Справа № 22ц- 4259/2007                       Суддя 1-ї  ін.- Арапіна Н.Є.
- 21                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
травня 2007 року                                                                   м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючої -
Шабанової В.О.

суддів -
Стратіло В.І., Резникової Л.В.

при секретарі
Тума О.В.,

з участю
представника відповідача Матерніної О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Торезького міського суду Донецької області від 03 квітня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Торезі Донецької області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Торезі Донецької області про відшкодування
моральної шкоди.

В заяві
посилався на те, що він тривалий час працював на підприємствах вугільної
промисловості ДП ГП,,Торезантрацит" на підземних роботах у несприятливих
умовах і під час виконання трудових обов'язків отримав професійне захворювання:
хронічний обструктивний бронхіт у фазі загострення, емфізема легенів, дифузний
пневмосклероз. Згідно з висновком МСЕК від 15.05.2003 року йому встановлено 40%
втрати професійної працездатності безстроково, визнано інвалідом третьої групи.

Позивач
зазначав, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я відчуває фізичні страждання і,
посилаючись на Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які потягли втрату працездатності", просив відшкодувати моральну шкоду,
стягнувши на його користь грошову компенсацію з відповідача в розмірі 25 000
грн.

Рішенням
Торезького міського суду Донецької області від 03 квітня 2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

Від
позивача надійшла апеляційна скарга. Апелянт вважає, що рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Просив
рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення
грошової компенсації за моральну шкоду.

Від
відповідача надійшли письмові заперечення на скаргу, де йдеться про її
відхилення та про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач
у судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розгляду справи у його відсутності

Заслухавши
доповідача, пояснення представника відповідача, яка просила апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно
до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи і сторонами не заперечується, що
позивач тривалий час перебував у трудових відносинах з вугледобувними
підприємствами, а саме з шахтами: «Шахта Лісна», «Шахта 3- БІС», «Шахта
Прогрес» ДП ГП „Торезантрацит". Він працював на підземних роботах з повним
робочим днем під землею на посадах майстра, гірничого працівника очисного вибою.
Загальний трудовий стаж становить 31 рік, з них стаж підземної роботи становить
23 роки та 3 місяці, що підтверджується копією його трудової книжки (а.с.6-22).

Під час
виконання трудових обов'язків позивач дійсно отримав хронічне професійне
захворювання - хронічний обструктивний бронхіт, друга стадія, що
підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від
18.04.2003 року за формою П-4 ( а.с.25-26).

Дійсно
висновками МСЕК від 15.05.2003 року йому вперше з 15.05.2003 р. встановлена
стійка втрата працездатності в розмірі 40 % у зв'язку з цим професійним
захворюванням безстроково та визнано інвалідом третьої групи  ( а.с.27).

Ушкодження
здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому
моральні та фізичні страждання.

Таким
чином, доводи позивача про наявність заподіяння йому моральної шкоди умовами
виробництва, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Відповідно
до ч.1 СТ.9 Закону України „ Про охорону праці" відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті
працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків
відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності.

Разом з
тим, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано
послався на п.22 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007
рік", відповідно до якого зупинено дію абзацу 4 статті 1 підпункту
„е" пункту 1 частини першої ст. 21, частини 3 статті 28, частини 3 ст. 34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату
працездатності" незалежно від часу настання страхового випадку.

Суд
першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що призупинення дії закону так
саме не дає підстав для його застосування щодо правовідносин, які виникли після
введення його в дію.

Таким
чином, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, пов'язані з
ушкодженням здоров'я на виробництві після набрання чинності вказаним Законом,
задоволенню не підлягають.

З
урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст.ст.301,304-305, п.1 ст. 307,308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Торезького міського суду Донецької області від 03 квітня 2007 залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду
касаційної інстанції.