Справа № 22ц -0609/2007 р.                        Головуючий
у 1-й інстанції Голік
Доповідач в 2-й інстанції Даценко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
травня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого судді
Лащенка В.Д.

суддів Олійника
В.І., Даценко Л.М.

при секретарі
Зозулі Н.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Березанського міського суду Київської області від 19
грудня 2006 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є
об"єктом права спільної сумісної власності подружжя -

встановила:

У
березні 2006 р. ОСОБА_1. звернулася в Березанський міський суд з позовом до
ОСОБА_2. про поділ
майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Свої
позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 01.10.1994 р. вона з відповідачем уклала
шлюб. Від шлюбу сторони мають двох синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2.

При
розірванні шлюбу в судовому порядку залишилось не вирішеним питання поділу
майна подружжя.

Позивачка
просила поділити слідуюче майно, яке сторони придбали під час шлюбу:

двохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1 в м.
Березань вартістю 15407 грн., автомобіль „Славута 11030701" 2005 року
випуску - 23877 грн., комп"ютер

- 3500
грн., стіл комп"ютерний - 600 грн., килим настінний 3 * 2 м - 500 грн.,
м"який куточок (софа та 2 крісла) - 2500 грн., стінку в житлову кімнату -
800 грн., телевізор „Шарп" - 1200 грн., палас - 500 грн., люстру - 100
грн., дві цифрові відеокамери „Соні" вартістю по 1800 грн. кожна, ноутбук - 3500 грн.,
мікрохвильову піч - 300 грн., кухонні меблі - 1000 грн., холодильник
„Дніпро" - 700 грн., диван-кровать
„Малютка" - 680 грн., кровать
двохспальну - 250 грн., пилосос - 700 грн., пральну машину „Індезіт" -
1600 грн., відеопрогравач - 500 грн., гараж металевий - 1500 грн., а всього
майна на загальну суму 63314 грн.

Просила
поділити зазначене майно між подружжям, визнавши за нею право власності на 2/3
частини квартири № 23 в будинку № 34 по вул. Фрунзе в м. Березань Київської області та право власності на 2/3
частини спільного майна, виділивши їй слідуюче майно: комп"ютер вартістю
3500 грн., стіл комп'ютерний - 600 грн., килим настінний 3 * 2 м - 500 грн.,
м"який куточок софа та 2 крісла - 2500 грн., стінку в житлову кімнату -
800 грн., телевізор „Шарп" - 1200 грн., палас - 500 грн., люстру -100
грн., цифрову відеокамеру „Соні" вартістю 1800 грн., мікрохвильову піч -
300 грн., кухонні меблі - 1000 грн., холодильник „Дніпро" - 700 грн.,
диван-кровать „Малютка"

-           680 грн., кровать двохспальну -
250 грн., пилосос - 700 грн., пральну машину

„Індезіт" - 1600 грн., відеопрогравач - 500 грн., а всього визнати за
нею право

власності на 2/3 частини майна подружжя на загальну суму 42209 грн.,
виділивши їй в

натурі майна на загальну суму 27501 грн. з урахуванням вартості 2/3 частини
квартири

в сумі 10271 грн. Різницю в долі в сумі 14708 грн. стягнути з відповідача
на її користь.

Визнати
за відповідачем право власності на 1/3 частину майна на суму 21104,5 грн. та
виділити йому в натурі ноутбук
вартістю 3500 грн., відеокамеру „Соні" вартістю 1800 грн., гараж
металевий - 1500 грн. та автомобіль „Славута 11030701" вартістю 23877
грн., а всього майна на загальну суму 35812 грн. з урахуванням вартості 1/3
частини квартири в сумі 5136 грн.

Рішенням
Березанського міського суду Київської області від 19 грудня 2006 року позов
задоволено частково, визнано за сторонами право власності по 1/2 частині
зазначеної квартири за кожним. Виділено позивачці слідуюче майно:
комп"ютер вартістю 3500 грн., стіл комп"ютерний - 600 грн., килим
настінний 3 * 2 м - 500 грн., кухонні меблі - 1000 грн., мікрохвильову піч -
300 грн., холодильник „Дніпро" - 700 грн., диван-кровать „Малютка" -
680 грн., кровать двохспальну - 250 грн., пральну машину „Індезіт" - 1600
грн., відеопрогравач - 500 грн., пилосос - 700 грн., телевізор „Шарп" -
1200 грн., цифрову відеокамеру „Соні" - 1800 грн., люстру - 100 грн., а
всього майна на суму 13430 грн.

Виділено
відповідачу слідуюче майно: палас вартістю 500 грн., стінку в житлову кімнату -
800 грн., м"який куточок (софа та 2 крісла) - 2500 грн., ноутбук - 3500 грн.,
гараж металевий - 1500 грн., а всього майна суму 8800 грн.

В
апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та на порушення судом норм матеріального і
процесуального права

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно
ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При
вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток
подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не
дбав про матеріальне забезпечення сім"ї, приховав, знищив чи пошкодив
спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім"ї.

За
рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею,
ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено,
що 01.10.1994 р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають двох синів
ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено,
що сторони придбали під час шлюбу слідуюче майно: двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1 в м. Березань дійсною вартістю 106800 грн., автомобіль „Славута
11030701" 2005 року випуску - 23877 грн., комп"ютер - 3500 грн., стіл
комп'ютерний - 600 грн., килим настінний 3 * 2 м - 500 грн., м"який
куточок (софа та 2 крісла) - 2500 грн., стінку в житлову кімнату - 800 грн.,
телевізор „Шарп" - 1200 грн., палас - 500 грн., люстру - 100 грн., цифрову
відеокамеру „Соні" - 1800 грн., ноутбук - 3500 грн., мікрохвильову піч -
300 грн., кухонні меблі -1000 грн., холодильник „Дніпро" - 700 грн.,
диван-кровать „Малютка" - 680 грн., кровать двохспальну - 250 грн.,
пилосос - 700 грн., пральну машину „Індезіт" - 1600 грн., відеопрогравач -
500 грн., гараж металевий - 1500 грн., а всього майна на загальну суму 152907
грн., (що становить 22230 грн. вартість майна, що знаходиться в квартирі, та гаража
+ 23877 грн. вартість автомобіля + 106800 грн. вартість квартири.)

Суд
встановив доведеним те, що сторонами під час шлюбу було придбане вищезазначене
майно.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що суд при вирішенні
даного спору помилково керувався Главою 8 СК України, яка регулює право
спільної

сумісної
власності подружжя, а необхідно було керуватись Главою 7, яка регулює право
особистої приватної власності дружини та чоловіка, оскільки відповідач не надав
суду доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України тим обставинам, що
зазначене в позові майно належить дружині чи чоловіку на праві особистої
приватної власності.

Судом
встановлено, що сторони мають право на поділ вищевказаного майна, яке належить
їм на праві спільної сумісної власності, і частки сторін є рівними при поділі
зазначеного майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,
відповідно до вимог ст.ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України.

Судом
встановлено можливим визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину
майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, і виділити їй
зазначене в резолютивній частині рішення суду майно на суму 13430 грн. без
урахування вартості 1/2 частини квартири в сумі 53400 грн. та вартості 1/2
частини автомобіля в сумі 11938,50 грн.

Встановлено,
що відповідачу виділено зазначене в резолютивній частині рішення суду майно на
загальну суму 8800 грн. без урахування вартості 1/2 частини квартири в сумі
53400 грн. та вартості 1/2 частини автомобіля в сумі 11938,50 грн.

Суд першої
інстанції правильно прийшов до висновку про визнання за позивачкою права
власності на 1/2 частину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, і не знайшов підстав для відступу від засад рівності часток подружжя
відповідно до вимог ч. 2 ст. 70 СК України,

Також
суд правильно не знайшов підстав для збільшення частки майна позивачки
відповідно до ч.3 ст. 70 СК України, оскільки позивачка не надала суду доказів
тим обставинам, що розмір аліментів, які вона одержує на неповнолітніх дітей, недостатній
для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Колегія
суддів вважає, що суд врахував інтереси неповнолітніх дітей, що заслуговують на
увагу, при визначенні способу поділу спільного майна подружжя в натурі.

Доводи
апеляційної скарги про те, що при поділі майна безпідставно не виділено
позивачці предметів домашнього вжитку для задоволення потреб у відпочинку
(спання) ліжка, дивани, крісла, не заслуговують на увагу, оскільки суд виділив
позивачці диван-кровать „Малютка"
та двохспальну кровать.

Також не
заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що всі шафи виділені
відповідачу, оскільки, як вбачається з позовної заяви, позивачка не просила
поділити які-небудь шафи, що є об"єктом спільної сумісної власності
подружжя.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд ухвалив рішення в
частині визнання права власності та поділу майна, що є об"єктом спільної
сумісної власності подружжя, з додержанням норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Однак,
визначаючи вартість автомобіля в сумі 100 грн. по договору купівлі-продажу
транспортного засобу за 2006 р.
(а.с 110) суд не звернув уваги на те, що зазначена вартість
автомобіля не є його дійсною вартістю на час розгляду справи.

Оскільки
сторони не надали суду доказів дійсної вартості автомобіля на час розгляду
справи судом, то суд першої інстанції безпідставно врахував вартість автомобіля
в сумі 100 грн., не прийнявши до уваги надану позивачкою вартість автомобіля в
сумі 23877 грн. станом на час його придбання, тобто на 26.08.2005 р. (а. с 11-12)

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду в частині
стягнення з відповідача на користь позивачки вартості 1/2 частини автомобіля в
сумі 50 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з
відповідача на користь позивачки вартості 1/2 частини автомобіля в сумі 11938
грн. 50 коп.

Тому
колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують
на увагу.

Також
заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги в частині розподілу судом
судових витрат між сторонами.

Суд
першої інстанції безпідставно стягнув з позивачки на користь держави судовий
збір в сумі 245 грн. 70 коп., а з відповідача на користь держави 622 грн. 50
коп. судового збору та не вирішив питання про стягнення з відповідача на
користь позивачки сплачений нею при подачі позову судовий збір відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України.

За
позивачкою визнано право власності і виділено їй майна з урахуванням дійсної
вартості 1/2 частини квартири та автомобіля на суму 78768 грн. 50 коп. (13430
грн. вартість виділеного майна + 53400 грн. вартість 1/2 частини квартири +
11938 грн. 50 коп. вартість 1/2 частини автомобіля).

Тому
судовий збір із зазначеної суми становить 787 грн. 70 коп., тобто один відсоток
від ціни позову.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачка при подачі позову сплатила судовий
збір в сумі 422 грн. 10 коп. (а. с. 22).

Таким
чином, судовий збір в сумі 422 грн. 10 коп. підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки, а в сумі 365 грн. 60 коп. (787 грн. 70 коп. - 422 грн. 10
коп.) підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог
ст. ст. 79, 80, 88 ЦПК України.

За таких
обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки вартості 1/2
частини автомобіля та із сторін судового збору на користь держави підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь
позивачки 11938 грн. 50 коп. вартості 1/2 частини автомобіля і судового збору в
сумі 422 грн. 10 коп. на користь позивачки, а в сумі 365 грн. 60 коп. на
користь держави.

Керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Березанського міського суду Київської області від 19 грудня 2006 р. скасувати в
частині стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. вартості 1/2 частини
автомобіля, з ОСОБА_1. і ОСОБА_2. судового збору на користь держави і в цій
частині ухвалити нове рішення, яким:

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини автомобіля „Славута" в
сумі 11938 грн. 50 коп. (одинадцять тисяч дев"ятсот тридцять вісім грн. 50
коп.)

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 422 грн. 10 коп.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 365 грн. 60 коп.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено
в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.