Справа
№ 22-3939 -2007 р.                  Головуючий
15                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2007 р.                                                 Апеляційний
суд Донецької області

в складі;

головуючого
- судді Ювченко
Л.П.,  суддів Єлгазіної Л.П.,  Азевича В.Б.,
при секретарі   Тума О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Харцизького міського суду Донецької області від 28 лютого 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства «Сілур» про
стягнення заборгованості за договором оренди нежилого приміщення,  повернення орендованого приміщення,  та по зустрічному позву ОСОБА_1до Відкритого
акціонерного товариства «Сілур» про захист ділової репутації та стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні
2006 року ВАТ
«Сілур» звернулося з даним позовом доОСОБА_1.,
мотивуючи свої вимоги тим,  що
остання своєчасно не вносить плату за користування нежилим приміщенням,  розмір якої визначений договором оренди від 01.01.2006 року. Відповідно
до умов договору, ОСОБА_1. зобов'язана вносити орендну плату у розмірі 179-20 грн. щомісяця.
Підприємство просило стягнути з відповідачки заборгованість за орендну плату на
загальну суму 716-80 грн.; пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день
прострочення - 47-48 грн.; суму на яку збільшилася заборгованість внаслідок
інфляційних процесів - 20-90 грн.,  З %
річних - 7-46 грн.; неустойку - 716-80 грн.,
та зобов'язати повернути нежиле приміщення у зв'язку з розірвання договору.

В
процесі розгляду справи ВАТ «Сілур» змінювало та уточнювало розмір позовних
вимог,  та просило стягнути з
відповідачки заборгованість за орендну плату на загальну суму 1298-25 грн.(за
період січень 2006 року - грудень 2006 року); пеню - 253-43 грн.; суму на яку
збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів - 150-93 грн.,  З % річних - 46-53грн.; судові витрати -
89-50 грн.,  та зобов'язати повернути
нежиле приміщення.

ОСОБА_1.
подала зустрічний позов у якому просила стягнути з відповідача моральну шкоду у
розмірі 1700 грн.,  оскільки орендодавець
своєчасно не відремонтував пошкоджену внаслідок аварії систему теплопостачання.
В результаті вона не змогла виконувати свою професійну діяльність адвоката.

Рішенням
Харцизького міського суду Донецької області від 28 лютого 2007
р. позов ВАТ «Сілур» задоволений у повному обсязі,  а у задоволені зустрічного позовуОСОБА_1.
відмовлено.

2

В
апеляційній скарзіОСОБА_1. просить скасувати рішення суду та направити справу
на новий розгляд до суду першої інстанції,
оскільки рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи і
постановлено з порушенням норм матеріального права.

В
обґрунтування доводів апеляційної скарги вона зазначає,  що орендує приміщення протягом 10 років. Фактично
вона погодилася на укладення договору оренди лише з 20.01.2006 року - після проведення
тендеру. Оскільки у січні 2006
року сталася аварія системи опалення,
вона за усною домовленістю з орендодавцем стала вносити плату у розмірі 54-85 грн. Окрім
того,  суд неправильно нарахував
заборгованість по орендній платі,
пеню,  3 % річних,  та індексацію.

Сторони,  належним чином повідомлені про час та місце
розгляду справи,  у судове засідання не
з'явилися.

Заслухав
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи і обговоривши підстави апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає за необхідне її
відхилити.

Згідно
зі  ст. 308 ч. 1
ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального
і процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи,  суд
правильно встановив правовідносини,  які
виникли між сторонами і надав їм відповідну оцінку.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції виходив з
того,  що відповідачка сплачувала оренду
плату не у повному обсязі з порушенням термінів оплати,  тому суд обгрунтовано стягнув з неї
заборгованість з урахуванням індексу інфляції за час прострочення,  3%
річних,  пеню у розмірі подвійної
ставку НБУ,  та зобов'язав її повернути
приміщення підприємству.

Судом
першої інстанції встановлено,  що 01.01.2006 року ВАТ
„Сілур" таОСОБА_1. уклали договір (надалі Договір ) оренди нежилого
приміщення площею 17.92 кв. м.
,  яке розташоване за адресою:АДРЕСА_1
Договір укладений строком на 364
календарних дні з розміром щомісячної орендної плати - 179-20 грн.,  яка повинна вноситися не пізніше 25 числа кожного
попереднього місяця за який здійснюється оплата. Акт прийому-передачі об'єкту
оренди підписаний сторонами 01.01.2006
року. ( а.
с.  8-11,  20) За період користування приміщенням
з січня 2006 року по
грудень 2006 року
включноОСОБА_1. не у повному обсязі сплачувала обумовлену договором орендну
плату,  і відповідно до акту звірки
взаємних розрахунків сплатила 852-15
грн. Заборгованість станом на 22.12.2006
року склала 1298-25 грн. ( а. с.  65)

Доводи
відповідачки стосовно того,  що строк
договору оренди (найму) слід обчислювати з 20.01.2006 року,  а оренда
плата повинна складати 54-85
грн.,  не можуть бути прийняті
апеляційним судом,  оскільки вони суперечать
вимогам  ст.  ст. 762,  795 ЦК України та п. 4.1 Договору.

Суд
правильно встановив суму заборгованості за період з січня 2006 року по грудень 2006 року включно ( 179-20 грн. х 12 місяців = 2 150-40 грн. - 852-15 грн. = 1 298-25 грн.) і визначив
загальну суму пені 253-43
грн.,  але в мотивувальній частині
рішення не навів розрахунку пені по заборгованості за період з 25.01.2006 року по 25.04.2006 року. Розрахунок
наведений з суми заборгованості за період з 25.05.2006 року по 25.11.2006
року,  а пеня за цей період склала 79-72 грн. З
матеріалів справи вбачається,  що пеня за
період до травня 2006 року
склала 173-71 грн.,  тобто суду правильно визначив загальну суму
пені - 253-43 грн. ( 173-71 грн. + 79-72 грн.).

Апеляційний
суд не може прийняти до уваги доводиОСОБА_1. в цій частині,  оскільки п. 9.1 Договору встановлений такий вид додаткової
цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язань,  що не суперечить положенням  ст. 611
ЦК України відповідно до якої,  у разі
порушення зобов'язань настають правові наслідки,  встановлені договором або законом.  Тобто перелік правових наслідків порушення
зобов'язання,  наведений в  ст. 611
ЦК України,  не є вичерпним.

3

Окрім
того,  суд обґрунтовано,  відповідно до
ст.  625 ЦК України,  стягнув зОСОБА_1. суму боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь час прострочення,
а також три процента річних від простроченої суми. Згідно з ч. 2  ст.  625 ЦК України
боржник,  який прострочив виконання
грошового зобов'язання,  на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення,  а
також три проценти річних від простроченої суми,  якщо інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З огляду
на викладене,  суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволені зустрічного позову.

Апеляційний
суд вважає,  що суд першої інстанції
розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи,  надані сторонами докази,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,  який їх регулює.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються,  та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуально права,  які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.     304,
307 ч. 1
п. 1,  308,
313,  314 ч.1 п.1,  315
ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Харцизького міського суду Донецької області від 28 лютого 2007
року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили
безпосередньо до Верховного Суду України.