Справа №22-3066/07 р.                                            Головуючий
у 1 інстанції - Переверзєва Л.І.
Категорія-16                                                               Доповідач  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 березня 2007 р.                                              Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді:                       Курило
В.П.

суддів:                                                        Санікової
О.С.

Шамрило Л.Г.

при секретарі:      Степаненко В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_1на рішення Ворошиловського районного суду
м. Донецька від 30 листопада 2006 р. по справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3про
стягнення суми за договором та неустойки, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від
30 листопада 2006 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2. до
ОСОБА_3. про стягнення суми за договором та неустойки.

Не погодившись з рішенням суду, представник позивача
ОСОБА_1приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2. суму
боргу за договором від 05.03.2006 р. 8497 грн., неустойки у вигляді штрафу в
розмірі 8497 грн. та судових витрат, посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення і неправильне застосування судом норм
матеріального права.

В судове засідання позивач ОСОБА_2. та її представник
ОСОБА_1 не явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином,
про що свідчать повідомлення про вручення їм судових телеграм.

Представник відповідача ОСОБА_3. ОСОБА_4. заперечував проти доводів скарги, вважаючи їх
необґрунтованими, просив скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Відповідно до вимог ч.І ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.03.2006 між повіреним позивача
ОСОБА_2. - ТОВ „Інтер-Круг ЛТД" (далі агенція) і відповідачем ОСОБА_3.
укладено договір про надання інформаційних послуг з пошуку об'єкту нерухомості
з метою його придбання за №001174 (далі договір). У відповідності з цим
договором (п.1.1) позивач в особі свого повіреного зобов'язався знайти і надати
відповідачу інформацію про варіант

2

об'єкту нерухомості для його придбання ОСОБА_3., а
остання зобов'язалася (п.1.2) оплатити надану послугу в порядку, передбаченому
п.2.6 договору, та інформувати позивача про рішення придбати запропонований
позивачем об'єкт нерухомості (п.2.4). 14.04.2006 р. агенція передала
відповідачу інформацію про квартиру АДРЕСА_1, сторони підписали „Доповнення про
факт одержання інформації і узгодження вартості послуг №4", у
відповідності з цим доповненням до договору вартість послуги позивача була визначена
сторонами в розмірі 8497 грн. Згідно нотаріально посвідченому договору
купівлі-продажу від 28.04.2006 р. за реєстром №2961 ОСОБА_3. придбала
вищезазначену квартиру, що стало підставою для звернення ОСОБА_2. до суду з
даним позовом.

Судом також було встановлено, що 28.03.2006 р. ОСОБА_3. з метою придбання квартири уклала
договір про надання послуг з придбання (оренди) об'єкту нерухомості з приватним
підприємцем (далі ПП) ОСОБА_5., який згідно з умовами договору виконав
зобов'язання по розшуку варіанта квартири, внаслідок чого відповідачка придбала
квартиру АДРЕСА_1 і сплатила ОСОБА_5вартість наданої послуги в розмірі 5300
грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2., суд першої інстанції виходив з
недоведеності доводів позивача про те, що ОСОБА_3. придбала вищезазначену
квартиру саме за інформацією, наданою повіреним позивача, а також з того, що
діючим законодавством не передбачено обмеження прав споживача щодо неможливості
укладання угод з різними суб'єктами підприємницької діяльності з продажу об'єктів
нерухомості з метою придбання квартири, а тому визнав позовні вимоги про
стягнення з відповідача суми боргу за договором №001174 та неустойки
безпідставними.

Висновки суду
ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, що доповнення про факт отримання інформації
відносно квартири АДРЕСА_1 між агенцією та ОСОБА_3. було складено і підписано
14.04.2006 р., в той час як аналогічний документ, складений ПП ОСОБА_5.,
відповідачем підписано 06.04.2006 p., а узгоджена у
цьому документі вартість послуг в сумі 5300 грн. оплачена відповідачем
17.04.2006 р. (а.с.6, 24-27). Наведені обставини свідчать про те, що
вищезазначена квартира була придбана ОСОБА_3. не за інформацією позивача, а
тому у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позову
ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст.18
Закону України „Про захист прав споживачів" споживач має право на
одержання необхідної, доступної та достовірної інформації про товари (роботи,
послуги), що забезпечує можливість їх компетентного вибору. А ч.2 ст.19 цього
Закону передбачає, що споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у
зручний для нього час з врахуванням режиму роботи продавця (виконавця).
Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному
вибору товарів і послуг. Забороняється примушувати споживача придбати товари і
послуги неналежної якості, або непотрібного йому асортименту.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив
правовідносини, які виникли між сторонами, надав їм відповідну оцінку та дійшов
обґрунтовано висновку про безпідставність вимог позивача ОСОБА_2.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування не вбачається. Наведені в апеляційній скарзі доводи
є необґрунтованими й правильність
висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

3

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_2. ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від ЗО листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законно)" сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.