РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року                         справа
№ 2- 459-07                         м.
Нововолинськ

Нововолинський
міський суд Волинської області під головуванням

судді                                                          Федонюк
С.Ю.,

при секретарі                                            Навроцькій
М.Р.,

з участю позивача                                    ОСОБА_1.,

представника позивача                           ОСОБА_2.,

відповідача                                               ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про стягнення
аліментів,

встановив :

28 лютого 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом
про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з ОСОБА_3. в
розмірі 297,60 грн.

5 квітня 2007 року позивач змінив позовні вимоги, просить
стягнути з відповідачки на утримання сина ОСОБА_4в
розмірі 200 грн., та дочки ОСОБА_5 -150 грн. щомісячно до їх повноліття дітей
та стягнути судові витрати по справі. Свої позовні вимоги ОСОБА_1. обґрунтовує
тим, що від шлюбу з відповідачкою , який тривав з 1998 р. по 2005 p., має
двоє дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
зареєстровані і проживають з ним і які знаходяться на його утриманні.
Відповідачка проживає в квартирі із своєю матір"ю , з часу розлучення не
виконує належним чином обов'язки щодо утримання дітей.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та його представник
ОСОБА_2. змінені позовні вимоги підтримали, пояснили, що позивач періодично
виїжджає на заробітки, а також працює неофіційно в м.Нововолинську і має дохід
від 800 до 1500 грн. в місяць. З грудня 2006 року по даний час син
ОСОБА_4постійно проживає з позивачем, дочка частіше перебуває з матір"ю.
Оскільки матеріальне забезпечення обох дітей переважно здійснюється позивачем,
просять постановити рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3. в судовому засіданні позов не
визнала і пояснила, що після розірвання шлюбу з позивачем діти були завжди з
нею,

однак з часу
останнього приїзду ОСОБА_1. із заробітків у грудні 2006 року син
ОСОБА_4перейшов проживати до позивача на АДРЕСА_1, а дочка ОСОБА_5живе з нею у
квартирі матері по АДРЕСА_2. Відповідачка ствердила, що усі витрати на
утримання дочки несе вона- оплачує перебування дитини в дитячому садку,
забезпечує харчуванням, одягом, ліками та іншим необхідним. По можливості також
спілкується з сином, купує йому одяг та інші речі. Більше вкладати в
матеріальне забезпечення дітей не має можливості через відсутність постійної
роботи і низькі доходи. Просить у позові відмовити.

Допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_6., ОСОБА_7.,ОСОБА_8, ОСОБА_10. та ОСОБА_9.
показали, що останнім часом по домовленості між собою склалися такі відносини у
сторін щодо виховання та утримання дітей, що син ОСОБА_4знаходиться постійно з
позивачем, а дочка ОСОБА_5- з відповідачкою. Позивач несе на собі більшу
частину обов"язку по утриманню обох дітей, купує їм одяг, взуття , синові
- речі для школи, оплачує інші витрати . ОСОБА_3. опікується дочкою.

Свідки ОСОБА_11., ОСОБА_12. та
ОСОБА_13. в судовому засіданні показали, що дійсно діти зареєстровані в
квартирі позивача за його ж пропозицією. Між сторонами було добровільно
вирішено питання щодо виховання дітей. В періоди виїзду позивача на кілька
місяців на заробітки діти знаходяться з відповідачкою, а також їх допомагають
доглядати батьки позивача і відповідачки. Однак ОСОБА_3. постійно займається
вихованням обох дітей, старається нормально забезпечити їх матеріальне
утримання. Оскільки після звільнення з останнього місця роботи з листопада 2006
року не може знайти постійну роботу, тому перебуває на обліку в центрі
зайнятості і її дохід є незначним . Дочка проживає з відповідачкою, ОСОБА_3. несе
усі витрати на її утримання, а син живе з позивачем, який деколи забирає до
себе і дочку.

В судовому
засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 27.07.2005 року, - це
підтверджується копією свідоцтва про розлучення ( а.с.З), від шлюбу сторони мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.4,5). Діти зареєстровані з батьком у
квартирі по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з ЖЕКу(а.с.б).

В суді
встановлено, що відповідачка проживає з дочкою ОСОБА_5 у квартирі своєї матері
по АДРЕСА_2,- цей факт визнав сам позивач і підтверджено свідками та актом ЖЕКу
(а.с.14) . Відповідачка ОСОБА_3. постійно займається вихованням та утриманням
дочки , що підтверджується довідкою ДДУ № 11 (а.с.15), квитанціями аптеки та
направленнями дитячої поліклініки (а.с. 12,26-28).

Доходи позивача ОСОБА_1., як він сам пояснив в судовому
засіданні, мінливі і становлять від 800 до 1500 грн. на місяць, що значно
перевищує дохід відповідачки, який складає згідно довідки центру зайнятості в
середньому 255,41 грн. на місяць (а.с.54 ).

З наданих сторонами доказів вбачається, що за період з
липня 2005 року обома сторонами здійснюються витрати , направлені на
задоволення потреб дітей в одязі, взутті, харчуванні, навчанні та лікуванні .
Враховуючи значно вищий дохід ОСОБА_1.,
більшу частину витрат на матеріальне утримання дітей поніс позивач. Однак і
відповідачка ОСОБА_3. не ухилялася від обов'язків щодо виховання та утримання
неповнолітніх дітей. Фактично у добровільному порядку між сторонами досягнуто
угоди щодо визначення порядку проживання дітей та розподілу обов'язків по
утриманню і вихованню дітей - син ОСОБА_4проживає з позивачем, а дочка ОСОБА_5-
з відповідачкою, які ними опікуються.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача,
показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що
позов не підлягає до задоволення.

Обов"язок утримувати дітей є рівною мірою
обов"язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 180 Сімейного
кодексу батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками
дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій або натуральній формі.

Оскільки , враховуючи матеріальне становище сторін, вік та
стан здоров'я дітей, суд вважає, що сторони рівномірно несуть навантаження по
виконанню обов'язку з матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей, отже
підстав для стягнення аліментів з відповідачки на їх утримання немає, тому суд
в позові про стягнення аліментів та судових витрат відмовляє.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при
зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати
на інформаційно-технічне забезпечення у справі про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. ст.180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив :

У позові ОСОБА_1до ОСОБА_3про стягнення аліментів на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та судових витрат по справі відмовити .

Стягнути з ОСОБА_1в користь держави 7 (сім) гривень 50
(п"ятдесят) копійок витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи до Нововолинського міського суду Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через Нововолинський міський суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження, яку можна подати протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не

було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений статтею
294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.