Справа № 22ц - 2903/07
Головуючий в 1 інстанції - Русанова
Доповідач - Ступіна Я. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03
жовтня 2007 p.
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді
Ступіної Я. Ю.,

суддів:
Мартинюка В.І.,  Темнікової В.І.,

при секретарі
Плахотнюк К.К.,

за участю
позивача ОСОБА_1. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Луганську справу за апеляційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань в м.  Первомайську Луганської області (далі - Фонд)
на рішення Первомайського міського суду Луганської області від 24 квітня 2007
р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду про стягнення недонарахованих
щомісячних страхових виплат, -

встановила:

Рішенням
Первомайського міського суду Луганської області від 24 квітня 2007 р. позов
задоволено частково. З Фонду на користь позивача стягнуто одноразово 3252, 76
грн. недонарахованих щомісячних страхових виплат за період з 01.03.2002 р. до
01.01.2007 р. та зобов'язано Фонд сплачувати ОСОБА_1 з 01.01.2007р.
до наступного перерахунку по 427, 27 грн. щомісячно.

В
апеляційній скарзі Фонд просив скасувати рішення суду в частині задоволення
позову у зв'язку з порушенням судом норм матеріального права та ухвалити нове
рішення,  яким в задоволені позову
відмовити.

В судове
засідання представник Фонду не з'явився,
був повідомлений про час і місце судового розгляду.

Позивач
заперечував проти доводів апеляційної скарги,
просив її відхилити,  залишив
рішення суду без змін.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги,  заслухавши
позивача,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів дійшла такого
висновку.

Судом
встановлено,  що позивач у зв'язку з
втратою профпрацездатності одержує щомісячні страхові платежі на підставі
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності",  які йому виплачує відповідач.

Згідно  ст.  29
цього Закону Фонд зобов'язан
провадити перерахунок сум щомісячних страхових виплат у разі зростання в
попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики з 1 березня наступного року.

Задовольняючи
частково позов,  суд виходив з того,  що Фонд,
починаючи з 1 березня 2002 року хоча і провадив перерахунки страхових
виплат кожного року,  але виходив із встановлених
Правлінням Фонду України коефіцієнтів зростання середньомісячної
"реальної" заробітної плати,  а
не із коефіцієнтів зростання середньомісячної "номінальної""
заробітної плати,  чим порушив права
позивача.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення прав позивача при
перерахунку йому страхових виплат.

Вказаним
Законом дійсно не передбачено таке поняття як "середньомісячна реальна
заробітна плата".

Суд на
підтвердження своїх висновків навів докази,
які є у справі,  та які належним
чином досліджені,  послався на
Закон,  який регулює спірні
правовідносини,  навів відповідні
розрахунки,  заперечень проти яких Фондом
не надано.

Посилання
Фонду на те,  що Фонд не міг брати для
перерахунку інші коефіцієнти,  ніж
ті,  які встановлені Правлінням Фонду
України,  тому що він є робочим органом і
тому повинен виконувати постанови Правління,
на увагу не заслуговують,  оскільки
ця обставина не звільняє Фонд як юридичну особу від виконання закону у тому
вигляді,  в якому він викладений.

Крім
того,  положення постанов Правління Фонду
України,  які приймалися з приводу
спірних коефіцієнтів,  починаючи з 1
березня 2002 року,  та на які посилається
Фонд,  визнані недійсними постановою
Київського апеляційного господарського суду від 14 червня 2005 року,  залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 6 вересня 2006 року.

Доводи
скарги про те,  що суд не застосував
Методику розрахунку індексів реальної заробітної плати,  затвердженої наказом Держкомстату від
07.06.2002 р. № 219,  а також п. 1  ст.  5
Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян" і  ст.  4
Закону України "Про податок з доходів з фізичних осіб",  є необгрунтованими,  бо ці нормативні акти не регулюють спірні
правовідносини.

Щодо
питання застосування строку позовної давності,
то суд обґрунтовано не застосував цей строк,  оскільки положення постанов Правління Фонду
України,  які приймалися з приводу
спірних коефіцієнтів,  починаючи з 1
березня 2002 року,  та на які посилається
Фонд,  визнані недійсними постановою
Київського апеляційного господарського суду від 14 червня 2005 року,  залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 6 вересня 2006 року,  а згідно
ст.  261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або
про особу,  яка його порушила.

Також
згідно положень ч. 7  ст.  40 вище вказаного Закону відповідач
зобов'язаний виплатити позивачу спірні суми без обмеження протягом будь-якого
строку,  оскільки з вини саме Фонду
позивачу своєчасно в належному розмірі не визначено і не виплачено суму
щомісячної страхової виплати.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що підстав для скасування рішення суду немає.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  307 ч. 1 п. 1,  308,
313,  314 ч. 1 п. 1,  315,
319 ЦПК України,  колегія суддів,
-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.  Первомайську Луганської області відхилити.

Рішення
Первомайського міського суду Луганської області від 24 квітня 2007 р. по справі
за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
м.  Первомайську Луганської області про
стягнення недонарахованих щомісячних страхових виплат залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак на неї може бути подана касаційна
скарга безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її
проголошення.