Справа №: 22ц-1649
рядка статистичного звіту: 36
Головуючий у першій інстанції: Кривка В. П.
Доповідач: Куцин М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30  жовтня
2007  року  колегія
судців  судової  палати
з  цивільних  справ апеляційного суду Закарпатської області
у складі:

Головуючого
- Куцина М.М.

суддів:
Чужа Ю. Г.|, Боднар О. В.

при
секретарі - Довбака Т. О.

за
участю: позивача ОСОБА_2

та його
представника ОСОБА_1відповідачки ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2на рішення Міжгірського районного суду від 4
вересня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2до ОСОБА_3про
зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

встановила:

У липні 2005
року ОСОБА_1 звернувся з позовом в інтересах ОСОБА_2до ОСОБА_3про зменшення
розміру аліментів на утримання дитини.

В якому
зазначав, що на підставі рішення Міжгірського районного суду від 1 березня 2006
року ОСОБА_2 сплачує аліменти в розмірі 350 гривень на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження на користь відповідачки.

Позивач по
справі 5 серпня 2006 року вдруге одружився на громадянці ОСОБА_5з якою мають
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, який хворіє на бронхіальну астму. Він
рахує, що сума аліментів у 350 гривень на утримання сина ОСОБА_4 є завищеною,
оскільки син від другого шлюбу потребує додаткового медичного лікування та
утримання. Дружина не працює в зв'язку з тим, що веде доглядає за сином. Він,
проживаючи в Чеській республіці, несе значні витрати за найм житла, оплату
медичного страхування та лікування.

Позивач,
посилаючись на наведені в справі обставини, просив суд першої інстанції
зменшити розмір аліментів на утримання сина до мінімального розміру в сумі 170
гривень, 40 коп.

Рішенням
Міжгірського районного суду від 4 вересня 2007 року в задоволенні позову
відмовлено.

2

В
апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої
інстанції , як незаконне й таке , що постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права й постановити нове рішення , яким
задовольнити позовні вимоги.

У суді
апеляційної інстанції апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали
в повному обсязі.

Відповідачка
апеляцію вважає безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши
промови осіб, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку,
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи
в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що незважаючи на хворобу
ОСОБА_6, який потребує постійного лікування, сім» я позивача є більш
матеріально забезпеченою, оскільки отримує щомісячний дохід близько 1000
доларів. США, а сім»я відповідачки є менш забезпеченою, по тій причині, що
жінка самостійно виховує та утримує сина школяра, при цьому не маючи постійного
місця роботи та прибутку. І щомісячна сума аліментів в розмірі 350 гривень на
утримання сина суттєво не відрізняється від мінімального розміру, передбаченого
законом « Про Державний бюджет України» на 2007 рік.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами по справі, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Із
матеріалів справи, зокрема, з довідки Соймійської сільської ради від 10 квітня
2007 року за № 196 вбачається, що дружина позивача ОСОБА_7. проживає на
території с. Сойми Міжгірського
району Закарпатської області.

Свідок
ОСОБА_7. у суді
першої інстанції визнала факт того, що щомісячний заробіток її чоловіка ОСОБА_2
складає 1000 доларів США.

Матеріалами
справи стверджено, що позивач по справі має місячну заробітну платну в розмірі
1000 доларів США, і його
дружина проживає на Україні, а відповідачка по справі не має постійного місяця
роботи та отримує лише аліменти в розмірі 350 гривень. Позивач по справі не
довів у встановленому законом порядку про наявність у відповідачки інших видів
доходів.

3

Відповідно
до ст. 192 СК, розмір
аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною
матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із
них.

Таким
чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції у відповідності до
положень ст. ст.182, 192 СК України правильно встановив, що дохід позивача по
справі набагато перевищує дохід відповідачки.

Отже,
позивач ОСОБА_2 не довів свого позову, що є його обов'язком, відповідно до
засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому, суд створив всі
умови для змагальності процесу, роз'яснював позивачеві його права та обов'язки.

Доводи
позивача про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги і відхилив докази
про матеріальні витрати ОСОБА_2 на утримання та лікування сина ОСОБА_6, 2004
року народження, не відповідають дійсності, оскільки місцевий суд зазначені
докази дослідив у судовому засіданні, надав їм правову оцінку й, у
відповідності до правил СК України, порівняв майнове становище сторін та їх
щомісячний грошовий дохід та прийшов до переконання, що дохід позивача набагато
перевищує дохід відповідачки.

Таким
чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції у відповідності до
положень ст. ст.182, 192 СК України, правильно встановив, що дохід позивача по
справі набагато перевищує дохід відповідачки і прийшов до висновку про
безпідставність зміни розміру стягнення аліментів.

З
врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення справи

Керуючись
ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2- відхилити.

Рішення
Міжгірського районного суду від 4 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили, шляхом подачі
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.