Справа №22ц-1710/07                              Головуючий у 1-й інстанції Батченко О.В.
29                                               Доповідач
апеляційного суду Славгородська
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі: головуючого - Славгородської Н.П., суддів:
Базовкіної Т.М., Мурлигіної ОМ., при секретарі Бобуйок І. Ф., за участю:
позивача ОСОБА_1., його представникаОСОБА_3.,
відповідача ОСОБА_2.,
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу
скаргою ОСОБА_1на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва
від 11 червня 2007 року
про вселення і зміну договору найму житлового
та за зустрічним позовом
про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,
2006 р. ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про вселення в квартиру
особи залучено приватне підприємство „Аріанда".
зазначав, що після смерті його дружини ОСОБА_4. відповідач - його син, вигнав
його з спірної квартири і перешкоджає користуватися нею.
подальшому позивач заявив позов про зміну договору найму спірної квартири,
просив виділити йому в користування кімнату площею 17 кв.м. з балконом, а
відповідачу - кімнату площею 11,6 кв.м. з відкриттям окремих особових рахунків.
2006 р. ОСОБА_2. пред'явив до ОСОБА_1. зустрічний позов про визнання таким, що
втратив право користування спірною квартирою, посилаючись на те, що він з 1999 р. в ній не проживає
без поважних причин.
Рішенням
Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 червня 2007 р. в позові
ОСОБА_1. про вселення та зміну договору найму житлового приміщення відмовлено,
зустрічний позов ОСОБА_2про визнання таким, що втратив право користування
спірною квартирою, задоволено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неналежну оцінку
доказів та порушення норм матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь в справі, перевіривши
наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. з 1971 р. знаходився в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4, з 1989 р. проживали разом з сином ОСОБА_2 у двохкімнатній квартирі
АДРЕСА_1, яка не приватизована.ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_4. померла.

Відмовляючи
в позові ОСОБА_1. та задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що
ОСОБА_1. після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_4. не проживає в спірній
квартирі з 1999-2000 років, виїхав з неї за власною волею, оскільки створив
нову сім'ю і згідно ст. 71 ЖК України втратив право користування жилим
приміщенням.

Проте з
такими висновками погодитися не можна, оскільки вони не відповідають обставинам
справи.

В
обґрунтування своїх висновків суд послався на показання свідків ОСОБА_5.,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і надані відповідачем письмові докази, але не зазначив які
саме.

Між тим,
з копії звинувачувального висновку по кримінальній справі за звинуваченням
ОСОБА_2у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яка була надана
відповідачем, вбачається лише те, що станом на травень 2005 р. позивач не
проживав у спірній квартирі (а.с.23-27).

Допитана
судом свідокОСОБА_7 відносно часу не проживання позивача в спірній квартирі
пояснень не давала. Відносно показань ОСОБА_6 і ОСОБА_5., які підтвердили не
проживання позивача в спірній квартирі з 1999-2000 року, то одна з них є
бабусею відповідача і знаходиться у неприязних стосунках з позивачем, а інша є
її подругою.

Навпаки,
в матеріалах справи є лист та довідка-характеристика, видані дільничним
інспектором міліції Центрального РВ ММУ, з яких вбачається, що у березні 2005
р. позивач звертався для прийняття заходів до відповідача, який чинить
перешкоди в користуванні спірною квартирою, де він проживав до смерті дружини,
відповідач вигнав позивача з квартири, поміняв замки на вхідних дверях (а.с.9,
40), а також повідомлення листоноші відділення зв'язку № 55, з якого слідує, що
позивач разом з дружиною до її смерті отримував пенсію по інвалідності вдома у
спірній квартирі, після повернення сина з тюрми просили не залишати йому пенсію,
оскільки він її проп'є (а.с.83).

Суд не
звернув уваги на вказані обставини та не дав належної оцінки доказам по справі.

Таким
чином, доводи відповідача про не проживання позивача в спірній квартирі з
1999-2000 року, тобто понад шість місяців без поважних причин, не
підтверджуються достовірними доказами, а тому підстав для визнання його таким,
що втратив право користування нею, у суду не було.

Оскільки
не проживання позивача в спірній квартирі визвано неприязними стосунками з
відповідачем, який дійсно чинить позивачу перешкоди в проживанні: замінив
замки, не впускає його в квартиру, то позивач підлягає вселенню.

Що
стосується позовних вимог ОСОБА_1. про зміну договору найму квартири, то вони
не підлягають задоволенню.

Як
вбачається з матеріалів справи, наймачем квартири була ОСОБА_4. Після її смерті
договір найму житлового приміщення не змінювався. Спірна квартира складається з
двох ізольованих кімнат площею 11,6 кв.м. і 17 кв.м., коридору площею 7,6
кв.м., кухні площею 6,9 кв.м., роздільних санвузлів.

Судова
колегія вважає, що при виділені позивачеві з відкриттям окремого особового
рахунка кімнати більшою площею, яка, крім того, має вихід на єдину в квартирі
лоджію, будуть суттєво порушені житлові інтереси відповідача.

Керуючись
статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково. Рішення
Центрального  районного  суду
міста  Миколаєва  від
11   червня 2007 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1.
про вселення задовольнити.

Вселити
ОСОБА_1в квартиру АДРЕСА_1

В позові
ОСОБА_1. про зміну договору найму квартири та в зустрічному позові ОСОБА_2про
визнання таким, що втратив право користування спірною квартирою відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двох місяців з
дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до
Верховного Суду України.