РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року місяця липня дня 25 колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді                                  Іващенко
В.В.

Суддів                                                       Летягіної
О. В.

Сінані О.М.

При секретарі           Іванові O.K.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ДП
„Навчально-дослідний племінний птахівничий завод ім. Фрунзе" Національного
аграрного університету про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за весь час вимушеного прогулу, грошових сум, що належать працівникові при
звільнені та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною
скаргою, ОСОБА_1,

на рішення
Сакського міськрайонного суду АР Крим від 15 січня 2007 року,

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
ДП „Навчально-дослідний племінний птахівничий завод ім. Фрунзе" Національного
аграрного університету про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за весь час вимушеного прогулу, грошових сум, що належать працівникові при
звільнені та відшкодування моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що він працював у ДП
„Навчально-дослідний племінний птахівничий завод ім. Фрунзе" Національного
аграрного університету з 06.03.2002 року по 26.12.2004 р. робітником
пожежно-вартової охорони згідно з трудовими угодами від 06.03.2002 p., 01.01.2003 p., 01.06.2003 p., 26.12.2004 p. Його у порушення
ст. 43 ч. 5 Конституції України і ст. 39 КЗпП України незаконно було звільнено
з роботи: наказ про звільнення його з роботи не видавався, трудову книжку і
довідку про заробіток не було видано.

Рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 15 січня 2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду таким, що постановлено з
порушенням вимог матеріального і процесуального права, просить його скасувати
та постановити нове рішення про задоволення його позову.

Апелянт вважає, що суд порушив ст. 10 ч. 4 ЦПК України, ч. 2 ст. 160 ЦПК
України, та ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 213
ЦПК України, коли не провів всебічного з'ясування усіх обставин справи.

Зокрема апелянт посилається на те, що суд не прийняв до думки його доводи
про те, що:

не має наказу
директора НАУ НДППЗ про його звільнення;

Справа № 22-Ц-3621/2007р          Головуючій в 1 інстанції: Романюк Є.В.

Доповідач:
Іващенко В.В.

·
порушена
процедура звільнення та не надані у час звільнення наступні
документи: трудова книжка, копія наказу про звільнення та довідка про заробітну
платню;

·
порушена ст. 39(1) ч. 2., яка встановлює, що договори яки
були переукладенні один чи декілька разів, є такими що укладені на невизначений
строк.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга
є частково обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у позові в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, суд виходив із того що він пропустив без поважних причин
місячний строк звернення до суду, передбачений ч.І ст. 233 КзПП України.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки з матеріалів справи
вбачається, що трудові відносини між ним і НАУ НДППЗ було припинено
26.12.2004р., але з позовом про поновлення на роботі і стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу позивач звернувся тільки 16.11.2006р.
Поважних причин пропуску зазначеного строку позивач не навів і суд не
встановив.

З
матеріалів справи 2-1563 вбачається, що 31.01.2005р. він також звертався до
суду з аналогічним позовом, але ухвалою від 26.12.2005р. залишено без розгляду.

За таких
обставин немає жодної поважної причини пропуску ним строку звернення до суду з
вищевказаним позовом.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати за
понаднормові часи і недоплачених сум за харчування, суд виходив із того, що із
досліджених судом наказів ДП „Навчально-дослідний племінний птахівничий завод
ім. Фрунзе" Національного
аграрного університету" за період з 2002-2004р. позивач жодного разу до
участі у надурочних роботах не притягувався.

Жодного
доказу, який підтверджував би зниження розміру харчування за період з
15.10.2002р. по 26.12.2002р. згідно з трудовою угодою від 06.03.2002р.позивач
не надав.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактам
і обставинам, встановленим судом, характеру і змісту виниклих між сторонами
правовідносин, грунтуються на правильному застосуванню судом норм матеріального
і процесуального права.

Однак,
відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати
за понаднормові часи і недоплачених сум за харчування, суд крім того виходив із
того, що позивач пропустив без поважних причин тримісячний строк звернення до
суду, передбачений ч.І ст. 233 КзПП України.

Проте
таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно
до ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За таких
обставин суд необгрунтовано застосував до цих вимог ст. 233 КЗіш України.

Посилання
суду на пропуск без поважних причин строку на звернення до суду У частині
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за понаднормові часи і
недоплачених сум за харчування слід виключити з мотивувальної частини рішення.

Відповідно до п.3 ч.І ст. 307 ЦПК
України, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції, виключивши з
мотивувальній частини рішення суду першої інстанц посилання суду на пропуск без
поважних причин строку на звернення до суду у част позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за
понаднормові час

Справа № 22-ц-З621 /2007р.        Головуючій в 1 інстанції: Романюк Є.В.

Доповідач:
Іващенко В.В.

недоплачених
сум за харчування, виключивши з мотивувальній частини посилання суду на пропуск
без поважних причин строку на звернення до суду.

В іншій частині рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і
процесуального права,   підстав для його
скасування немає.

Враховуючи наведене і керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.І п.3, 308
ч.І, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

вир і ш и л а:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сакського міськрайонного суду АР Крим від 15 січня 2007 року
змінити у частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати за
понаднормові часи і недоплачених сум за харчування, виключивши з мотивувальній
частини рішення посилання суду на пропуск без поважних причин строку на
звернення до суду, передбачений ч.І ст. 233КЗпП України.

В іншій частині рішення Сакського міськрайонного суду АР
Крим від 15 січня 2007 року залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.