overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-393/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    У К
Р А І Н И

11 квітня 2007 року
Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого -
судді Надопта А.А., при секретарі -
Попович С.С., розглянувши  у     відкритому
судовому  засіданні   в
місті   Виноградові

справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 заклала позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої вимоги
мотивує тим, що 23.12.2000
року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час спільного подружнього
життя в них народилося троє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження
та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження.

Відповідач не
турбується вихованням дітей та не турбується їх утриманням. Діти знаходяться на
повному утриманні позивачки і їй самій важко утримувати дітей, крім того
витрати на їх утримання постійно збільшуються.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та просила суд такі
задоволити, стягнувши із відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі по 150 грн. на кожну
дитину в місяць..

Відповідач
ОСОБА_2, в судовому засіданні не заперечив проти заявленого розміру позовних
вимог.

Заслухавши
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов
ґрунтовний і такий підлягає до задоволення з слідуючих міркувань.

Відповідно до
вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення
нею повноліття.

В судовому
засіданні встановлено, що відповідач не виконує зобов"язання щодо
утримання своїх неповнолітніх дітей.

При викладених обставинах позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,
60, 31, 215, 218, 224  ЦПК
України, ст.ст. 180,
181.

2

183, 184 СК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов
задоволити.

Стягуватити з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 в користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 року
народження, мешканки АДРЕСА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження та сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження в розмірі по 150 грн. на кожну
дитину щомісячно, починаючи з 15.03.2007
року і до виповнення дітьми повноліття.

Стягнути з
ОСОБА_2 в доход держави мито в розмірі 51
грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 7-50 грн. на користь
ТУ ДСА України в Закарпатській області.

Допустити
негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів, за один місяць.

На рішення може бути подана заява
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з наступного дня після
проголошення рішення, а також апеляційна скарга протягом двадцяти днів з
наступного дня після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:
Надопта А. А
Справа №2-0-71/07
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2007 року
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді
Потапової Т.М., при секретарі Солонець В.В., з участю заявника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1про
встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

Встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою, де зазначила, що 12.07Л990 року між нею та її батьком ОСОБА_3 був укладений договір
довічного утримання, згідно з яким вона отримала у власність житловий АДРЕСА_1В
договорі допущено помилку -
її ім'я замість «ОСОБА_1» записане «ОСОБА_2». Вказана помилка перешкоджає
їй розпорядитися своєю власністю. Просить встановити факт належності їй
договору довічного утримання від 12.07.1990
року. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала з зазначених підстав,
суду пояснила, що ОСОБА_3. -
її батько, який помер в 1992
році. Батьки з дитинства називала її «ОСОБА_2», тому і в договорі було
записано «ОСОБА_2», хоча в паспорті зазначено вірно - «ОСОБА_1».

Представник
зацікавленої особи в судове засідання не з'явився. Суд вважає можливим
розглянути справу в його відсутність.

Заслухавши
заявницю, дослідивши докази, суд вважає можливим заяву задовольнити.

12.07.1990 року між ОСОБА_3та
ОСОБА_2був укладений договір довічного утримання, посвідчений державною
нотаріальною конторою.

Згідно з даним
договором ОСОБА_2 передано у власність житловий АДРЕСА_1.(а.с.5-6)

Ім'я ОСОБА_2,
яке в договорі вказане як «ОСОБА_2» не збігається с паспортом ОСОБА_1,
де її ім'я правильно зазначено «ОСОБА_1».(а.с.12)

ОСОБА_3. помер в 1992
році.

Заявниця є
дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її народження, де батьком
ОСОБА_1записано ОСОБА_3(а.с.11)

ОСОБА_3. був
прописаний в АДРЕСА_1, про що свідчить запис у будинковій книзі.

ОСОБА_1 також
зареєстрована у вказаному будинку, що вбачається з даних паспорта та будинкової
книги.

У будинковій книзі ім'я ОСОБА_1 записано - «ОСОБА_1».

2

Ім'я «ОСОБА_2» є похідним від повного імені - «ОСОБА_1».

Оцінивши
письмові докази, суд дійшов висновку про те, що в договорі довічного утримання
від 12 липня 1990 року допущено
помилку : замість
повного імені «ОСОБА_1» вказано ім'я -
«ОСОБА_2», тому є доведеним факт, що цей договір належить заявниці.

На підставі
викладеного та керуючись ст..ст. 11,60,234,235,256
ч.б ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1задовольнити.

Визнати факт
належності ОСОБА_1договору довічного утримання від 12.07.1990 року, укладеного
між ОСОБА_3та ОСОБА_2,
посвідченого Бердичівською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер
1-3315.

Рішення може
бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження у 10-тиденний
строк з дня його проголошення та подання апеляційної скарги у 20-тиденний строк
після подачі заяви.

Суддя:
Справа №2-2943/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада
2007 року

Червоногвардійський
районний суд міста Макіївки Донецької області у складі:

Головуючого
судді      Маркєлова Р.І.

При секретарі              ТюріноїА.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Макіївці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської
міської ради, 3-я особа ОСОБА_2, про визнання права власності на будівлі, -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2007
року позивач звернувся до суду з позовом вказуючи, що 20 листопада 1998 року
була приватизована квартира, розташована АДРЕСА_1. У приватизації приймали
участь позивач та ОСОБА_3. З цього приводу комісією з приватизації житлового
фонду ВО „Макіїввугілля"
було видано свідоцтво про право власності № 5778, пізніше зареєстроване в БТІ
м. Макіївки 01 грудня 1998 року за № 204-41439. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла,
спадкоємицею за заповітом після її смерті є ОСОБА_2 - третя особа по справі,
яка 21 березня 2000 року отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2
частину квартири. У теперішній час свідоцтво про право власності на частку
квартири, видане позивачу в 1998 році комісією з приватизації втрачено, а
отримати дублікат неможливо, у зв'язку з тим, що ВО „Макіїввугілля" на цей час припинило своє існування.
Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2
частку квартири за вказаною адресою.

У судовому
засіданні представник позивача, що діяла на підставі дорученням, підтримала
позов і просила суд його задовольнити.

Представник
відповідача у судове засідання не з"явився, але надав заяву з проханням
розглянути справу у його відсутності.

Третя особа у
судове засідання не з'явилася, про місце та час судового розгляду справи
повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Суд, вислухавши
пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи
вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно листа Управління по обліку, розподілу і приватизації житла за №
30-10/1452 від 25 вересня 2007 року квартира, розташована АДРЕСА_1 була
передана комісією по приватизації житлового фонду ВО „Макіїввугілля"
у спільну часткову власністьОСОБА_3 та ОСОБА_1. Також
факт приватизації житла підтверджується реєстраційним штампом БТІ м. Макіївки в
домовій книзі, виданій на вказану квартиру, який засвідчує факт реєстрації
правовстановлюючого документа в БТІ м. Макіївки 01 грудня 1998 року.

Відповідно до
ст. 357 ЦК України
частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним
документа, якій засвідчує його право власності.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 325, 328, 357, 392 ЦК України, ст.ст. 6, 10, 14, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
РF ІF ШF ЕF НF НF ЯF                       СFпFрFаFвFаF №F 2-608/2007
ІF МF ЕF НF ЕF МF УF КF РF АF ЇF НF ИF
11 чFеFрFвFнFяF 2007 рFоFкFуF                ПFоFпFаFсFнFяFнFсFкFиFйF рFаFйFоFнFнFиFйF сFуFдF ЛFуFгFаFнFсFьFкFоFїF оFбFлFаFсFтFіF
уF сFкFлFаFдFіF гFоFлFоFвFуFюFчFоFгFоF сFуFдFдFіF        ЛF.МF. ГFрFиFгFоFрFеFнFкFоF
пFрFиF сFеFкFрFеFтFаFрFіF                                НF.ВF. КFоFрFаFбFлFьFоFвFаF
рFоFзFгFлFяFнFуFвFшFиF уF вFіFдFкFрFиFтFоFмFуF сFуFдFоFвFоFмFуF зFаFсFіFдFаFнFнFіF вF мF. ПFоFпFаFсFнFаF
цFиFвFіFлFьFнFуF сFпFрFаFвFуF зFаF пFоFзFоFвFоFмF  ТFОFВF „FЛFуFгFаFнFсFьFкFеF еFнFеFрFгFеFтFиFчFнFеF оFбF’FєFдFнFаFнFнFяF”F вF оFсFоFбFіF ЛFиFсFиFчFаFнFсFьFкFоFїF фFіFлFіFїF дFоF ОFСFОFБFАF_1 пFрFоF сFтFяFгFнFеFнFнFяF мFаFтFеFрFіFаFлFьFнFоFїF шFкFоFдFиF,
сFуFдF                                                      ВF сF тF аF нF оF вF иF вF :
ВFіFдFпFоFвFіFдFаFчFкFаF дFвFіFчFіF нFеF зF’FяFвFиFлFаFсFьF уF сFуFдFоFвFеF зFаFсFіFдFаFнFнFяF хFоFчFаF нFаFлFеFжFнFиFмF чFиFнFоFмF бFуFлFаF пFоFвFіFдFоFмFлFеFнFаF пFрFоF чFаFсF тFаF дFаFтFуF рFоFзFгFлFяFдFуF сFпFрFаFвFиF вF сFуFдFіF.
НFаF пFіFдFсFтFаFвFіF вFиFщFеF дFоFвFеFдFеFнFоFгFоF тFаF кFеFрFуFюFчFиFсFьF сFтF.526, 611, 614, 623, 1193  ЦFКF УFкFрFаFїFнFиF, сFтF.1, 26, 27 ЗFаFкFоFнFуF УFкFрFаFїFнFиF „F ПFрFоF еFлFеFкFтFрFоFеFнFеFрFгFеFтFиFкFуF”F пF.пF.1., 11, 37, 42, 48, 53 „FПFрFаFвFиFлF кFоFрFиFсFтFуFвFаFнFнFяF еFлFеFкFтFрFиFчFнFоFюF еFнFеFрFгFіFєFюF дFлFяF нFаFсFеFлFеFнFнFяF”F зFаFтFвFеFрFдFжFеFнFиFхF ПFоFсFтFаFнFоFвFоFюF КFМFУF вFіFдF 26.07.1999 рF. ЗFаF №F 1357,  тFаF  сFтF. 10,11,13,60-64,88,179, 224-228 ЦFПFКF сFуFдF
ВF ИF РF ІF ШF ИF ВF :
ПFоFзFоFвF зFаFдFоFвFоFлFьFнFиFтFиF пFоFвFнFіFсFтFюF.
НFаF рFіFшFеFнFнFяF мFоFжFеF бFуFтFиF пFоFдFаFнFаF зFаFяFвFаF пFрFоF аFпFеFлFяFцFіFйFнFеF оFсFкFаFрFжFеFнFнFяF пFрFоFтFяFгFоFмF 10 дFіFбF зF дFнFяF пFрFоFгFоFлFоFшFеFнFнFяF рFіFшFеFнFнFяF, тFаF аFпFеFлFяFцFіFйFнFаF сFкFаFрFгFаF пFрFоFтFяFгFоFмF 20 дFіFбF пFіFсFлFяF пFоFдFаFнFнFяF зFаFяFвFиF пFрFоF аFпFеFлFяFцFіFйFнFеF  оFсFкFаFрFжFеFнFнFяF дFоF ЛFуFгFаFнFсFьFкFоFгFоF аFпFеFлFяFцFіFйFнFоFгFоF сFуFдFуF чFеFрFеFзF ПFоFпFаFсFнFяFнFсFкFиFйF рFаFйFсFуFдF.                                             СFуFдFдFяF
Справа №2- 283515. 2007 p.
26 квітня 2007 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого:        судді         Плахотнюк К.Г.
секретарі   Мащенко С.П.
відкритому   судовому   засіданні
справу   за   позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.01.2003 року. Від шлюбу мають дочку
ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1.
звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що одруження виявилося
невдалим, сімейне життя не склалося через несумісність характерів,
систематичних образ і принижень. Останнім часом відповідач став застосовувати відносно неї фізичне
насильство. Вважає, що подальше їх спільне проживання є неможливим, тому
в її інтересах, а також в інтересах дитини просила розірвати їх шлюб.
Відповідач у судове засідання не з»явився, про дату та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, завірену нотаріально, про
те що він не заперечує проти розірвання шлюбу з
ОСОБА_1. З огляду на викладене та з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний
розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі даних матеріалів справи.
Суд вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи,
вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони
припинили підтримувати сімейні стосунки, проживають кожний окремо, їх шлюб
існує формально. Подальше перебування у шлюбі позивача та відповідача у справі
буде суперечити їхнім інтересам та інтересам неповнолітньої дитини.
Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
викладене, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб сторін існує формально і може
Суд вважає можливим, покласти витрати по сплаті судового збору на
відповідача, а позивача від таких витрат звільнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104,110,112 СК України, ст.ст. 10,11,60,212,213-215,224
та ОСОБА_2, зареєстрований 25.01.2003 року в Центральному відділі реєстрації
шлюбів м. Києва, актовий запис № 104 - розірвати.
розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 17 грн. 00 коп. державного мита, звільнивши
ОСОБА_1 від сплати державного мита при реєстрації розірвання шлюбу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Справа
№2-585 15. 2007 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2007 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді              Плахотнюк К.Г.

при секретарі                          Мащенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.1993 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що їх спільне з відповідачем сімейне
життя не склалося, через суперечки та непорозуміння в їх
сім"ї, що призвели до втрати почуттів один до одного. Тривалий
період часу вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, на утримання дочки матеріальну
допомогу він надає у добровільному порядку. Просив розірвати їх шлюб.

У судовому
засіданні позивач підтримав заявлений ним позов, просив шлюб розірвати.

Відповідач у
судовому засіданні не заперечувала з приводу розірвання шлюбу. Вважає, що
однією з причин розірвання шлюбу є те, що непорозуміння між ними виникають з любого приводу, за таких обставин їх спільне
проживання є неможливим.

Суд вислухавши
позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що
сторони не підтримують подружніх
стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального
бюджету. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам та інтересам
неповнолітньої дитини.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що дальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
або інтересам дитини що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин
збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Шлюб сторін
існує формально і може бути розірваний.

Суд вважає можливим, покласти витрати по сплаті державного мита на позивача,
а відповідача від таких витрат звільнити.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 104,110,112 СК України, ст.ст. 10, 11,60,
212,213-215 ЦПК України, -

вирішив:

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25.09.1993 року в
Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва, актовий запис - №2983,
розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 17 грн. 00 коп.
державного мита, звільнивши ОСОБА_2 від сплати державного мита.

2

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції необхідно
подати до цього ж суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2007 року                                                         Комсомольський
міський суд

Полтавської
області

в складі:
головуючого судді                                              Таранкової
І.М.

при секретарі                                                                      Хорошун
О.В.

з участю:
позивача                                                             ОСОБА_1.

відповідачки                                                                       ОСОБА_2.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в залі суду м. Комсомольська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Встановив:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про розірвання
шлюбу, мотивуючи його тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось, з
причини несумісності характерів та небажанню відновлення подружніх стосунків з
його сторони. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Просить позов задовольнити, постановити
рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, оскільки шлюбні стосунки
між ними припинені, спільне господарство ними не ведеться.

В попередньому
судовому засіданні позивач наполягав на своїх позовних вимогах, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачка
позов визнала повністю, на розірвання шлюбу згідна.

Судом
встановлено, що сторони перебувають у першому зареєстрованому шлюбі з 06.07.1990 року. Від шлюбу
мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час
спільного проживання сторін в їх сім'ї виникали сварки, через несумісність
характерів і відсутності взаєморозуміння.

Сторони
припинили подружні відносини, миритись не бажають, їх сім'я розпалась.

Подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і дітей, а тому
шлюб необхідно розірвати.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 130,
174, ч. 4, 214, 215 ЦПК
України, ст. ст. 105 ч. 3, 112 СК України, суд,

Рішив:

Шлюб,
зареєстрований 06 липня 1990 року у відділі
реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у
Полтавській області, актовий запис за №
279, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Дочок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. залишити
проживати з відповідачкою.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу стягти з ОСОБА_1. на
користь держави судовий збір у розмірі 8
грн. 50 коп., а ОСОБА_2. - від витрат  звільнити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 діб апеляційної
скарги або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2007 року                                      Комсомольський
міський суд Полтавської області в складі:

головуючого
судді                                       Крикливого
В.В.

при секретарі                                                Костюченко
С.І.

3                                                                     участю:      Позивачки  ОСОБА_1

відповідача                                                   ОСОБА_2.

розглянувши у
попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. 'Комсомольську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Встановив:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу.

Свої позовні
вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26.03.2004 року. Від шлюбу
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На фунті неприязних відносин,
починаючи з січня 2006 року не підтримують сімейних стосунків, подальше спільне
життя неможливе, проживають окремо.

Позивачка в
судовому засіданні наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених в
позовній заяві.

Відповідач в
судовому засіданні позов визнав повністю, на розірвання шлюбу згоден.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши представлені по справі докази, суд вважає позов
обґрунтованим та підлягаючим до задоволення повністю.

Судом
встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.03.2004 року, про що в
книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів цивільного стану
Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області зроблено
актовий запис за № 44. Від
шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Починаючи з січня 2006 року
сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведеться,
проживають окремо. В зв'язку з цим подальше сумісне життя і збереження сім'ї
неможливе і недоцільне. Спори про поділ майна та місце проживання дитини
відсутні.

Відповідно до
ст.112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що
мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

На підставі
викладеного та керуючись ч.3 ст. 105,
ч. 1 ст. 110, ст. 112, ч. 2 ст. 114 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 130,174,
213 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб між
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції
Полтавської області 26 березня 2004 року за актовим записом № 44 - розірвати-

При реєстрації
розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2. на користь держави державне мито в розмірі
8 грн. 50 коп., ОСОБА_1. від сплати мита звільнити.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої
інстанції.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.