УХВАЛА

Іменем України

8 травня 2007 року                                                                                           м.
Ужгород

Колегія суддів
палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі
суддів: Чужі Ю.Г. (головуючого), Кожух О.А., Куцина М.М., при секретарі Бобик
О.І., з участю апелянта ОСОБА_1. та представника апелянта ОСОБА_2, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 21 грудня 2006
року, -

Встановила:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1.
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку і надвірних
споруд та усунення перешкод у користуванні належною часткою майна.

Вимоги мотивував
тим, що він з відповідачем є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 в місті Сваляві
і кожному з них належить по 1/2 частині спірного будинковолодіння.

Оскільки згоди
про поділ будинку між ним та відповідачем не досягнуто просив постановити
рішення, яким поділити будинок на дві ізольовані квартири та поділити надвірні
споруди.

В процесі
розгляду справи позивач позовні вимоги збільшив і крім поділу будинку на
усунення перешкод просив провести поділ земельної ділянки.

Рішенням
Свалявського районного суду від 21.12.2006
року проведено поділ будинку на дві ізольовані квартири та поділено
надвірні споруди, а додатковим рішенням того ж суду від 25.01.2007 року у
задоволенні вимоги про поділ земельної ділянки відмовлено.

Не погоджуючись
з рішенням суду ОСОБА_1. звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій
просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Свої апеляційні
вимоги скаржник мотивує тим, що суд при розгляді справи допустився грубих
порушень норм матеріального та процесуального права, а висновки суду викладені
у рішення невідповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник зазначає, що суд
не розглянув всіх вимог позивача та зробив хибні висновки щодо правильності
розподілу будинковолодіння.

Справа №:22ц-495/07                                                          Номер
рядка статистичного звіту: 5

Головуючий у першій інстанції: Ганчак Л.Ф.

Доповідач: Чужа Ю.Г.

2

Заслухавши осіб,
які взяли участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляції та матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких підстав.

Рішення суду,
згідно ст. 213 ЦПК
України, повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно
пунктів 6 та 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий
будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що
є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі
змісту ст.367 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може
мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в
ізольовані квартири. Учасникам спільної часткової власності на будинок може
бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Якщо виділ
технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з
урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим
ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасникам спільної
власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках,
коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради.

При поділі
жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена
(ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку
частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються
власнику.

Рішення
Свалявського районного суду 21.12.2006
року цим вимогам та вимогам ст. 213
ЦПК України не відповідає.

Зокрема, у
рішенні не дано оцінки доказів, не зазначено, як змінилися ідеальні частки
сторін при даному розподілі будинку, їх вартість, не присуджено грошової
компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася. Не зазначено,
які роботи слід провести при переобладнанні будинку на дві ізольованих
квартири, їх вартість та хто повинен проводити ці роботи та нести ці витрати.

Суд не вияснив
думку виконавчого комітету місцевої ради про дозвіл на переобладнання будинку
та розглянув не всі вимоги позивача. Залишилося поза увагою суду вимога
позивача про усунення перешкод в користуванні майном. Даний недолік не був і не
міг бути усунутий ухваленням додаткового рішення, а це, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є
підставою для скасування рішення з направленням справи на новий розгляд.

Крім цього, в процесі розгляду справи представником
відповідача адвокатом ОСОБА_4.
було заявлено письмове клопотання про призначення по справі судової
будівельно-технічної експертизи (а.с.76).

2

Дане клопотання,
в супереч вимогам ч. 4 ст. 209 ЦПК України,
розглянуто не в нарадчій кімнаті, не оформлено окремим процесуальним документом
і залишено безпідставно без задоволення.

За таких
обставин рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції, в процесі якого необхідно усунути
вищенаведені недоліки, з'ясувати права і обов'язки сторін, дати їм правову
оцінку і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством
вирішити даний спір.

Керуючись ст.ст.
307, 311, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Свалявського районного суду від 21
грудня 2006 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.