Справа № 22ц- 1563/07                                              Головуючий
першої інстанції: Костючснко І'.С.
Категорія: 41                                                                Суддя-доновідач
апеляційного суду: Вачонкіма Т.М.
УХВАЛА

Іменем   України

13   вересня
2007 року                  колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючого:
Галущенка О.І.,

суддів:             Довжук Т.С.,

Базовкіної Т.М.,

при секретарі судового засідання:  Танцуріній
СМ., Бобуйок 1.Ф.,

за участю
позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача Сьоміка
П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною скаргою                         ОСОБА_1

на рішення
Ленінського районного суду м. Миколєава від 24 травня 2007 року, ухвалене за
позовом ОСОБА_1 до управління ветеринарної медицини Миколаївської області про
визнання звільнення недійсним, стягнення заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за час
невидачі трудової книжки, а також відшкодування моральної шкоди,

встановила:

З березня 2005 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління
ветеринарної медицини Миколаївської області (далі - Управління) про визнання
звільнення недійсним, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за час невидачі трудової
книжки, а також відшкодування моральної шкоди.

Позивач вказував, що відповідно до наказу начальника
Управління від 1 листопада 2004 р. № 22-к його було звільнено з роботи на
підставі власної заяви за ст. 38 КЗпП України.

Посилаючись на те, що незважаючи на неодноразові звернення відповідача не
видав йому трудову книжку та здійснив повний розрахунок (не виплачено
компенсацію за невикористану відпустку та оплату за листком тимчасової
непрацездатності), позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по
заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку,
зобов'язати видати трудову книжку, визнати звільнення з 1 листопада 2004 р.
недійсним, та внести відповідний запис у трудову книжку, а також стягнути 3000
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2007 р. в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилається на невідповідність висновків суду
дійсним обставинам спору та положенням матеріального закону, порушення судом
норм процесуального закону й просить рішення скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача,
представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з
роботи з посади начальника державної ветеринарної лікарні Миколаївського району
за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, однак трудову книжку при звільненні
йому видано не було.

З відповіді прокурора Миколаївського району від 30
листопада 2004 р. вбачається, що рекомендованим листом 10 листопада 2004 р.
трудову книжку надіслано позивачу. Дані про отримання трудової книжки в матеріалах
справи відсутні.

Відмовляючи в позові, суд вважав, що не доведено
порушення трудових прав позивача.

Однак до такого висновку суд прийшов передчасно, внаслідок порушення норм
процесуального права.

Так, в описовій частині рішення суд зазначив, що позивачем уточнено позовні
вимоги, а саме: позивачем не підтримано позовні вимоги про визнання звільнення
недійсним та покладення на відповідача обов'язку внести в трудову книжку
уточнення щодо дати звільнення.

В той же час з матеріалів справи видно, що позивачем підтримано позовні
вимоги в повному обсязі й від зазначених вимог він у встановлено ст.174 ЦПК
України не відмовлявся.

При вирішенні спору в порушення вимог ст. 214 ЦПК України суд не з'ясував,
чи мала місце заборгованість по заробітній платі, чим це підтверджується або
спростовується. В мотивувальній частині рішення всупереч положенням ст. 210 ЦПК
України відсутні встановлені судом обставини щодо наявності або відсутності
заборгованості по заробітній платі на час звільнення позивача, висновки суду
щодо мотивів, з яких суд виходив, відмовляючи в позові про стягнення
заборгованості.

Таким чином, незважаючи на наявність в резолютивній частині рішення
висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості
по заробітній платі, судом ці вимоги фактично не були розглянуті, що відповідно
до п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування рішення з
направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, розглянути
всі заявлені вимоги, перевірити твердження позивача та заперечення відповідача
стосовно вручення трудової книжки, наявності заборгованості по заробітній платі
при звільненні, а також усунути розбіжності в відомостях про розмір заробітної
плати ОСОБА_1, оскільки в матеріалах справах є три різні за змістом довідки.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 311,315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2007 року
скасувати, справу направити до того ж суду на новий розгляд іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.