Справа № 22-3332/07                        Головуючий у 1-й
інстанції: Мінасов В.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
жовтня 2007 року                                                                     м.Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:   Приймака В.М.

суддів : Мануйлова
Ю.С. Подліянової Г.С.

при
секретарі:    Батарейній О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 липня 2007 р. про визнання неподаною
і повернення заяви ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи : Управляння
Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя, про встановлення
факту знаходження на утриманні,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 р.
ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною заявою. При цьому зазначала, що
знаходилась у шлюбі з ОСОБА_3 і на його утриманні. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Вона
є непрацездатною і досягла пенсійного віку членом сім'ї померлого і одержувала
від померлого годувальника допомогу, що була для неї постійним і основним
джерелом засобів до існування. Її чоловік одержував пенсію у розмірі 1626 грн,
а вона - 410 грн. У відповідності до ст..36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» член сім'ї померлого
годувальника, для якого його допомога була постійним і основним джерелом
засобів для існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за
бажанням перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Встановлення факту
знаходження на утриманні їй необхідно для переходу на пенсію у зв'зку із
втратою годувальника.

Посилаючись на
вказані обставини, просить суд задовольнити заяву.

Ухвалою судді
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2007 р. заява ОСОБА_1
залишена без руху і їй було надано строк до 2 липня 2007 р. для усунення
недоліків заяви.

Ухвалою судді
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 липня 2007 р. заява визнана
неподаною і повернута заявниці, оскільки остання у встановлений строк не
усунула її недоліки.

На вказану
ухвалу ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і
передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши
доповідь судці-доповідача, пояснення учасників процесу, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість
постановленої ухвали , колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.312 ЦПК
України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги
і залишення ухвали без змін.

У відповідності
до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без
додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не оплачено
судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення
заяви без руху і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач
відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені
статтями 121 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, а також
сплатить суму судового збору, а також оплатить витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, позовна заява вважається поданою в день
первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Не погоджуючись
з ухвалою судді про залишення заяви без розгляду, заявниця посилається на те,
що до заяви не додані докази неможливості встановлення даного факту іншим,
передбаченим законодавством способом. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті
заяви лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому
законом досудовому порядку. Також зазначала, що 3 липня 2007 р. звернулася до
суду з заявою про роз'яснення змісту ухвали, а саме: куди і до яких органів їй
необхідно звернутись для надання суду доказів про неможливість встановлення
даного факту іншим, передбаченим законодавством способом, та роз'яснити, які
органи видають довідки, що засвідчують факт перебування на утриманні померлого
годувальника непрацездатних членів сім'ї, одержання від померлого годувальника
допомоги, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування
та продовжити строк для виправлення недоліків заяви. Суд же, всупереч вимогам
ст..221 ЦПК України, не надавши відповідних роз'яснень, зазначив в своїй ухвалі
від 4 липня 2007 p., що ухвала судді від 15 червня 2007 року є зрозумілою і
тому підстав для її роз'яснення немає. Окрім того, вказав, що їй надавався
достатній строк - два тижні- для усунення недоліків заяви і що будь-яких причин
для продовження цього строку вона не вказала.

Це твердження
апелянта є хибним, воно не узгоджується з вимогами закону та матеріалами справи.

У відповідності
до п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту
перебування фізичної особи га утриманні.

Згідно з
вимогами ст.257 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено :

1)
який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2)
причини неможливості одержання або відновлення
документів, що посвідчують цей факт;

3)
докази, що підтверджують факт.

До заяви
додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про
неможливість відновлення втрачених документів.

З заяви ОСОБА_1
про встановлення факту перебування на утриманні вбачається, що в ній не
зазначено причини неможливості одержання документів, що засвідчують цей факт та
на підтвердження цього не надані докази.

Оскільки ОСОБА_1
при зверненні до суду не дотримані вказані вище вимоги закону, то у
відповідності до ст.121 ЦПК України її заява суддею була правильно залишена без
руху і їй було надано строк для усунення вказаних недоліків заяви.

Зважаючи на те,
що у встановлений суддею строк заявниця не усунула недоліків заяви, вказаних в
ухвалу судді від 15 червня 2007 р.,
то у відповідності до вимог ст.121 ЦПК України її заява ухвалою судді від 4
липня 2007 р. була обгрунтовано визнана неподаною і повернена їй.

Посилання
апелянта на те, що суддя не роз'яснив їй зміст ухвали про залишення без
розгляду, а також яким чином усунути вказані недоліки заяви, є неогрунтованими,
вони не відповідають вимогам чинного законодавства.

Статтею 221 ЦПК
України передбачено, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які бради
участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє
ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Зі змісту
вказано статті вбачається, що роз'ясненню підлягає ухвалене за результатами
розгляду справи рішення суду.

Діючим
законодавством не передбачено роз'яснення ухвала судді про залишення заяви бех
руху.

Безпідставним
також є і твердження ОСОБА_1 про те, що суд залишив її заяву без розгляду з
причин ненадання нею доказів, оскільки воно не узгоджується з матеріалами
справи і вимогами цивільного процесуального законодавства.

Залишення заяви
без розгляду передбачено ст.207 ЦПК України після відкриття провадження у
справі під час судового розгляду.

В даному
ж випадку суд визнав її заяву неподаною на підставі ст.121 ЦПК України на
стадії прийняття заяви.

Згідно з
роз'ясненнями, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 21 грудня 1990 р. № 9 " Про практику застосування судами
процесуального законодавства при розгляді справ по першій інстанції (зі
змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 13
від 25 грудня 1992 року та № 15 віл 25 травня 1998 року) відповідно до стю139
ЦПК суди вправі повернути позовну заяву, якщо вона за формою і змістом не
відповідає вимогам ст.137 ЦПК України, не оплачена державним митом у
встановленому розмірі, якщо при її поданні не були додепржані вимоги ст.138 ЦПК
про подання копій позовної заяви і інших документів і пропозиція виправити у
встановлений строк недоліки заяви не була виконана. Тривалість цього строку
визначається з урахуванням часу для повідомлення позивачеві про залишення заяви
без руху у зв'язку з допущеними недоліками та їх усунення. Заява не може бути
визнана неподаною та повернута за мотивами ненадання доказів. Якщо порушення
правил статей 137-139 ЦПК і виявлені при розгляді справи, вони усуваються в
ході судового розгляду.

Аналогічно
вирішується це питання щодо заяв і скарг про порушення справ окремого
провадження або тих, які виникають х адміністративно -правових відносин.

Посилання
апелянта на вказані роз'яснення Пленуму Верховного суду України, згідно яких
заява не може бути визнана неподаною та повернута за мотивами ненадання
доказів, не можна визнати обгрунтованою зважаючи на наступне.

Зі змісту ухвали
судді від 4 липня 2007 р. вбачається, що заява ОСОБА_1 визнана неподаною та
повернута їй у зв'язку з тим, що вона не усунула недоліки заяви , тобто не
вказала в ній причини неможливості одержання документів, що засвідчують факт
знаходження на утриманні померлого годувальника, та не надала доказів на його
підтвердження.

Крім того, суддя
виходив з того, що заявниці надавався достатній строк -два тижні -для усунення
вказаних недоліків і поважних причин для його продовження вона не вказала.

Будь-яких
доказів на підтвердження того, що ухвалу суду від 15 червня 2007 р. про
залишення заяви без руху вона одержала 29 червня 2007 р. і у неї не було
достатньо часу для усунення вказаних в ній недоліків, заявниця не надала.

За таких
обставин судова колегія приходить висновку, що ухвала судді Жовтневого
районного суду М.Запоріжжя від 4 липня 2007 р. винесена з додержанням вимог
закону і повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга заявниці на ухвалу
судді про визнання позовної заяви неподаною і повернення заявниці підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.
307,312,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 4 липня 2007 р. про визнання
неподаною і повернення заяви ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи:
Управляння Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя, про
встановлення факту знаходження на утриманні залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України.