Справа № 22ц - 1339/07                                               Головуючий
Категорія: 15                                                                  Доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 травня 2007 року Судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Фарятьєва С.О.

суддів: Медведева A.M., Дмітрієвої Л.Д.

при секретарі:
Харитоновій О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луганську
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2и на рішення
Станично-Луганського районного суду Луганської області від 8 листопада 2006
року за позовом ТОВ „Карат" до ОСОБА_2и про стягнення збитків, пов'язаних
з достроковим розірванням договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Станично-Луганського районного суду Луганської області від 8 листопада 2006 року позов ТОВ
„Карат" задоволено частково.

З ОСОБА_2 на
користь ТОВ „Карат" в рахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з
достроковим розірванням угоди стягнуто 527
грн. та судовий збір на користь держави в сумі 51 грн.

В апеляційній
скарзі представник відповідачки просить скасувати рішення суду і постановити
нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ „Карат" відмовити,
оскільки вважає, що суд діючи упереджено і однобічно, допустив неповне
з'ясування обставин, що мають значення для справи, у справі не доведено
обставин, які суд вважає встановленими, висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи.

Заперечень на апеляційну скаргу
представника відповідачки від позивача не надійшло.

Вислухавши
доповідача, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду та обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення.

Згідно з
вимогами ст.303ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Судом
встановлено, що 10 січня 2003 року між ОСОБА_2
(орендодавець), яка мала земельний пай розміром 7,40 га, розташований на полі
Чугинської сільської ради Станично-Луганського району, з однієї сторони і ТОВ
„Карат" (орендатор) з другої сторони, було укладено договір оренди
земельної частки (паю). Зареєстровано в Чугінській сільській раді цей договір
було 14 квітня 2003 року.

З тексту
договору вбачається, що дія його закінчується 31 грудня 2006
року, а земельна частка передається в оренду для сільськогосподарських
потреб.

10 січня 2006 року ОСОБА_2
отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, що
підтверджується копією акту, а в подальшому відмовилась від договору з
позивачем.

Відповідно до
вимог ч.2 ст. 782 ЦК
України, у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з
моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Однак
відповідачка, одержавши документ про виділення їй земельного паю в натурі на
загальній земельній ділянці ,
яка знаходиться на території Чугинської сільської ради і якою

користувався позивач, на якій також
не було яких-небудь розпізнавальних знаків або інших позначень про її
виділення, не повідомила про це орендатора, тобто позивача. Доказів про
зворотне вона суду не надала.

Навесні-восени
2005 року на вищезазначеній земельній ділянці, згідно договору між позивачем та
ТОВ ВКФ „Агроком", останнім було проведено сільськогосподарські роботи з
обробки грунту для отримання вражаю на наступний рік, що підтверджується
копіями актів здачі-прийому виконаних робіт, шляхових аркушів на трактористів,
калькуляцією собівартості обробки грунту та іншими доказами.

Тому позивач,
виконуючи основні напрямки діяльності свого підприємства, правомірно виконував
сільськогосподарські роботи на земельній ділянці, в т.ч. і на тій яка належить
відповідачці.

За таких
обставин суд обгрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог
позивача про стягнення з відповідачки збитків частково, враховуючи обсяг робіт,
які було проведено та вартість викоростаних препаратів.

Згідно зі ст.308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам   ст.ст.213, 214 ЦПК України, а доводи апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону, яке призвело
або могло призвести до неправильного вирішення справи. Підстав для скасування
рішення суду не має.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п.1
ст.307, ст.ст. 308, 313,
п.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2и відхилити, а рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області від 8
листопада 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.