Справа № 22-1365                                      Головуючий
1 інстанції Кротінов В.О.
43                                                 Доповідач
УХВАЛА
Іменем України

2007р. травня 22
дня. Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого
Пономарьової О.М. суддів Бабенко П.М., Бондаренко при секретарі:  Баклановій Ю.В.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну

справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Ленінського районного суду м.Донецька від 1 грудня 2006р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_1, „Авто
Максимум" про захист прав споживачів.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, його представника, перевіривши
матеріали матеріали справи,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Ленінського районного суду м.Донецька від 1 грудня 2006р. позовні вимоги
ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_1
„Авто Максимум" про захист прав споживачів задоволені частково.

Договір укладений між ОСОБА_2 та приватним підприємцем ОСОБА_1, 20 вересня
2005р. на монтування автоскла - розірваний.

Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 1547 грн., 84 коп., та в рахунок
відшкодування моральної шкоди - 2.500 грн., усього 4.047 грн., 84 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
ставить питання про скасування рішення суду з направленням справи на новий
розгляд через те, що суд призначив автотехнічну-трасологічну експертизу НИСЕ,
коли вже був висновок тогож фахівця НПСЕ Моісєєва A.M. Позивач ставить
питання про розірвання договору, але суд не з"ясував яке це був укладений
договір.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково,
рішення в частині стягнення моральної шкоди- зміни.

Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 2005р. позивач звернувся
до відповідача з приводу заміни лобового скла на своєму автомобілі.

20 вересня 2005р. робота була виконана і позивач заплатив за неї, а також
за скло 1080 грн.

В березні 2006р.
позивач помітив дефект цього скла, тріщину.

Судом встановлено,
що скло дійсно було неякісним, з дефектами, оскільки позивач пояснював, що
ніяких сторонніх ударів по склу не було, інше скло він не монтував. Ця
обставина підтверджується висновками фахівця та експерта Моїсєєва О.М., згідноя
ких тріщина зовнішнього слою переднього скла утворилась внаслідок деформації
скла.

Причина руйнування скла не носить експлуатаціного характеру, тобто тріщина
вітрового скла не виникла від зовнішнього механічного діяння.

Висновок суду про покладання обов'язків на виконавця роботи - приватного
підприємця відшкодувати матеріальну шкоду відповідає обставнам по справі,
нормам матеріального права.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги з врахуванням заяви
відповідача про призначенння повторної судово-трасологічної експертизи запросив
у судове засідання експерта Моісєєва О.М., який раніше давав заключения по справі. Експерт
підтвердив свої висновки та пояснив суду, що він не може пояснити які конкретні
були допущені порушення при встановці скла, але вважає, що скло зіпсовано у
процесі встановки. Уплатнитель скла не розкривали, а тому не передбачається
можливим встановити технологічні порушення встановки скла відносно нанесення слою кліючої речовини
, зважаючи на необхідність провести демонтаж обліцовки у ніжній частині пройому
кузову автомобля. Оскльки відповідач відмовився вскривати пройклейку на склі,
його клопотання про це не було задоволено.

З врахуванням конкретних обставин по справі, положень Закону України „Про
захист прав споживачів", підстав для скасування рішення про покладання на
відповідача відшкодувати матеріальну шкоду не має.

Доводи у скарзі
про необґрунтованість висновків експрета, не є переконливими.

Щодо висновку суду про стягнення з ОСОБА_1
моральної шкоди на користь ОСОБА_2 в розмірі 2.500 грн., суд не дав належну
оцінку обставинам по справі та не навів переконливих мотивів про стягнення на
користь позивача моральної шкоди з врахуванням характеру виникнених
правовідносин.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 p. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних
позивачеві моральних страждань і фізичних страждань, з урахуванням у кожному
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров"я
позивача, наслідки від неякісної роботи, тощо.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача моральної шкоди суд не
навів відповідних мотивів визначення саме такого розміру відшкодування, а тому
апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір, стягнутої суми, та стягнути
на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 500 грн. враховуючи відсутність
негативних наслідків від проведення роботи про заміну скла на автомобілі.

В решті частини рішення залишити без змін, оскільки відповідає нормам
матеріального, процесуального права.

Доводи у скарзі
про те, що суд не з"ясував якій був укладений договір між сторонами, не є
переконливими для скасування рішення уповному обсязі.

Керуючись СТ.СТ.307-
308, 315 ЦПК України, ст.ст. 1167 ЦК
України, ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 1 грудня 2006р. В частині
стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 грн.

В решті частини
рішення залишити без змін.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга
подається безпосередньо до суду касаційної інстанції-Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.