РАЙОННИЙ СУД МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
Справа №2-305/07 Кат.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

(повний текст)

25 квітня 2007 року Ленінський
районний суд м. Севастополя в складі:

головуючого
- судді Проценко О.І.

при секретарі -
Резніченко 0.0., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М.Севастополі цивільну справу за позовом
Приватного підприємства „Норитца" до Відділу Державної виконавчої служби
Ленінського районного управління юстиції М.Севастополя, 3-тя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 про визнання неправомірним
та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство „Норитца" (далі по
тексту ПП Норитца") звернулося до суду з позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції М.Севастополя (далі
по тексту ВДВС Ленінського РУЮ
м.Севастполя) в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову
державного виконавця ВДВС Ленінського РУЮ
М.Севастополя від 07.11.2005
року про закінчення виконавчого провадження по справі № 298/18-05 про визволення з
під арешту майна ПП „Норитца", яке знаходиться на зберіганні у ОСОБА_1, а також
зобов'язати ВДВС Ленінського РУЮ
М.Севастополя повернути майно ПП „Норитца", на яке накладений арешт
актом опису та арешту від 13.08.2001
року, а у разі його втрати, закінчити виконавче провадження на підставі п.5
ст.37 Закону
України „Про виконавче провадження". Вимоги позову позивач обґрунтовував
тим, що підставою для закінчення провадження по справі державний виконавець
вказав невідомість місцезнаходження майна, у зв'язку з чим виконати рішення
суду є неможливим, проте на думку позивача зазначені висновки не відповідають
фактичним обставинам, тому що у акті опису та арешту майна зазначене
безпосереднє місце знаходження майна - гараж, розташований в СТ „Авторемонтник
№3" М.Севастополя, тоді як за місцем його знаходження ніяких виконавчих
дій не проводилося, а тому позивач вважає, що постанова винесена неправомірно,
усі необхідні дії з метою виконання рішення суду відповідачем не виконані, а
тому позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

У судовому засіданні представники позивача підтримали
вимоги позову та просили задовольнити у зв'язку з його обґрунтованістю по
підставах зазначених вище.

Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся
своєчасно та належним чином, проте представник відповідача до судового
засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим,
суд, вважаючи достатніми у справі матеріалів, які свідчать про права та
взаємостосунки сторін, розглядає справу у його відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору -ОСОБА_1
та його представник у судовому засіданні пояснили, що зазначений позов не
підлягає задоволенню з тих підстав, що рішенням Ленінського райсуду М.Севастополя
від 12.07.2005 року,
яке набрало законної сили, постанову державного виконавця від 06.04.2005 року про
поновлення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-595/2002

2

відносно ОСОБА_1 було скасовано, а тому виконавче провадження,
провадження по якому не поновлювалося не може бути закрито, у зв'язку з чим,
вважали що відсутній предмет спору.

Суд, вислухавши думки учасників судового процесу,
дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 297/18-05, знаходить позов
таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні
Відділу державної виконавчої служби Ленінського РУЮ М.Севастополя знаходилося виконавче провадження по
виконанню рішення Ленінського районного суду М.Севастополя від 06.06.2002 року за позовом
приватного підприємства „Норитца" до приватного підприємства
„Фото-Крим", ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення майна з під арешту № 2-595/2002 року.

Зазначене виконавче провадження протягом знаходження на
виконанні у ДВС багаторазово закривалося та відновлювалося провадженням, як за
рішенням судів так і шляхом скасування державними виконавцями постанов.

У даному судовому засіданні позивачем оскаржується
постанова державного виконавця ВДВС Ленінського РУЮ м.Севастполя від 07.11.2005
року про закінчення виконавчого провадження по справі № 298/18-05 про визволення 3 під арешту майна
ПП „Норитца", яке знаходиться на зберіганні у ОСОБА_1 з тих підстав, що
державним виконавцем були здійснені не усі виконавчі дії передбачені діючим
законодавством, необхідні для виконання рішення суду, так підставою для
закінчення провадження по справі державний виконавець вказав невідомість
місцезнаходження майна, у зв'язку з чим, виконати рішення суду є неможливим,
проте зазначені висновки не відповідають фактичним обставинам, тому що у акті
опису та арешту майна зазначене безпосереднє місце знаходження майна - гараж,
розташований в СТ „Авторемонтник
№3" М.Севастополя та зазначені особи, яким воно передане на
зберігання.

На думку суду, зазначені доводи представників позивача є
обґрунтованими та заснованими на вимогах закону, як встановлено у суді,
незважаючи на зазначення у акті опису та арешту місця знаходження майна ніяких
виконавчих дій за місцем його знаходження державним виконавцем не проводилося,
не перевірялася наявність чи відсутність майна, а тому суд погоджується з
доводами представників позивача щодо неправомірності винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження, і вважає вимоги про її скасування
підлягаючими задоволенню.

Доводи представника третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, відносно того, що постанова про закриття
провадження винесена неправомірно тому, що судом скасовано постанову про
поновлення виконавчого провадження, суд не приймає до уваги, тому що вони не
відповідають фактичним обставинам та спростовуються матеріалами справи, так
відповідно до копії постанови державного виконавця відділу ДВС Ленінського РУЮ М.Севастополя,
долученої до матеріалів справи (арк.с.64),
виконавче провадження відновлено 29.08.2005
року, тоді як за рішенням суду скасовано постанову про відновлення
виконавчого провадження від 06.04.2004
року.

Водночас судом не вбачається підстав для задоволення
вимог позову щодо зобов'язання ВДВС Ленінського РУЮ М.Севастополя повернути майно ПП „Норитца", на яке
накладений арешт актом опису та арешту від 13.08.2001 року, а у разі його втрати, закінчити виконавче
провадження на підставі п.5 ст.37
Закону України „Про виконавче провадження", оскільки виходячи з змісту
п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії та бездіяльність органів та посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003 року, суд не в
праві зобов'язувати посадових осіб державної виконавчої служби до вчинення тих
дій, які відповідно до Закону „Про виконавче провадження" можуть
здійснюватися тільки державним виконавцем, або відповідною посадовою особою
державної виконавчої служби.

На підставі ст.ст.7,25,37,59
Закону України „Про виконавче провадження", керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215 Цивільного
процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

3

Позов
Приватного підприємства „Норитца" -
задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Відділу
Державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції
М.Севастополя від 07 листопада
2005 року про
закінчення виконавчого провадження провадження по справі № 298/18-05 про визволення з
під арешту майна ПП „Норитца", яке знаходиться на зберіганні у ОСОБА_1

У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду міста Севастополя через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК
України.