Справа № 22-3509                                     Головуючий
у 1-й інстанції: Гнатик Г.Є.
2007 р.                                              Суддя-доповідач:                        Ломейко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«09»
жовтня 2007 р.                                                              м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                           Бондаря М.С.

Суддів:                                     Ломейко
В.О.

Гончара О.С.

При
секретарі:                           Тахтаул
О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ліквідатора дочірнього підприємства „Запорізьке спеціалізоване управління №
1" ВАТ „Дніпродомноремонт" на рішення Орджонікідзевського районного
суду  м. Запоріжжя від «23» липня 2007 р.
по справі за позовом дочірнього підприємства „Запорізьке спеціалізоване
управління №1"ВAT „Дніпродомноремонт" до ОСОБА_1 про виселення без
надання іншого житлового приміщення ,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2007 року ДП„Запорізьке спеціалізоване
управління №1"ВАТ

„Дніпродомноремонт" звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про виселення

без надання іншого житлового приміщення.

У позовній заяві зазначали, що відповідачка проживає, у
АДРЕСА_1

гуртожитку, розташованому за адресою м. Запоріжжя вул.
Воз'єднання України, 34

Вона працювала у ДП „Запорізьке спеціалізоване управління
№ 1 ВАТ

„Дніпродомноремонт" за строковим трудовим договором
у період з 22.04.2001 року по

18.08.2001 року та звільнена у зв'язку з закінченням
трудової угоди. Оскільки

гуртожитки надаються для проживання робітників,
службовців, студентів, учнів, а

також інших громадян у період їх роботи або навчання, є
тимчасовим житлом,

відповідачка на підприємстві не працює, просили виселити
ОСОБА_1 з кімнати

АДРЕСА_1 без. надання іншого

жилого приміщення.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2007
року позов залишено без задоволення.

Не   погоджуючись   із
зазначеним        рішенням   суду,
ліквідатор  дочірнього

підприємства „Запорізьке спеціалізоване
управління№1" ВАТ „Дніпродомноремонт"

подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального   та

процесуального   права,
просить   рішення      суду
першої   інстанції  скасувати
та

постановити нове
рішення про задоволення його позовних вимог

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників
апеляційного розгляду, дослідивши обставини справи та доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Ст.308 ЦПК України передбачає, що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасовано правільне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, на підставі
ордера № 16 від 15.01.1999 року вселилася в гуртожиток № 1, з сім"єю з
трьох чоловік, в однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, і з нею відповідач уклав
договір № 330, найму житла, яке передав, згідно цього договору у безстрокове
користування(а/с 19-20).

Наказом № 102-а, відповідач звільнив ОСОБА_1,
з роботи 18 серпня 2001 року, в зв"язку з закінченням строкового
трудового договору(а/с 29).

Відповідно до ч.1 ст.132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи,
що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також
особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню
без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у
зв'язку з роботою чи навчанням.

Проте, з часу звільнення ОСОБА_1, вимоги про її виселення з гуртожитку
відповідач не заявляв, а звернувся з такими вимогами до суду лише 02 квітня
2007 року, тобто за межами строку встановленого ст.71 ЦК України 1963
року, ст.257 ЦК України.

4.4 ст.267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки ОСОБА_1, просила
суд застосувати позовну давність, а позивач не просить поновити пропущений ним
строк, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правільно дійшов
висновку про сплив позовної давності для звернення ДП „Запорізьке
спеціалізоване управління №1"ВАТ „Дніпродомноремонт" до суду про
виселення ОСОБА_1, без надання іншого житлового приміщення і залишив позовні
вимоги позивача  без задоволення.

Доводи апеляційної
скарги не є суттєвими і не спростовують рішення суду яке ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.
ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну   скаргу   ліквідатора
дочірнього    підприємства    „Запорізьке спеціалізоване
управління№1" ВАТ „Дніпродомноремонт" відхилити.

Рішення   Орджонікідзевського
районного суду   м. Запоріжжя від «23»
липня 2007року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги доВерховного
Суду України.