АДРЕСА_1підтверджується актом про непроживання від
20.06.2006 року (а.с. 13), актом про непроживання від 08.02.2007 року (а.с.61),
.показами свідків ОСОБА_11., ОСОБА_8., ОСОБА_9 та наступними письмовими
доказами.

Як вбачається із повідомлення Кримінально-виконавчої
інспекції Центрального району м. Миколаєва №1142 від 12.12.2007 року, ОСОБА_3
перебуває на обліку як засуджена 29.03.2007 року Ленінським районним судом м.
Миколаєва за ст. 309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі
ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.
При цьому вказане її місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.96). Така ж
адреса вказана й у вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від
29.03.2007 року (а.с.97).

Факт непроживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, підтвердив допитаний у якості
свідка дільничній Центрального РВ Марківський О.О., який пояснив, що знає
відповідачку у зв'язку із виконанням службових обов'язків як особу, яка
знаходиться на обліку у зв'язку із звільненням від відбування покарання з
випробуванням, будинок по АДРЕСА_2 відноситься до його території, та за
вказаною адресою працівники райвідділу раз на два тижня здійсняють виходи, про
що складають відповідні акти. На відповідачку Кримінально-виконавчою інспекцією
покладене зобов'язання повідомляти про зміну місця проживання, однак дані про
її проживання за іншою адресою відсутні.

Доводи відповідачки про безпідставність позову, оскільки
вона з неповнолітньою дитиною постійно проживає у спірній квартирі, суд оцінює
критично, оскільки вони спростовуються вказаними вище доказами.

Крім того, суд приймає до уваги докази технічного стану
квартири, а саме акт КЖЕП «Соборне» (а.с. 100) та фотографії спірної квартирі
(а.с. 107-113), з яких вбачається, що проживати в спірній квартирі неможливо,
що також спростовує доводи відповідачки про її проживання у вказаної квартирі.

Показам свідка ОСОБА_15 суд дає критичну оцінку, оскільки
вона є бабусею неповнолітнього ОСОБА_6. та зацікавлена у розгляді даної справи.

Посилання відповідачки на існуюче у неї право
користування спірною квартирою як її співвласника, оскільки при приватизації
квартири були порушенні її права неповнолітнього члена сім'ї наймача, про що її
стало відомо в кінці 2004 року, судом до уваги не прийняті, оскільки за час
розгляду справи суд неодноразово роз'яснював ОСОБА_3 право на звернення до суду із позовом про визнання
приватизації недійсною та скасування Свідоцтва про право власності на житло,
яке видане 28.09.2000 року Управлінням майном комунальної власності
Миколаївської міської ради та інших правовстановлюючих документів, однак з вказаним
позовом ОСОБА_3
до суду не звернулась та жодного доказу на підтвердження
її права власності на частину спірної квартири суду не надано.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 71, 72 ЖК України суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 та її неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4року народження, не проживають вАДРЕСА_2понад
встановлений законом строк у шість місяців, тому позовні вимог обґрунтовані та
підлягають задоволенню. Таким чином, ОСОБА_3та її неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4року народження, слід визнати такими, що втратили право
користування жилим приміщеннямАДРЕСА_2

У відповідності зі ст. ст.81, 88 ЦПК України судові
витрати сплачені при подачі позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 30,
212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа Служба у
справах неповнолітніх адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської
Міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим
приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3та її неповнолітнього сина ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_4року народження, такими, що втратили право користування жилим
приміщенням АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до
Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви з надісланням
особою, яка її подає, копії апеляції до апеляційної інстанції.