УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16
жовтня 2007 року                                                                                        м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі: головуючого Гончаренко В.М.

суддів:
Комаровської Н.В.,  Короткова В.Д.

при секретарі
Протасенко А.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним , -

встановила:

29.11.2005
року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2
про визнання договору дарування від 16.10.2000 року,  укладеного між ОСОБА_3  та ОСОБА_2
недійсним,  про продовження строку
на звернення з зазначеним позовом в зв'язку з його пропуском з поважних причин.

В
обґрунтування своїх вимог вона посилалась на те,  що у 2005 році їй стало відомо,  що її чоловік ОСОБА_3  /померлий ІНФОРМАЦІЯ_1/ 16.11.2000 року уклав
договір дарування будинку АДРЕСА_1 з своїм сином ОСОБА_2.  Вважає,
що чоловік це зробив під тиском,
так як після їх одруження у 1998 року неодноразово говорив,  що будинок і земельну ділянку залишить їй.
Після смерті чоловіка вона проживає в спірному будинку,  вважає,
що є спадкоємницею 1/2 частини цього будинку. Крім цього,  позивачка просить поновити строк звернення до
суду,  який пропущено з поважних причин.

В судовому
засіданні відповідач позовні вимоги не визнав.

Рішенням
Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2007 року в позові
відмовлено в повному обсязі.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,
вважаючи,  що рішення суду є
необгрунтованим та незаконним,  винесеним
з порушенням норм матеріального права,
просить про скасування рішення,
та направити справу на новий розгляд іншим складом суду.

Заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної
скарги,  заперечення на неї,  перевіривши матеріали справи,  законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає за необхідне її
відхилити з таких підстав.

Головуючий
І інстанції суддя - Ледньова Т.В.                  Справа
№22ц-3377/2007

Доповідач
суддя Гончаренко В.М.                                     Категорія
№ ІЗ

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1,  районний
суд виходив з того,  що дарувальник
ОСОБА_3  16.11.2000 року,  у момент укладання договору дарування
спірного житлового будинку АДРЕСА_1 своєму сину,  відповідачу у справі,  хворів і не міг поставити чіткий підпис у
договорі. У зв'язку з чим за хворого ОСОБА_3
у договорі розписався за його ж - ОСОБА_3  проханням і в присутності нотаріуса -ОСОБА_4
,  який в той день звернувся до нотаріуса
з приводу посвідчення довіреності /а.с. 43, 44, 127, 128/

Судом
встановлено,  підтверджується матеріалами
справи та не заперечується сторонами,  що
ОСОБА_3  на праві власності /на підставі
договору міни від 25.01.1990 року/ належав будинок АДРЕСА_1. ОСОБА_3  та ОСОБА_1 з 1998 року знаходились в
зареєстрованому шлюбі,  (а.с. 8).
16.10.2000 року за договором дарування ОСОБА_3
подарував будинок АДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_2  (а.с. 15). ОСОБА_3  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 87).

На думку
позивача,  на час укладення угоди
відносно її чоловіка застосовувався тиск зі сторони сина,  на користь якого він подарував будинок. Він
не міг подарувати сину будинок тому,  що
між ними були складні стосунки,  він його
принижував,  грубо до нього ставився.

Але з
таким твердженням позивача колегія суддів погодитись не може у зв'язку з
тим,  що позивачу було відомо про договір
дарування задовго до смерті чоловіка та у неї була реальна можливість вияснити
причину прийнятого рішення чоловіком відносно долі будинку.

Суд
першої інстанції,  правильно встановивши
фактичні обставини справи та взаємовідносини між сторонами,  помилково при вирішенні справи керувався
нормами ЦК 2003 p.,
як і позивач при пред'явленні позову.

Так,  згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень до нового ЦК цей
Кодекс застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності. За п. 9 цих же положень до
договорів,  що були укладені до 1 січня
2004 р. і продовжують діяти після набрання чинності ЦК України,  застосовуються правила цього Кодексу щодо
підстав,  порядку і наслідків зміни або
розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладання.

Таким
чином,  оскільки договір дарування був
укладений до 01.01.2004 р.,  то суд повинен був застосувати норми ЦК України 1963 p.,
оскільки права та обов'язки у сторін виникли в момент
підписання договору. Посилання позивача на певну норму права не має для суду
визначального значення,  оскільки
застосовування норми права є виключною компетенцією суду. При цьому,  суд застосовує норму права,  яка за своєю диспозицією співпадає із
заявленими позивачем підставами позову.

Судова
колегія вважає,  що суд першої інстанції
з урахуванням вимог про оцінку доказів ( ст.
212 ЦПК України),  давши оцінку
показанням свідків та іншим матеріалам справи,
дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених позивачем
вимог і що ОСОБА_3  добровільно,  без тиску подарував будинок своєму сину,  а не сторонній особі.

Крім
того,  подальша поведінка ОСОБА_3 вказує
на правильність висновку суду. На протязі з 2000 року - з моменту укладення
договору дарування до дня смерті у 2003 році дарувальник ОСОБА_3  зі скаргою на неправомірну поведінку сина до
правоохоронних органів не звертався,  дії
нотаріуса не оскаржив.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
304,  п. 1 ч.1  ст.
307,  308,  313,
п.1 ч.1  ст.  314,
315,  317,  319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Іллічівського міського суду Одеської області від 15 травня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців
з дня набрання законної сили до Верховного Суду України.