Суддя по
Справа № 22ц-2856/2007                                             Чапланова
Категорія-43                                                                  Доповідач:
суддя - Стратіло
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2007 року                                                           м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі головуючого. Шабанової В.О.,  суддів: Стратіло В.І.,  Резникової Л.В.,  при секретарі Стефановій І.М. ,

з участю
позивачкиОСОБА_1,  представника позивачки
ОСОБА_2. розглянувши у відкритому судовому у засіданні у приміщенні
апеляційного суду у місті Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1. ухвалу судді
Торезького міського суду Донецької області від 13 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1до ВАТ , Державний ощадний банк України",  треті особи: Торезьке міське відділення №3225
ВАТ .Державний Ощадбанк України",
„Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" про стягнення заощадження
по вкладу,  -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2006
року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом,
в якому вказувала,  що у 1982 році вона
відкрила рахунок за №
НОМЕР_1у ощадній касі №3225
м.  Тореза.

У вересні 1993 року на її
рахунок було перераховано 4145
грн. страховою компанією „Оранта". Крім того,  і на її рахунку залишалось 1064 грн. 94 коп.

З 1994 р. ніякого руху
коштів на рахунку не відбувалось. На її звернення про одержання вкладу банк
ніяких коштів не видавав. Вона є інвалідом 3-ї групи 1-ї категорії внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС,  тому у
зв'язку з лікуванням та для вирішення інших життєвих питань не мала можливості
систематично звертатися до відповідача. Вважає,
що в Україні визначений та діє принцип верховенства права,  тому очікувала повернення своїх коштів за
рішенням органів державної влади.

6.11.2006 р. під час чергового звернення до філії Ощадбанку №3225 м. Тореза представник
відповідача розповіла їй,  що в неї немає
ніяких коштів за вкладом,  тобто
отримувати їй нічого.

Вважає,  що вказаними діями відповідач порушив її
права як споживача послуг і просила постановити рішення,  яким зобов'язати відповідача надати їй ощадну
книжку нового зразка з залишком вкладу 7700
грн.,  стягнути з відповідача
заощадження у вказаній сумі,  моральну
шкоду у розмірі 1500 грн. а
також суму коштів за індексацією заощадження на момент постановления рішення.

Ухвалою
судді Торезького міського суду від 29
листопада 2006 року
позовну заяву залишено без руху з посиланням на те,  що вона не відповідає вимогам п.2 Ч.2. СТ.
119 ЦПК України ,  а саме у позовній заяві не вказано точну адресу третьої
особи- Торезького міського відділення №3223
ВАТ „Державний Ощадбанк України",
що позбавляє суд можливості належним чином повідомити третю особу про
час та місце розгляду справи. Крім того,
в порушення п.6  ст. 119 ЦПК
позовна заява не містить зазначення доказів,
що підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для

2

звільнення
від доказування ( не
зазначено доказів спричинення позивачці моральної шкоди у розмірі 1500 грн.,  не вказано у чому полягає моральна
шкода),  на порушення вимог ч.3  ст.
119 ЦПК позовна заява не підписана позивачем.

Також в
ухвалі зазначається,  що на
порушення  ст. 120 ЦПК до позовної заяви
не додано копії документів відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Для усунення
вказаних недоліків було надано строк до 11
грудня 2006 року.

Ухвалою
цього ж судді від 13 грудня 2006 року вказану
позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачці через те,  що не всі недоліки,  визначені ухвалою від 29 листопада 2006 року були
усунені,  а саме до позовної заяви не
додано її копії та копії всіх документів,
що додаються до неї відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Позивачка
подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу,
де вказує,  що з ухвалою незгодна.
Вона вважає,  що у порушення  ст. 55 Конституції України суд першої
інстанції неправомірно відмовив їй у розгляді позову. Формально має місце
порушення права на звернення до суду за захистом інтересів,  що є порушенням норм Європейської Конвенції з
захисту основних прав і свобод людини. На думку апелянта суддя у такому разі
повинна була вказати саме на правові підстави відносно до обмеження права на
звернення до суду

Апелянт
просила ухвалу скасувати,  справу направити
на розгляд по суті позовних вимог до суду першої інстанції.

У
судовому засіданні у апеляційній інстанції ОСОБА_1. подала заяву,  в якій вона відмовляється від апеляційної
скарги і просила прийняти цю її відмову.

Апеляційний
суд,  обговоривши заявлене
клопотання,  перевіривши матеріали
справи,  приходить до висновку про
задоволення заяви.

У
відповідності до ч.4  ст. 300 ЦПК України
особа,  яка подала апеляційну
скаргу,  має право протягом усього часу
розгляду справи відмовитися від неї повністю або частково. Питання про
прийняття відмови від апеляційної скарги і закриття у зв'язку з цим
апеляційного провадження вирішується апеляційним судом,  що розглядає справу у судовому засіданні.

ОСОБА_1.
роз'яснено,  що повторне оскарження цієї
ухвали з тих самих підстав не допускається.

Апеляційний
суд також встановив,  що відмова від
апеляційної скарги у даному випадку не суперечить закону,  не порушує прав чи охоронюваних законом
інтересів як апелянта,  так і інших осіб.

Таким
чином,  є всі підстави для прийняття
відмови від апеляційної скарги і закриття апеляційного провадження.

Керуючись ч. 4.ст.300 ЦПК
України,  апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Прийняти
відмову ОСОБА_1від апеляційної скарги і апеляційне провадження у справі
закрити.

Ухвала
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня її проголошення безпосередньо
до суду касаційної інстанції.