УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17
жовтня 2007 року                                                                                       м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                               Ткачук О.О.

суддів                                Косогор Г.О. Ісаєвої
Н.В.

при
секретарі                             Ісаєвої
Ю. С.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
26 квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту
на право проходу по земельній ділянці,

встановила:

У червні
2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про
встановлення сервітуту на право проходу до своєї квартири АДРЕСА_1 через
земельну ділянку,  що розташована за цією
ж адресою та належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Крім
того,  позивачі вважали за необхідне при
встановленні земельного сервітуту на право їх проходжу та усіх ч.1енів їх сім'ї
до вказаної вище квартири через земельну ділянку відповідача,  також зобов'язати їх за свій рахунок
встановити хвіртку в огорожі,  що
встановлена відповідачем на своїй земельній ділянці,  погодивши місце встановлення хвіртки у
вказаній огорожі з відповідачем.

Відповідач
у судовому засіданні позов не визнав,
посилаючись на те,  що вимоги
позивачів є неправомірними та порушують його право приватної власності на
земельну ділянку,  а також
стверджуючи,  що позивачі повинні зробити
прохід до своєї квартири з іншого боку своєї квартири.

Рішенням
Приморського районного суду м.  Одеси від
26 квітня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_3 було задоволено у повному обсязі.

На дане
рішення принесена апеляційна скарга ОСОБА_1,
в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову у позовних вимогах ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Заслухавши
доповідача,  яка доповіла зміст
оскаржуваного рішення,  заперечення на
апеляційну скаргу,  вивчивши матеріали
справи,  перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду,  судова
колегія вважає,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно  ст. 308 ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Справа
№22ц-3892/2007 р.                                Головуючий
1- ої інстанції Ільченко Н.А.

Категорія:
6                                                           Доповідач:
Ткачук О.О.

Згідно  ст.  10 п.3
ЦПК України,  кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається,  як на підставу своїх вимог
та заперечень,  а суд згідно  ст.  11
п. 1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом
першої інстанції вірно встановлено,  що
відповідач ОСОБА_1,  який є власником
земельної ділянки,  розташованої за
адресою: АДРЕСА_1,  має право на власний
розсуд розпоряджатись цією земельною ділянкою,
в тому числі влаштовувати огорожу на своїй земельній ділянці відповідно
до правил благоустрою,  встановлених у
відповідному населеному пункті.

Але
позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  які є
власниками квартири №5,  розташованої у
багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1,
також мають право здійснювати право власності щодо належного їм майна.

За таких
підстав,  суд першої інстанції вірно
зазначив,  що відповідач ОСОБА_1 ,  встановивши огорожу,  перешкоджає проходу через свою земельну
ділянку позивачам до належної їм квартири,
через що позивачі обмежені у праві володіння,  користування та розпорядження належним їм
майном без правових підстав,
встановлених законом.

Незважаючи
на вимоги  ст. . 96 ЗК України,  що зобов'язують землекористувачів та
власників землі до добросусідських відносин,
сторони не досягли домовленості.

Суд
перевірив усі докази,  які навели
позивачі у підтвердження своїх вимог,  а
відповідач - у підтвердження своїх заперечень,
навів у рішенні фактичні обставини,
які були встановлені судом при розгляді справи,  вірно застосував правові норми,  що регулюють ці правовідносини,  та зробив вірний висновок про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у повному обсязі.

Суд
першої інстанції ухвалюючи рішення вірно послався на вимоги  ст. .319,  321 ч.1 ЦК
України,  98,  100 ЗК України,  та  ст. . 401 ч.1,  402 ч.3 ЦК
України,  якими передбачено
непорушність права власності,  можливість
володіння,  користування,  та розпорядження власністю.

Посилання
в апеляційній скарзі ОСОБА_1  на
необов'язковість надання сервітуту не беруться судовою колегією до уваги,  оскільки,
як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи,  позивачі не мають можливості пройти до своєї
квартири без встановлення сервітуту на право проходу через земельну
ділянку,  яка належить відповідачу.

Інших
доводів,  маючих правове значення,  у апеляційній скарзі не наведено.

Таким
чином,  судова колегія дійшла до
висновку,  що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу,  дав належу оцінку наданим доказам,  постановив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст.
308,  313-315 ЦПК України,  судова колегія ,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
26 квітня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на
протязі двох місяців з дня проголошення до Верховного Суду України.