Справа № 2-236/ 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2007 року
Києво-Святошинський районний суд в складі судді Дубас Т.В.,  при
секретарі Рудіч М. П.,  Паламарчук І.П.П.
,  за участю адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6до ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  третя особа Києво-Святошинська районна
державна нотаріальна контора про визнання недійсними договорів купівлі-продажу
земельних ділянок та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3
ОСОБА_4в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6про стягнення 5000 грн.,  -

встановив:

У жовтні
2006 року
ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу належної їх
матері ОСОБА_10 земельної частки (паю) ділянки,
розміром 3, 07 га умовних кадастрових гектарів.

Свої
вимоги обгрунтували тим,  що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_10,  після смерті якої відкрилася
спадщина на земельну ділянку,  розміром
3, 07 га умовних кадастрових гектарів,
розташованих на землях Михайлівсько-Рубежівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської області. У померлої було троє дітей :
позивачі ОСОБА_1  та ОСОБА_2 ,  а також син ОСОБА_11,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  тобто раніше,
ніж його мати ОСОБА_10 Спадкоємцями ОСОБА_10 є її діти ОСОБА_1  та ОСОБА_2 ,
а також внуки ОСОБА_3
та неповнолітній ОСОБА_6,  тобто діти ОСОБА_11.

Позивачі
своєчасно звернулися з заявами про прийняття спадщини. Проте у вересні 2006
року їм стало відомо,  що ОСОБА_10 за
життя,  а саме 16 березня 2005 року
видала нотаріально посвідчену довіреність відповідачеві ОСОБА_7.,  якою уповноважила його бути її представником
у всіх установах та організаціях щодо приватизації та зміни цільового
призначення,  належної їй земельної
частки паю із земель КСП «Рубежівка» в розмірі 3, 07 га умовних кадастрових
гектарів,  розташованих на землях
Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської
області,  після чого продати земельну
ділянку.

Проте
відповідач ОСОБА_7 продав належну ОСОБА_10 земельну ділянку відповідачеві
ОСОБА_9 через два дні після смерті ОСОБА_10,
а саме 14 грудня 2005 року. Тому позивачі просили визнати недійсним цей
договір купівлі- продажу,  оскільки з
часу смерті ОСОБА_10 довіреність втратила чинність відповідно до п.6  ст.248 ЦК України і повірений не мав права
укладати від імені ОСОБА_10 ніяких угод.

Посилаючись
на те,  що 15 квітня 2006 року
відповідачем ОСОБА_7 від імені їх спадкодавиці на підставі тієї ж довіреності
ще було продано земельну ділянку,
позивачі просили визнати недійсним із вищезазначених підстав і цей
договір купівлі-продажу земельної ділянки.

В ході
розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги. Просили визнати недійсним
укладений 14 грудня 2005 року ОСОБА_7. від імені ОСОБА_10 після її смерті
договір купівлі-продажу належної ОСОБА_10 земельної ділянки розміром 2, 0097
га,  а також визнати недійсними в частині
належних ОСОБА_10 земельних ділянок договори купівлі-продажу земельних
ділянок,  укладених відповідно 1 квітня
2006 року та 15 квітня 2006 року від імені співвласників земельних ділянок
представником за довіреністю ОСОБА_7. та покупцем ОСОБА_8 ,  а також визнати за ними право власності на
вказані земельні

2

ділянки в
порядку спадкування. Позивачі зазначали,
що 1 квітня 2006 року була
продана

земельна
ділянка,  загальною площею 19, 8115га,  з яких 0,
5507 га належали ОСОБА_10 на

підставі   державного акта   на право власності на земельну ділянку від 23 березня 2006

року.

15 квітня 2006
року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною

площею 10,
1981га,  з яких 1/56 частина належала
ОСОБА_10 на підставі державного акта

на право
власності на земельну ділянку від 13
квітня 2006 року.

У квітні
2007 року
відповідач ОСОБА_7 звернувся до суду з зустрічним позовом до позивачів про
стягнення з них на його користь 5000
грн.,  понесених ним витрат на
оформлення державних актів та зміну цільового призначення земельної ділянки,  належної їх спадкодавиці на підставі
сертифіката на право на земельну частку (пай).

У травні
2007 року
ОСОБА_4 звернулася до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 з аналогічним
позовом до суду. У судовому засіданні позивачка та їх представники підтримали
заявлені ними  позовні вимоги,  зустрічний позов не визнали.

Представники
відповідачів ОСОБА_7,  ОСОБА_9 позов не
визнали,  посилаються на те,  що відповідачам не було відомо про смерть
ОСОБА_10 і про недійсність довіреності ніхто із спадкоємців не повідомляв
ОСОБА_7 чи нотаріальну контору. Зустрічний позов ОСОБА_7 підтримав.

Відповідачка
ОСОБА_12  в судове засідання не з»явилася
про день слухання справи повідомлена.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази,  суд                  задовольняє

основний позов
та відмовляє у зустрічному позові з таких підстав.

Відповідно
до ч.1  ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно
п.6 ч.1  ст.48 ЦК України представництво
за довіреністю припиняється у разі смерті особи,  яка видала довіреність,  оголошення її померлою,  визнання її недієздатною або безвісно
відсутньою,  обмеження її цивільної
дієздатності.

Судом
встановлено,  що 16 березня 2005 року
ОСОБА_10 видала нотаріально посвідчену довіреність відповідачеві ОСОБА_7.,  якою уповноважила його бути її представником
у всіх установах та організаціях щодо приватизації та зміни цільового
призначення,  належної їй земельної частки
паю із земель КСП «Рубежівка» в розмірі 3, 07 га умовних кадастрових
гектарів,  розташованих на землях
Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської
області,  після чого продати земельну
ділянку.

Згідно свідоцтва
про смерть,  виданого 16 грудня 2005 року виконкомом
Рубежівсько-Михайлівської сільської ради ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. З оглянутої
судом спадкової справи вбачається. Що всі позивачі звернулися до нотаріальної
контори з заявами про прийняття спадщини.

Судом
також встановлено,  що на підстав
довіреності,  виданої ОСОБА_10 16 березня
2005 року ОСОБА_7. останній від її імені уклав нотаріально посвідчені договори
купівлі-продажу належної ОСОБА_10 земельної ділянки,  зокрема: 14 грудня 2005 року відповідачем було
продано ОСОБА_9 належну ОСОБА_10 земельну ділянку розміром 2, 0097 га; 1 квітня
2006 року була продана земельна ділянка,
загальною площею 19, 815га,  з
яких 0, 5507 га
належали ОСОБА_10 на підставі державного акта на право власності на земельну
ділянку від 23 березня 2006 року; 15 квітня 2006 року було
укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 10,
1981га,  з яких 1/56 частина належала
ОСОБА_10 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від
13 квітня 2006 року.

Аналізуючи
зібрані в справі докази та оцінюючи їх відповідно до  ст.212 ЦПК України суд приходить до
висновку,  що всі оспорювані правочини
укладені після припинення дії довіреності відповідно до п.6 ч.1  ст.248 ЦК
України,  а тому на підстав ч.3  ст.215 ЦК

3

України
зазначені договори повинні бути визнанні недійсними в частині купівлі-продажу
земельних ділянок,  що належали
ОСОБА_10,  за позовом її спадкоємців.

Що
стосується зустрічних позовних вимог про стягнення з позивачів 5000 грн.,  то суд не може його задоволити,  оскільки відповідно до вимог  ст.60 ЦРК України ОСОБА_7 не довів розмір
заявлених ним вимог. Так,  з наданого ним
договору від 18 квітня 2005 року
вбачається,  що за послуги по зміні
цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_7 бере зобов»язання сплатити 120000 грн. Яким чином
відповідачем вирахувана частка ОСОБА_10 у цих витратах у сумі 5000 грн.,  ОСОБА_7 суду не довів. Проте,  з державного акта на ім»я ОСОБА_10
вбачається,  що вся земельна ділянка
розміром 10, 1981га належала 18
співвласникам,  з державного акта на
ім»я ОСОБА_12 вбачається,  що вся
земельна ділянка 19, 815га належала 56
співвласникам,  але що частка у
витратах щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_10 становить 5000 грн.,  чи якусь іншу конкретну суму відповідач не
довів і не надав суду методику такого розрахунку. Тобто,  відповідно до вимог  ст. 60
ЦПК України не довів заявлених зустрічних вимог. Тому суд відмовляє у
зустрічному позові.

На
підставі викладеного,   ст.215,  216,
386,  388,  392ЦК України 2003
року ,   ст.158  ЗК України,
керуючись  ст. ст. 60,
212 - 215,  218 ЦПК
України,  суд -

вирішив:

Позов
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6задоволити,  в
зустрічному позові ОСОБА_7 відмовити.

Визнати
недійсним укладений 14 грудня 2005 року ОСОБА_7.
від імені ОСОБА_10 договір купівлі-продажу ОСОБА_9належної ОСОБА_10 земельної
ділянки розміром 2, 0097 га ,
розташовану на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради
Києво-Мвятошинського району,  Київської
області,  посвідчений державним
нотаріусом Києво-Святошинської районної нотаріальної контори,  ,
реєстровий номер 2-4228.

Визнати
недійсними в частині належних ОСОБА_10 земельних ділянок договори
купівлі-продажу земельних ділянок,
укладених відповідно 1 квітня 2006 року та 15 квітня 2006 року від імені
співвласників земельних ділянок представниками за довіреністю ОСОБА_7.,  ОСОБА_9 та покупцем ОСОБА_8,  посвідчених державним нотаріусом
Києво-Святошинської районної нотаріальної контори,  реєстровий номер відповідно 2-996 та 2-1260.

Визнати
за ОСОБА_1,  ОСОБА_2право власності по 1/3 частині за
кожним,  за ОСОБА_3та неповнолітнім
ОСОБА_6право власності по 1/6 частині за кожним земельної ділянки загальним
розміром 3, 07 га,  розташованої
Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської
області,  що належала померлій
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 на підставі державних актів на право власності на
земельні ділянки від 23 березня 2006 року та від 13 квітня 2006 року.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.