Справа №2-1808
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

======================================================================

29 жовтня 2007 року                     Ялтинський міський суд

Автономної
Республіки

Крим
у

складі:  головуючого судді Земляної Г.В., при
секретарі:         Копистко О.

М.,  за участю адвоката:        ОСОБА_3 розглянувши у відкритому

судовому
засіданні в залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми,

моральної
шкоди та витрат,

пов'язаних з ремонтом квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, уточнивши свої позовні
вимоги, просить стягнути з

ОСОБА_2
на його користь реальну ринкову вартість квартири

АДРЕСА_1
у сумі 144178 гривень,

моральну
шкоду у сумі 50000 гривень, витрати, які він поніс у зв'язку з

ремонтом
квартири у сумі 4971 гривня,  а також
судові витрати по справі.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що 25 березня 2005 року між ОСОБА_1,

інтереси
якого за дорученням представляла ОСОБА_4, з однієї сторони, і

ОСОБА_2,
з другої сторони, було укладено договір купівлі - продажу

вказаної
квартири, згідно з яким ОСОБА_1 став її власником. У договорі

була
вказана вартість квартири 37000 гривень, що відповідало її вартості згідно

витягу
з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Ця сума була вказана на

прохання
ОСОБА_2, оскільки витрати з оформлення договору були покладені

на
нього. 17 березня 2005 року ОСОБА_2 отримав від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4
завдаток у сумі 500 доларів США, що підтвердив розпискою. У

її
тексті було вказано, що продаж квартири здійснюється за ринковою вартістю. В

цей
же день ОСОБА_2 уклав ще один договір купівлі - продажу, згідно якого

купив
у сім'ї ОСОБА_1, які роз'їзжалися,
належну їм квартиру АДРЕСА_2. Оскільки учасники вказаних угод одночасно

виступали
у ролі продавців та покупців, до того ж ОСОБА_2 продавав

ОСОБА_1
однокімнатну квартиру, а придбав у ОСОБА_1 значно більшу за площею

квартиру,
саме він доплатив ОСОБА_4 різницю у їх вартості. Це дало змогу

ОСОБА_4
пізніше придбати окрему квартиру для себе. Рішенням Ялтинського

міського
суду від 12 грудня 2005 року договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1 і

ОСОБА_2
було визнано недійсним, оскільки попередній її власник ОСОБА_5 незаконно
приватизував квартиру. ОСОБА_1 виселили з спірної квартири.

За
час проживання в ній позивач провів ремонт житла, який покращив

експлуатаційні
якості квартири і позначився на вартості житла, що

підтверджується
витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно.  Так як з

вини  відповідача без грошей і без житла. Все
належне йому майно тимчасово

знаходиться
у орендованому гаражі та псується, а сам він вимушений знімати

житло
та витрачати значні кошти на його оплату, просить стягнути моральну

шкоду.

Представник відповідача з позовними
вимогами не погодився і пояснив

суду,
що ОСОБА_2, як і ОСОБА_1 також постраждав у даній ситуації.

Йому
нічого не було відомо про те, що ОСОБА_5, у якого він придбав спірну

квартиру,
не є її належним власником. Якщо він заплатить гроші ОСОБА_1, то

залишиться
сам і без грошей, і без квартири. Крім того, наполягає на тому, що

продажна
вартість квартири АДРЕСА_1 співпадає з її вартістю вказаною у договорі - 37000
гривень.

Вислухавши сторони, їх представників,
вивчивши матеріали справи, суд

приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому

задоволенню
за наступних підстав.

Як встановлено судом, 25 березня 2005 року
між ОСОБА_2, з однієї сторони, та ОСОБА_1, інтереси

якого
за дорученням представляла ОСОБА_4, з другої сторони,

було
укладено договір купівлі - продажу квартири. Згідно умов названого

договору
ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1. Продаж здійснено за 37000
гривень.

Відповідно
до відомостей, викладених у Витягу з реєстру прав власності на

нерухоме
майно, вартість квартири становила з урахуванням індексації 36218

гривень.
Витрати, пов'язані з посвідченням
договору, поніс продавець(арк..спр.

12,13).

17 березня 2005 року ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_4 завдаток у

сумі
500 доларів США в рахунок майбутньої продажі вказаної квартири. У розписці

вказано,
що продаж квартири буде здійснено по ринковій вартості(арк.спр.57).

25 березня 2005 року між ОСОБА_4, яка
діяла у своїх

інтересах
та інтересах ОСОБА_1, а також з участю ОСОБА_6, ОСОБА_7, з однієї сторони, і

ОСОБА_2,
з другої сторони, було укладено ще один договір

купівлі
- продажу квартири. Сім'я ОСОБА_1 продали, а ОСОБА_2 купив

квартиру
АДРЕСА_2. Продаж квартири

здійснено
за 15500 гривень. Витрати, пов'язані з посвідченням договору поніс

покупець.
Як слідує з матеріалів справи, у лютому 2005 року ОСОБА_4 уклала

з
брокером Української товарної біржі договір - доручення на продаж вказаної

квартири,
в якому була визначена її продажна вартість - 48 тисяч доларів США.

05
березня 2005 року ОСОБА_4 отримала завдаток від потенційного покупця

вказаної
квартири - ОСОБА_8 у сумі 500 доларів США. Договір було

намічено
укласти до 05 квітня 2005 року. Продаж квартири планувалося здійснити

за
50000 доларів США(арк.спр.38).

25 березня 2005 року ОСОБА_4, з однієї
сторони, та

ОСОБА_7
і ОСОБА_6, з другої сторони,

уклали
між собою договір дарування, згідно якого ОСОБА_1 подарувала належну їй

квартиру
АДРЕСА_3 ОСОБА_7 - 2/3

частки
і ОСОБА_6 - 1/3 частку(арк.спр.32,33).

Згідно з рішенням Ялтинського міського суду
АРК від 12 грудня 2005 року

визнано
недійсним договір купівлі - продажу від 27 грудня 2004 року квартири

АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_2, а також договір купівлі - продажу зазначеної
квартири,

укладений
між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 25 березня 2005 року. ОСОБА_1

виселити
з квартири(арк..спр.7,8).

Згідно із ст.216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із

сторін
зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на

виконання
цього право чину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема

тоді,
коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій

послузі,
- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на

момент
відшкодування.

На підставі п.12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22

грудня
1995 року №20 „Про судову практику у справах за позовами про захист

права
приватної власності” (із змінами внесеними постановою від 25 травня 1998

року
№15), вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про

захист
права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що

вартість
спірного майна визначається за погодженням сторін, а у разі її

відсутності
- за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною

вартістю
розуміється грошова сума, за яку це майно може бути продано в даному

населеному
пункті або місцевості. Для її визначення при необхідності

призначається
експертиза.

Таким чином, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2
повинна бути

стягнута
вартість спірної квартири в цінах, діючих на момент розгляду справи в

суді,
а не на момент укладення договору купівлі - продажу квартири.

Згідно
висновку експерта №7113 від 20 вересня 2007 року ринкова вартість

квартириАДРЕСА_1
на момент

проведення
експертизи складала 144178 гривень.

Оскільки вартість квартири, визначена
експертом з урахуванням її

якісних
характеристик, вимоги щодо відшкодування витрат, які поніс позивач на

її
ремонт, не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди суд також вважає

такими,
що не підлягають задоволенню. В процесі судового розгляду справи не

доведено,
що ОСОБА_2 діяв умисно, укладаючи договір купівлі - продажу

квартири
з ОСОБА_1 У суду немає підстав ставити під сумнів пояснення

представника
відповідача, що ОСОБА_2 не знав про те, що ОСОБА_5

приватизував
і продав квартиру незаконно.

Ціна позову, вказана позивачем склала
124971 гривню в частині стягнення

вартості
квартири у сумі 120000 гривень та суми за ремонт - 4971 гривню. Отже

судовий
збір, який було оплачено позивачем, склав 124,97 гривень в частині

позовних
вимог майнового характеру, та 8,50 - в частині позовних вимог про

відшкодування
моральної шкоди, а всього 133,47 гривень. Оскільки позовні вимоги

ОСОБА_1
задоволені частково, з відповідача на його користь належить

стягнути
витрати по оплаті судового збору у сумі 120 гривень, а також 24,18 -

на
користь держави, виходячи з вартості квартири у 144178 гривень.

Також на користь позивача належить
стягнути з відповідача судові

витрати,
пов'язані з проведенням судової експертизи у сумі 800 гривень, та

витрати
на оплату правової допомоги адвоката у сумі 500 гривень.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,11,15, 212-216, 218 ЦПК

України,
ст. ст.216 ЦК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України

від
22 грудня 1995 року №20 „Про судову практику у справах за позовами про

захист
права приватної власності” (із змінами внесеними постановою від 25

травня
1998 року №15), суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  144178 (сто сорок чотири тисячі сто сімдесят
вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по оплаті судового збору у сумі 120 (сто двадцять) гривень,

судові
витрати, пов'язані з проведенням експертизи у сумі 800 (вісімсот)

гривень
та витрати на правову допомогу адвоката у сумі 500 (п'ятсот) гривень, а

всього
- 1420 (одна тисяча чотириста двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь
держави у

сумі
24 (двадцять чотири) гривні 18 копійок.

У залишеній частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
Апеляційному суді Автономної

Республіки
Крим  шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження впродовж десяти

днів
з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається

впродовж
двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження у

відповідності
з положеннями ст.294 ЦПК України.

Суддя

Ялтинського
міського суду
Г.В.

Земляна