overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2-501/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28.03.2007 р.                                                                                                            м.
Гола Пристань

Голопристанський
районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді -Ширінській О.Х.,
при секретарі - Лук'янченко О.Ю., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і
визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу
дійсним і визнання права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і пояснила, що
24.10.2001 р. вона купила у відповідача житловий будинок АДРЕСА_1. Договір
купівлі-продажу зареєстрований на товарній біржі "Ва-Банк" за №
2-2075. Підписавши договір, вона виплатила відповідачу вартість придбаного
житла, тобто повністю виконали зі своєї сторони умови угоди, але відповідач від
нотаріального посвідчення відмовляється.

Відповідач в
судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Заслухавши позивача, відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги
підтверджуються договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 220 ЦК
України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Позов визнано відповідачем. Визнання позову не суперечить
закону та не порушує права та законні інтереси інших осіб та є підставою для
винесення рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 179, 209, 212-215, 217,
224-226 ЦПК України, ст. ст.220, 657 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Договір  купівлі-продажу   житлового
будинку  АДРЕСА_1

Пристань Херсонської
області укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 24.10.2001 року за №
2-2075 Товарною біржею «ВА-БАНК» - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Херсонської
області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської
області, шляхом подачі до районного суду протягом 10 днів заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після подачі
заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження
було подано, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст. 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

Іменем України

16 липня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Плавич Н.Д.,  Ісаєвої Н.В.,  Михайлова
В.О.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до
Орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про
визнання права власності на об'єкт нерухомості, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2005р. та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 30.03.2005р.,

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою на ухвалу Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2005р., залишену без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 30.03.2005р., якою йому відмовлено у
прийомі апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від
9.03.2005р. про поновлення ЗАТ „ЗАЗ"строку на апеляційне оскарження
рішення суду від 27.06.2003р.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в
зв'язку з чим просить про скасування зазначених ухвал та передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
у прийому апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду від 9.03.2005р., якою ЗАТ
„ЗАЗ" поновлений строк на апеляційне оскарження рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2003р., суд першої інстанції виходив з
того, що ця ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Апеляційний
суд обгрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції та залишив ухвалу
без змін.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Справа
№33ц-588/07                                                                   Категорія
- 59

Головуючий 1
інстанції-Міна сов В.В. Доповідач - Михайлов
В.О.

Згідно  ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті
ним, вирішувати  питання про
достовірність того чи  іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що ухвали постановлені з додержанням
судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені  ст. 342 ЦПК України підстави
для обов'язкового скасування ухвали суду.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст. 332, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 17.03.2005р.та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від
30.03.2005року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.
справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року
Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої                  Толкачової
Л.А.

при секретарі               Грищенко 1.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Новосілківської сільської
ради про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі пред'явили в суді даний позов, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_3 Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з
земельної ділянки площею 0,0607
га, що знаходиться на території Новосілківської сільської ради, СТ
"Комунальник", Вишгородського району, Київської області, яка їй була
подарована 10".
11.2004 р. Позивачі не можуть оформити на себе право власності на
спадкове майно, оскільки померла не зареєструвала договір дарування на земельну
ділянку та не замовила державний акт на неї. Просять визнати за ними право
власності на спадкове майно.

В
судовому засіданні представник позивачів позов підтримує та просить його
задовольнити.

Представник Новосілківської сільської ради до суду не
з"явився: про час та день розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів,
дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі
слідуючих підстав.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
p., що
підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.11.2005
року серії НОМЕР_1.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 на праві
приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0607 га, яка знаходиться
на території Новосілківської сільської ради, СТ "Комунальник",
Вишгородського району, Київської області що підтверджується договором дарування
земельної ділянки від 10.11.2004 р.

Позивачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 першої
черги, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від
09.06.1984 р. та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 16.09.1983 р.

Позивачі вчасно прийняли спадщину шляхом звернення з
відповідною заявою до державної нотаріальної контори та оформленням на себе
права власності на частину спадкового майна.

Оскільки позивачі не можуть оформити на себе право
власності на спадкову земельну ділянку через те, що договір дарування земельної
ділянки померлою ОСОБА_3 не був зареєстрований та не замовлений державний акт
на земельну ділянку, суд вважає, що їх право на отримання спадщини підлягає
захисту.

Інших
спадкоємців судом не встановлено.

На
підставі ст.ст. 1268 ЦК
України, керуючись ст. 10,60,212,
213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування право
власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, що знаходиться на території
Новосілківської сільської ради, Садівничого товариства "Комунальник",
Вишгородського району, Київської області в рівних долях після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
березня 2007 року                                                                                  м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого:           Кукурудза Б.І.

суддів:                                                                      Проскурніцького
П.І., Фединяка В.Д.

секретаря:                                                                Логажевської
М.Б.

з участю
адвоката:                                                  ОСОБА_3.

сторін:                                                                      апелянта,
позивача

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Болехівського міського суду від 03 лютого 2003 року, -

встановила:

16 січня
2003 року ОСОБА_2.
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1. про повернення боргу у сумі 8620
гривень.

Рішенням
Болехівського міського суду від 03.02.2003 року позов задоволено.

Не
погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1. оскаржив його в апеляційному порядку. В
поданій апеляційній скарзі зазначив, що оскаржуване рішення не відповідає
вимогам процесуального права, оскільки суд першої інстанції розглянув справу у
його відсутності.

Просив зазначене
рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши
доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах її
доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно
до ст.311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з осіб, які
беруть участь у справі, належним чином не повідомлених про час і місце судового
засідання.

Із
дослідженних матеріалів справи слідує, що апелянт у встановленому законом
порядку, не повідомлявся про час і місце судового засідання.

Крім
того, з копії паспорта, яку апелянт долучив до апеляційної скарги вбачається,
що він зареєстрований в с
Велика Знам"янка, Запорізької області.

Вищевикладені
обставини потребують судового дослідження та перевірки із участю сторін для
правильного вирішення спору між ними, тому рішення суду слід скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Справа №
22-ц-358/2007р.                                 Головуючий
у 1 інстанції Поляниця М.М.

Категорія
18                                                         Доповідач
Кукурудз Б.І.

2

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315  ЦПК України, колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задоволити частково. Рішення Болехівського міського суду від 03
лютого 2003 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у суд
першої інстанції.

Ухвала
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з часу проголошення безпосередньо до суду касаційної
інстанції.
Справа 2-2575-2007 р.
РІШЕННЯ

іменем       України

22 травня 2007 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в
складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

при секретарі              Бороздіной І.В.

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в м.Слов"янську цивільну

справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про

розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу з відповідачкою, вказавши , що причиною розлучення сім'ї'
стали постійні сварки, непорозуміння в будуванні сім'ї, недовіра один одному,
примирення між ним та відповідачкою неможливе, сімейні відносини припинені.
Прохав розірвати шлюб.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги,
вказавши, що примирення між ним та відповідачкою неможливе, спору про розподіл майна
немає, неповнолітній син проживає з відповідачкою, що він не оспорює, спору про
розподіл майна немає, прохав задовольнити позов, оскільки не проживають однією
сім"єю більше двох
років.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в
повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, вказавши, що примирення
між нею та позивачем не відбулося, спору про розподіл майна та місце проживання
дитини немає.

Судом встановлено наступні факти.      Позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 29.08.1985р.
у відділі ЗАГС Слов'янського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації
актів про одруження зроблено запис за №834. Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.. Сторони втратили повагу
один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним,
сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося, проживають
окремо більше року, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ сумісного
майна немає .За таких обставин суд вважає , що позовні вимоги підлягають
задоволенню. Витрати, пов"язані із розірванням шлюбу суд вважає з
урахуванням матеріального становища сторін за необхідне покласти на відповідача
за його клопотанням. Витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
справи у сумі 7 грн 50
коп. сплачено.

Керуючись CT..CT..110-112 СК України,
ст..ст..10,11,60,82,209,212,214-215,224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Розірвати
шлюб, укладений між ОСОБА_1та ОСОБА_2- 29.08.1985 року, зареєстрований у відділі ЗАГС Слов'янського міськвиконкому, за актовим
записом №834.

Під час
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1судовий збір в розмірі 25,50 грн,ОСОБА_2від сплати судового збору
звільнити.

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів після проголошення
рішення, а потім в 20 денний строк шляхом подачі апеляції з направленням її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.
Ц.справа №2-652/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

30.03.2007 року

Голопристанський
районний суд Херсонської області у складі : головуючого Матюшка О.І., при
секретарі Захаріній Ю.М., за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола
Пристань справу за позовом : ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і
пояснила, що 17 березня 2006 року відповідач позичила у неї 2000 грн., обіцяючи
повернути до 5.05.2006 року. Однак, до теперішнього часу борг не повернула.
Позивач просить стягнути суму боргу а також витрати на юридичну допомогу
адвоката у сумі 60 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду
повідомлена. Суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності. Позивач
проти заочного розгляду справи не заперечує.

Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК
України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Судом
встановлено, що 17 березня 2006 року між сторонами був укладений договір
позики, згідно з яким, відповідач позичила 2000 гривень з обов'язком повернення
до 5.05.2007 року.  Договір позики був
оформлений письмово у вигляді розписки. У встановлений договором термін борг
повернутий не був, про що свідчить факт наявності у позивача розписки.

Керуючись   ст. 1046 ЦК України, ст.ст.15,30,62, 75, 76, 84, 213,215 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 2000 грн. боргу, 60 грн. витрат на правову допомогу адвоката та
судові витрати у сумі 81 грн.

Всього стягнути
2 141 (дві тисячі сто  сорок одну) грн.

Рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою
до Голопристанського районного суду протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Херсонської області через місцевий суд протягом 1 місяця з дня проголошення.
Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку на подачу
заяви про апеляційне оскарження у разі, якщо така заява не подана.
справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» травня 2007 року                                                           м.
Херсона

Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді                           Полив'яного
В.М.,

при
секретарі                                                 Агафоновій
І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в
приміщенні суду у м.Херсоні

цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.11.1997 року, від даного
шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Спільне
життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду шлюбу є несумісність
характерів та різні погляди на життя, в результаті чого в сім'ї виникають чвари
та суперечки. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила позов
задовольнити.

Відповідач позов визнав, при цьому пояснив, що на
примирення не націлений. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання, відповідно до ст.ст.130,174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.11.1997 року,
зареєстрованим Зеленівською селищною радою народних депутатів м. Херсона,
актовий запис №41. Від
спільного життя мають неповнолітню дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Сторони припинили шлюбні відносини, близько 8 років проживають окремо, сумісне господарство не ведуть,
спору про майно не має, до примирення не націлені, тому збереження сім'ї стало
неможливим, подальше спільне життя подружжя і забезпечення шлюбу суперечило б
їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи ці обставини суд
приходить до висновку, що сторони прийшли до стійкого переконання про
необхідність розірвання шлюбу. У зв'язку з чим позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 104,
105, 110, 112 СК України, ст.ст.130, 174 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований Зеленівською
селищною радою народних депутатів м.Херсона 04 листопада 1997
року, актовий запис №41,
розірвати.

При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 держмито в
доход держави в сумі 17(сімнадцять)грн.
ОСОБА_1 від сплати держмита звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ                        ПОЛИВ'ЯНИЙ В.М.
Справа №2-2157/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

18 травня 2007
року Дніпровський районний суд міста Херсона у складі:

головуючого
судді                                                            Заболотного
В.М.,

при секретарі                                                                            Ставенко
Є.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в приміщенні суду у м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 08.17.2006р. і має одну неповнолітню
дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. На теперішній час відносини з батьком дитини
ускладнились, вони перестали спільно проживати, однак відповідач добровільно
брати участь в утриманні дитини відмовляється, у зв'язку з чим просить стягнути
з відповідача на її користь для утримання неповнолітньої дитини аліменти у
розмірі 1/4 частки
усіх видів його заробітку щомісячно.

В судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав,
викладених в позовній заяві, просила суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в
повному обсязі.

Заслухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню
за наступними підставами:

Згідно ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками
ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, про що було
08.07.2006р. видано свідоцтво про народження,

зроблено
відповідний запис №7.

Судом
встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться
на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці
не надає.

При визначенні
розміру аліментів суд враховує вік дитини, матеріальне становище відповідача,
та погоджується з розміром частки, яку вимагає стягувати позивач.

Керуючись ст. 180-183
СК України, ст. ст. 10,
11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженця Азербайджану м. Баку, українця, громадянина України, не
працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження у розмірі
1/4 частки
усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з

03.05.2007      року й до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 держмито у розмірі 51 гривні в
прибуток держави.

Допустити
негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів - у межах суми
платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя    Заболотний В.М.