УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1
березня 2007 року                                                                                    м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Ніколаєвої В.М. ,

суддів :
Ніколової Б.Ю.,  Матковської Л.О. при
секретарі: Доробалюк Л.В.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22-224 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду від 16 листопада 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  ОСОБА_3  Волочиської державної нотаріальної контори
про визнання права на прийняття спадщини,
визнання права власності.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  ознайомившись з доводами
апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

ОСОБА_1,
звертаючись до суду з позовом,  вказував,
що 20 травня 1995 року його вітчим ОСОБА_4. склав заповіт,  в якому заповів йому та ОСОБА_3 у рівних
долях житловий будинок АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. помер. Після написання
заяви про прийняття спадщини дізнався,
що вказаний будинок зареєстрований за його (позивача) матір'ю - ОСОБА_2
Оскільки ОСОБА_4. проживав в даному господарстві з 1955 року,  приймав участь в будівництві,  йому на праві власності належала 1/2 будинку.
Тому просив визнати за ним (ОСОБА_1.) право власності на 1/4 зазначеного будинку.

Рішенням
Волочиського районного суду від 16 листопада 2006 року в позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним,  просить його скасувати та постановити нове
рішення про задоволення його вимог,
посилаючись на те,  що судом
порушено норми матеріального права,  його
висновки не   відповідають   обставинам
справи. Вважає,  що  оскільки

Головуючий
у першій інстанції - Бондар О.О.                                    Справа
№ 22ц-224

Доповідач
- Ніколаєва В.М.                                                                  Категорія
№ 2,  5

ОСОБА_4 були збудовані
новий будинок і господарські будівлі в господарстві ОСОБА_2,  це майно є спільною сумісною власністю
подружжя,  в зв'язку з чим він,  як спадкоємець за заповітом,  має право на 1/4 частину житлового будинку
АДРЕСА_1

Апеляційну
скаргу слід відхилити з таких мотивів.

Судом
вірно встановлені дійсні обставини справи,
дана їм належна оцінка,  а його
висновки узгоджуються з матеріалами справи,
відповідають закону.

Згідно
ч. 1  ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
знаходились у фактичних шлюбних відносинах,
а 12 травня 1995 року між ними зареєстровано шлюб.

Вони
проживали в господарському дворі,
головою якого до 1979 року являвся батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5.,  з 1980 року - ОСОБА_2,  що підтверджується виписками з
погосподарських книг Копачівської сільської ради. ОСОБА_4. був членом сім'ї,  брав участь в проведенні ремонтних
робіт,  веденні господарства.

З 12
січня 1989 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2,  про що свідчить свідоцтво про право особистої
власності на жилий будинок,  видане
виконавчим комітетом Волочиської районної ради на підставі рішення виконкому
Волочиської районної ради № 199 від 26 листопада 1987 року.

12
травня 1995 року ОСОБА_4. зробив розпорядження на випадок своєї смерті,  склавши заповіт про те,  що житловий будинок АДРЕСА_1 заповідає
ОСОБА_1 та ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4. помер.

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи,
в тому числі копіями заповіту ОСОБА_4 від 12 травня 1995 року,  свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 від 12 травня 1995 року,
свідоцтва про право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок від
12 січня 1989 року,  записом акту про
смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 Копачівської сільської ради.

Звертаючись
до суду з позовом про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку
АДРЕСА_1,  ОСОБА_1 посилався на те,  що цей будинок є спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Проте,
доказів в підтвердження цього,  а
також того,  що вартість будинку за час
їхнього шлюбу істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат
ОСОБА_4,  чи що при проведенні перебудови
сараю в житловий будинок між ОСОБА_4 та іншими членами господарського двору
існувала угода про створення спільної власності,  що ОСОБА_4. оспорював свідоцтво про право
особистої власності на жилий будинок на ім'я ОСОБА_2,  позивач не надав. Не знайдені такі і в
судовому засіданні.

При таких обставинах,  давши
належну оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності,  суд дійшов правильного висновку про
недоведеність ОСОБА_1. позовних вимог,  у
зв'язку з чим підставно відмовив в позові.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що ОСОБА_4. є
співвласником спірного будинку,  не можна
визнати обгрунтованими,  оскільки
суперечать матеріалам справи,  наведеним
вище.

Не
містять посилань на докази,  які б
спростовували висновки суду першої інстанції,
і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення
суду постановлено на повно і всебічно досліджених обставинах справи,  з дотриманням норм матеріального та
процесуального права,  підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги і вимог позивача не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
315,  319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Волочиського районного суду від 16 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.