Справа 22-4279                              Головуючий в 1
інстанції Юр*єва Т.І.
Категорія 21                                    Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

23 травня 2007
року    Апеляційний суд Донецької області
в складі:

головуючого
Червинської М.Є.

суддів Алексеева А.В., Постолової В.Г.

при секретарі
Мартіросовій А.Б.

за участю
позивача ОСОБА_1 представника відповідача

Ткачук В.Б. та
представника 3-особи Курилової О.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м.  Донецьку цивільну справу за
апеляційними скаргами   Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від   нещасних
випадків   на   виробництві
та   професійних   захворювань
України   в Кіровському районі  м.Донецька та ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду м.Донецька від 23 січня 2007року та
на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 13 квітня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському районі м.Донецька , 3-я особа Державне
підприємство „ Донецька вугільна енергетична компанія" відокремлений
підрозділ „Шахта Лідієвка" про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В грудні      2006 року ОСОБА_1    звернувся до суду з позовом про стягнення з

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на

виробництві та
професійних захворювань України в Кіровському
районі м.Донецька

моральної   шкоди,
що   заподіяна  ушкодженням
здоров'я   при   виконанні
трудових

обов'язків.

Позивач
зазначав,  що він тривалий час працював
на вугільних  підприємствах     в

шкідливих і
небезпечних умовах.

Згідно висновку
МСЕК від 13 липня   2005 року, йому було
встановлено 40 % втрати

професійної    працездатності    по
сукупності:    вперше    30%
втрати    професійної

працездатності  у зв*язку з професійним захворюванням  хронічним бронхітом  та 10%

втрати
професійної працездатності   повторно у
зв*язку з травмою    від 20 грудня 1994

року.

У   відповідності  із
Законом  України  „Про
загальнообов'язкове  державне  соціальне

страхування..."
він має право на відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна здоров'ю

при виконанні
трудових обов'язків.

Внаслідок
ушкодження здоров'я він має складності у побуті, постійно відчуває фізичний

біль; йому
потрібні додаткові зусилля для організації життя.

Позивач просив
стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 гр.

Рішенням
Кіровського районного суду м.Донецька від 23 січня 2007 року позов задоволений
частково, з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування

від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Кіровському районі м. Донецька стягнута моральна шкода 5 000 гр. Додатковим
рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 13 квітня 2007 року
стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Кіровському районі м.Донецька на користь ОСОБА_1 судові витрати за послуги
адвоката в розмірі 100 грн.

В апеляційних скаргах Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Кіровському районі м. Донецька просить скасувати рішення та додаткове
рішення суду , посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення з ухваленням нового
рішення- про задоволення його вимог у повному обсязі та стягнення на його
користь 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те,
що розмір стягнутої судом суми на відшкодування моральної шкоди не відповідає
обставинам по справі та моральним стражданням , яких він зазнає.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивач у зв*язку з тривалою
роботою на шахті, на підземних роботах отримав професійне захворювання з
втратою професійної працездатності на 40% безстроково та був визнаний інвалідом
3 групи. У зв*язку з професійним захворюванням на підприємстві був складений
акт № 9 від 6 червня 2005 року, у якому було встановлено , що хронічне
захворювання - пиловий бронхіт, пов*язаний з виробництвом. Згідно з висновком
МСЕК від 13 липня 2005 року позивачу вперше було встановлено 40% втрати професійної
працездатності у зв*язку з професійним захворюванням безстроково.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає відхиленню, апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Кіровському районі м. Донецька підлягають задоволенню, а
рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення за таких підстав.

Суд першої
інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що позивач
тривалий час працював на вугільних підприємствах в шкідливих умовах. Відповідно
до висновку МСЕК від 13 липня 2005 року йому встановлено 40%   втрата професійної працездатності в зв'язку
з професійним захворюванням. Ушкодження здоров'я спричиняє ОСОБА_1
моральні  страждання. Встановивши
зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у позивача виникло
право на відшкодування моральної шкоди
на підставі ст.ст. 21, 28, 34 Закону України  „Про
загальнообов"язкове
державне  соціальне  страхування
від  нещасного випадку на виробництві
та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності". З даним
висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає нормам
матеріального законодавства, що є відповідно до вимог ч.1п.4 ст. 309 ЦПК
України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення
по суті позовних вимог.

Згідно п.22 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік"
зупинено дію абзацу 4 статті 1 (а частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і ч.1енам їх сімей незалежно від часу настання страхового
випадку), п. п. "є" п.1 ч.1 ст.21ч.3 ст.28 Закону України „Про
загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Крім того,
Законом України" про внесення змін до Закону України" Про
загальнообов*язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату
працездатності" від

23 лютого 2007
року № 717-У, який набрав чинності 20
березня 2007 року, частина 3 ст. 34 Закону України " Про загальнообов*язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"   виключена.

Тому апеляційний
суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають
задоволенню, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову у задоволені позовних вимог про відшкодування моральної
шкоди.

З огляду на
викладене, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає скасуванню
додаткове рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені
позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись
ст.ст.307 , 309 ч.1 п.4, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Кіровському районі м. Донецька задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 23 січня 2007 та
додаткове рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 13 квітня 2007
року   скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та

професійних
захворювань   України   в
Кіровському      районі   м.   Донецька      про

відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу  відмовити.

Рішення набирає
чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.