АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року                                                                                                 м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючої судді Процик M.B.,

суддів Федорової А.Є., Мизи Л.М.,

при секретарі Грінченко Є.В.,

за участю відповідача ОСОБА_3., представника
позивача ОСОБА_1., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванівського районного суду Одеської
області від 14 лютого 2007 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2006 року ОСОБА_2.
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3.,
просив стягнути з нього у відшкодування майнової шкоди 600 грн., і у відшкодування моральної шкоди 1700 грн. Позивач та його представник посилались на те, що 12 лютого 2006 року біля 1 год ночі відповідач
з мотивів образи його дружини наніс йому
удари кулаками і ногами по голові, заподіявши тілесні ушкодження, зокрема
закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та перелом спинки
носа, в зв'язку з чим позивач поніс витрати
на лікування, медичне обстеження та транспортні витрати, однак надати
документи, які підтверджують їх понесення не може. Моральну шкоду
обґрунтовували тим, що отримані позивачем тілесні ушкодження супроводжувались
фізичним болем, призвели до розладу стану здоров'я і поганого самопочуття,
порушили звичний ритм життя позивача і суттєво ускладнили його навчання в
учбовому закладі.

Відповідач позов
не визнав, посилаючись на те, що ударив позивача тільки один раз, погодився на
відшкодування матеріальної шкоди у разі її документального підтвердження.

Рішенням
Іванівського районного суду Одеської області від 14.02.2007р. в задоволенні позову ОСОБА_2 доОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить рішення Іванівського районного суду Одеської області від
14.02.2007р. скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.309
ч. 1п.3,4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення є
невідповідність

Справа №22ц-2218/07                                                                       Категорія ЦП:21

Головуючий у першій інстанції Донін
В.Є. Доповідач Процик М.В.

висновків суду обставинам справи;  порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

Постановляючи
рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, посилаючись на ст. 1166 ЦК
України та на ст.60 ЦПК
України, виходив з того, що позивач не довів свої позовні вимоги, не надав суду
докази про заподіяння йому відповідачем тілесних ушкоджень, а тому відсутні
підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Однак з таким висновком суду не погоджується колегія
суддів.

Із матеріалів
цивільної справи вбачається, що 12
лютого 2006 року
біля 1 години ночі між позивачем і відповідачем виникла бійка,
в результаті якої були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_2. Факт
виникнення бійки в судовому засіданні сторони підтвердили, що вбачається з
протоколу судового засідання. (а.с.43,46) Згідно наданої позивачем довідки, в
цей же день він звернувся до фельдшера Павлинського фельдшерсько-акушерського
пункту зі скаргою на побиття гр-ном ОСОБА_3., і фельдшер, оглянувши позивача, детально описав ознаки
його побиття, зазначивши попередній
діагноз: струс мозку 2 степені та перелом перенісся. (а.с.
17)

Як вбачається із оглянутої апеляційним судом амбулаторної карти позивача
(копії листків із якої є в матеріалах справи на а.с. 15-16) 14 лютого 2006 року позивач
звернувся до Іванівської центральної
районної лікарні з приводу побиття відповідачем, і лікарня при обстеженні
різними лікарями - спеціалістами
виявила у позивача сліди побиття та підтвердила
основний діагноз: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку та перелом
спинки носа; (позивач від госпіталізації в хірургічному відділенні відмовився)
(а.с. 15-16) Позивач,
згідно наданої довідки, в період з 06
лютого по 25 люте 2006 року приймав
участь в лабораторно-іспитовій сесії в Одеському державному аграрному
університеті. (а.с.9)

Згідно акту
судово-медичного обстеження №
51 від 22 березня 2006 року(а.с.8) та
наданої апеляційному суду довідки бюро судово-медичної експертизи
Комінтернівського міжрайонного відділення про виправлення помилки в даті
нанесення ушкоджень у ОСОБА_2 виявлені
ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струс головного
мозку, перелом костей носа, синець в правій верхньощелепній області, забиту
рану в лівій надбрівній області; вказані ушкодження утворились від дії тупих
предметів, які могли мати місце 12 лютого 2006 року, і згідно п. 2.З.З. „Правил судово-медичного визначення
степені тяжкості тілесних ушкоджень" мають ознаки легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., покази яких в основному між собою узгоджуються,
підтвердили факт бійки між сторонами та факт побиття відповідачем позивача, що
вбачається з протоколу судового засідання, (а.с.43,44-45,46-47) Із оглянутої судом першої та судом
апеляційної інстанції адміністративної справи № 3-76006, вбачається, що постановою судді Іванівського
районного суду Одеської області від 22.03.2006
року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173 КпАП України у
вигляді штрафу за те, що 12
лютого 2006 року в
стані алкогольного сп'яніння висловлювався нецензурною лайкою на адресу
позивача, погрожував йому фізичною розправою та спровокував бійку. По
матеріалам цієї адміністративної справи колегією суддів встановлено, що в
період з 13 по 18 лютого 2006 року сторони та
очевидці конфлікту: ОСОБА_6.,
ОСОБА_4, ОСОБА_7., ОСОБА_5. в своїх поясненнях підтверджували факт побиття відповідачем позивача та наявність у
останнього кровотечі і очевидних слідів побиття.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що факт та
обставини заподіяння позивачу відповідачем тілесних ушкоджень, а також вина
відповідача в заподіянні шкоди знайшли своє
підтвердження, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, а
висновок суду щодо недоведеності факту та обставин заподіяння позивачу з
боку відповідача тілесних ушкоджень не відповідає обставинам справи. Відповідач
не надав суду докази, що шкоди здоров'ю позивача заподіяно не з його вини.

В той же час слід зауважити,
що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували понесені витрати на
придбання ліків, на обстеження та на транспортні перевезення. Надана позивачем
довідка про добровільну пожертву на розвиток променевої діагностики 12 гривень не може
бути підставою для відшкодування цієї суми, оскільки носить добровільний
характер.(а.с.14) За таких обставин позивачу слід відмовити у відшкодуванні
матеріальної шкоди в сумі 600
грн. на підставі ст.60 ЦПК України, в зв'язку з ненаданням доказів
понесення матеріальних втрат, а не в зв'язку з ненаданням доказів заподіяння
тілесних ушкоджень.

В частині вимоги про відшкодування моральної шкоди слід
зазначити наступне.

За правилами
ст.ст.23,1167,1168 ЦК
України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої..; Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди,
яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування;
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; Моральна
шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована
одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Незважаючи на
наявність вищезгаданих доказів вини відповідача в заподіянні позивачу моральної
шкоди, суд першої інстанції, зробивши неправильний висновок щодо недоведеності
факту заподіяння позивачу з боку відповідача тілесних ушкоджень, вищезазначені
норми матеріального закону не застосував, порушивши їх, а також порушивши
вимоги процесуального закону, зокрема ст.213 ЦПК України в частині обов'язку суду
вирішувати Справу згідно із законом, що призвело до неправильного вирішення
справи і вимагає постановления
нового рішення.

З врахуванням
викладених норм матеріального закону, колегія суддів повністю погоджується з
доводами позивача та його представника про те, що отримані позивачем з вини
відповідача тілесні ушкодження супроводжувались фізичним болем, призвели до
розладу стану його здоров'я і поганого самопочуття, порушили звичний ритм життя
позивача і суттєво ускладнили його навчання в учбовому закладі, а тому з
врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,
ступеня вини відповідача та всіх обставин конфлікту, вважає розумним і
справедливим визначення відшкодування моральної шкоди на користь позивача в
сумі 1700 грн.

Таким чином, по
справі слід постановити нове рішення, яким з відповідача на користь позивача
слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 1700 грн., а в частині позову про відшкодування матеріальної
шкоди позивачу слід відмовити.

Доводи
відповідача про те, що вони з позивачем не бились, а тільки поштовхались не
можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки спростовуються вищезазначеними медичними документами, актом
судово-медичного обстеження № 51 від 22 березня 2006
року, показами свідків, а також самого відповідача в поясненні від 15 лютого 2006 року в
адміністративній справі №
3-76006.

Судові витрати у
справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до
задоволених позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України.

Понесені позивачем
у суді першої інстанції судові витрати, які підлягають відшкодуванню, складають
16 гривень ( судовий збір в
сумі 8,5 грн. + витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 7,5 грн.) /а.с. 1-4/.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, 307ч.1п.2,
309ч.1п.3,4, 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення
Іванівського районного суду Одеської області від 14 лютого 2007
року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1700 гривень та у
відшкодування понесених судових витрат 16
грн., а всього стягнути 1716
грн.

В іншій частині позову ОСОБА_2
відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного суду України протягом
двох місяців з моменту проголошення.