Справа № 2-847/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22 ТРАВНЯ 2007 року                                             Червоноградський
міський суд

Львівської області

у складі:
головуючого - судді     Кузьмича С.М.

при секретарі                                      Саратовій О.В., Демчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ДП
„Львіввугілля", Відділу Державної виконавчої служби Червоноградського
міського управління юстиції, з участю третьої особи без самостійних вимог на
стороні позивача Відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного
управління юстиції про визнання діянь
протиправними та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, ДП
„Львіввугілля", Відділу Державної виконавчої служби Червоноградського міського
управління юстиції, з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні
позивача Відділу Державної виконавчої служби Сокальського районногоо управління
юстиції про визнання діянь протиправними та стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування
позову позивач покликається на те, що він працював на шахті
"Червоноградська" ДП "Львіввугілля" на підземних роботах
внаслідок чого отримав профзахворювання. Висновком МСЕК його визнано інвалідом
3 групи із втратою 45 % працездатності. Наказом по шахті № 202 від 31.03.1998
р. йому нараховано одноразову допомогу. Однак, ці кошти шахтою не
виплачувались, у зв»язку з чим він змушений був звернутися до суду. Рішенням
Червоноградського міського суду від 17.12.2002р. задоволені позовні вимоги до
шахти «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» про стягненні відшкодування шкоди.
Кошти присуджені рішенням суду вчасно виплачені не були, у зв»язку з чим він
звернувся до Червоноградського міського суду з позовною заявою про стяті
компенсації за несвоєчасно виплачені кошти. Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 03.10.2005 р. задоволене його позовні вимоги до
шахти "Червоноградська' "Львіввугілля" про стягнення компенсації
за несвоєчасну виплату грошових коштів і 20011,55 грн. Відповідно до ст.124
Конституції України рішення суду є обов»язковим для виконання на всій території
України. До цього часу моменту винесення рішення судом не отримав із вказаних
виплат жодної копійки.

2

Згідно п.2.28 Інструкції із статистики заробітної плати, затв. На Держкомстату України від 13.01.2004 p., яка розроблена відповідно до
Законів України "Про державну статистику" та "Про оплату праці" -суми компенсації працівникам в
частини заробітної плати, у зв"язку з порушенням
термінів їх виплати входять до додаткової заробітної плати. Про те,
що компенсаційні виплати, у зв"язку з несвоєчасною
виплатою зарплати відносяться до заробітної плати і входять в її структуру, підтвердив і пленум Верховного Суду України
в п.б своєї постанови "Про практику застосування судами законода про оплату праці" від 24.12.1999 р. №13. Згідно ст.21 КЗпП України власник підприємства або уповноважений
ним орган зобов'язується виплачувати працівникові
заробітну плату передбачено законодаві про працю.
Згідно п.7 Указу Президента України від 12.05.1996 р. № 333/96
"Про невідідкладні» заходи щодо забезпечення своєчасної виплати
заробітної плати, пенсій, стипендій, інших
соціальних виплат" на керівників підприємств покладена персональна відповідальність за
своєчасну виплату заробітної плати.
Таким чином, нарахування та виплата йому компенсації залежить тільки від ОСОБА_2 як директора шахти.Згідно чинного законодавства виплата заробітної плати здійсшоєть першочерговому порядку, перед іншими
платежами. ОСОБА_2 ігнорує не тільки трудове
законодавство, але й рішення Червоноградського міського
суду про виплату присудженої компенсації. Внаслідок невиконання
рішення суду по виплаті компенсації за несвоєчасно
виплачені грошові кошти згідно рішення суду,
ОСОБА_2, як посадова особа, грубо порушує його Конституційні права на оплату праці та Закони України. Внаслідок порушення ОСОБА_2. на протязі тривалого часу його прав на
отримання компенсації згідно рішення суду,
обов"язкового для виконання на всій території України,
змушений тривалий час переносити душевні страждання у
зв"язку з такою його протиправною поведінкою.
Він являється інвалідом, пенсіонером, людиною похилого віку. Присуджені судом кошти потрібні йому для лікування. Згідно ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та
основних свобод присуджена та невиплачена компенсація
- є його власністю, якою протиправне користуються інші
особи, а позивач в цей час змушений докладати додаткових зусиль
для організації свого життя через відсутність цих коштів. В
нього немає достатніх коштів для їжі, належного лікування. І все це
через ОСОБА_2. який займає посаду керівника державної
шахти. Враховуючи характер протиправної поведінки ОСОБА_2. як
директора шахти, глибину душевних страждань,
погіршення укладу життя та змушення цим прикладення додаткових зусиль для
організації свого життя, тощо, розмір грошового відшкодування моральної шкоди
оцінює в розмірі 2 0000 грн. Просить
постановити рішення яким визнати вищеназвані дії директора в
"Червоноградська" ДП "Львіввугілля" -ОСОБА_2 щодо невиплати йому компенсації за несвоєчасну виплату відшкодування шкоди згідно рішення
Червоноградського міського суду Львівської області
протиправними. Зобов"язати директора шахти
"Червоноградська" ДП "Львіввугіля" ОСОБА_2 негайно виплатити
присуджену компенсацію в

3

сумі 20000 грн. На відшкодування моральної   шкоди
стягнути   з ОСОБА_2. в його користь 2
0000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення аналогічні викладеним
у позовній заяві. Окрім цього позивач пояснив, що
вся заборгованість по одноразовій допомозі та
компенсації йому виплачена. Вважає, що невиплата вчасно належної йому
компенсації є лише виною ОСОБА_2 оскільки
такий мав змогу в добровільному порядку виконати рішення суду так, як це було зроблено відносно ТзОВ „Каріна", а саме виплачено 2 00000грн.
Внаслідок таких дій ОСОБА_2. значно
погіршився його психічний стан, порушився його сон, змінився звичний уклад життя - змушений витрачати час на поїздки до суду, юристів, що призводить до
погіршення його стану здоров"я, він не має часу займатися своїм
здоров"ям, а він являється інвалідом.

Представник відповідача ОСОБА_2. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 не може нести відповідальність по даному позові, оскільки він є керівником шахти, окрім цього він як керівник не міг виконати
рішення суду. Щодо виплати компенсації, оскільки
це йому прямо заборонено Законом України „Про заходи
спрямовані на забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного комплексу" №2711 від 23.0 6.2 005р. та Законом України про внесення змін до Закону України
„Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", яким накладено мараторій на стягнення таких сум із
підприємств паливно-енергетичного
комплексу. Крім того ОСОБА_2 є директор шахти, яка не є юридичною особою, а є структурним підрозділом ДП
„Львіввугілля". Компенсація за затримку
виплати одноразової допомоги проводиться за рахунок
бюджетних коштів, які виділяються на ці цілі державою, тому керівник
підприємства не має права виплачувати таку компенсацію за
рахунок фонду заробітної плати, оскільки це буде нецільове
використання коштів. Крім того вважає, що в державі існує інститут примусового
виконання рішень судів, а саме виконавчі служби, тому позивач
повинен був пред"явити у виконавчу службу виконавчий лист для його
виконання і ставити питання про невиконання рішення суду саме перед державною
виконавчою службою. Окрім цього позивач не
знаходився в трудових відносинах із
ОСОБА_2., а перебував у трудових відносинах із шахтою. Тому вважає, що в
діях ОСОБА_2. вини у невиплаті компенсації
одноразової допомоги позивачу немає, на підставі цього він і не може нести відповідальність. Крім того звернув увагу на те, що виконавчий лист про
стягнення компенсації на шахту
„Червоноградська" не надходив, позивачу не завдано маральну шкоду, оскільки він мав кошти на
лікування та інші потреби, йому була
виплачена одноразова допомога, а в подальшому і компенсація. Просить в
позові відмовити.

Представник
відповідача ДП „Львіввугілля" в судовому засіданні
позов не визнала та пояснила, що виконання рішень судів проводиться в порядку черговості,  таким виконанням займається

4

Державна
виконавча служба,
тому жодної вини відповідачів у невиплаті компенсації немає. Виплати належних
позивачу коштів проводились лише за наявності на підприємстві цільових коштів.
На даний час, у зв"язку із дією мараторію, виплата таких коштів взагалі не
проводиться. Крім того представник відповідача дала пояснення, які в цілому
аналогічні поясненням представника ОСОБА_2.
Просить в позові відмовити.

Представник
відповідача Відділу Державної виконавчої служби Червоноградського міського
управління юстиції, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вини
виконавчої служби у невиконанні рішення суду немає. На виконання у виконавчу
службу надійшов виконавчий лист з Червоноградського міського суду від
17.10.2005р. про стягнення з ДП „Львіввугілля" в користь позивача
компенсації за несвоєчасне відшкодування шкоди. Тому було вікрите виконавче
провадження і копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено
ДП „Львіввугілля" 23.11.2005р. На даний час виконавче провадження зупинено
постановою від 30.12.2005р., оскільки ДП „Львіввугілля" внесено до Реєстру
підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі
погашення заборгованості згідно із Законом України „Про заходи спрямовані на
забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного
комплексу". Дану постанову позивач не оскаржував. Вважає позов
безпідставним, просить в позові відмовити.

Представник
третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Відділу Державної
виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції в судове засідання
не з"явився, хоча неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи,
тому справу було розглянуто у його відсутності.

Заслухавши
пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, вивчивши
матеріали справи та матеріали зведеного виконавчого провадження, суд приходить
до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав, а саме.

Згідно із
наказом №202 від 31.03.1998р шахти №2 „Червоноградська" (а.с.7)
ОСОБА_1призначено до виплати відшкодування шкоди в розмірі 244,94грн. щомісячно
починаючи з 09.12.1997р. по 27.01.1999р., окрім цього призначено до виплати
одноразову допомогу в розмірі 24493,95грн.

Як вбачається з
рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17.12.2002р.
(а.с.8) в користь позивача з ДВАТ шахта „Червоноградська" стягнуто
24493,85грн. одноразової допомоги.

З довідки ВДВС
Червоноградськогоміського управління юстиції від21.12.2005р. (а.с.9) в користь
ОСОБА_1. з ДП „Львіввугілля" згідно виконавчого листа №2-4180 стягувалися
такі суми: 03.11.2003р.    -    1003,55грн.;    19.11.2003р.-    9627,41грн.;

5

Об.02.2004р.-2747,60грн.;                                                                                  18.02.2004р.

360,70грн.;05.04.2004р. - 1009,22грн.; 30.04.2004р. - 662, 05грн.; 19.05.2004р. 822,27грн.

Рішенням
Червоноградського міського суду від 03.10.2005р. (а.с.10) в користь ОСОБА_1. з
ДП „Львіввугілля" стягнуто 20011,55грн компенсації за несвоєчасну виплату
одноразової допомоги.

З листа позивача
адресованого директору шахти „Червоноградська" від 21.08.2006р. (а.с.11)
вбачається, що ОСОБА_1 звертається, до керівника шахти з проханням виплатити
йому компенсацію за несвоєчасну виплату одноразової допомоги. Згідно із
рішенням суду від 03.10.2 005р.

Постановою
підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Львівського обласного управління
юстиції від 23.11.2005р. (а.с.12, 168) було відкрите виконавче провадження,
щодо стягнення в користь ОСОБА_1. з ДП „Львіввугілля" стягнуто 20011,55грн
компенсації за несвоєчасну виплату одноразової допомоги та надану боржнику
термін для добровільного виконання до 30.11.2005р.

Із скарг
позивача адресованих нарадним депутатам, Президенту України, міністру праці та
соціальної політики України, начальнику територіальної Державної інспекції,
уповноваженій Верховної Ради України з прав людини, міністру вугільної
промисловості та генеральному директору ДП „Львіввугілля" (а.с.13,14-15,
16, 17, 18,19,20,21, 22, 23, 24, 25, 26) ОСОБА_1 просить адресатів вжити
заходів щодо негайної виплати йому присудженої судом компенсації.

Як вбачається з
довідки шахта „Червоноградська" від 26.10.2006р. (а.с.39), шахта
стверджує, що в фонд оплати праці не включена компенсація за несвоєчасну
виплату одноразової допомоги за 2005-2006рр. Такі виплати проводяться за
рахунок виділених на ці цілі бюджетних коштів, а з довідки від2б.10.20бр.
(а.с.40) вбачається. Що з 3.10.2005р. і на час видачі довідки ДП
„Львіввугілля" не виділяло бюджетних коштів на погашення заборгованості на
відшкодування компенсації за затримку виплат одноразових допомог.

Наказом ДП
„Львіввугілля" №16-к від 23.02.2004р. (а.с.77) ОСОБА_2 було призначено
директором шахти „Червоноградська", а як вбачається із наказу „25-к від 06.03.2006р.
на ОСОБА_2. покладено
виконання обов'язків директора шахти „червоноградська" з 06.03.2003р.
(а.с.78). З наказу №39-к від 07.03.2003р. шахти „Червоноградська" (а.с.79)
вбачається, що ОСОБА_2 приступив
до виконання обов"язків директора шахти з Об.03.200Зр.

З виписки з
реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України про заходи,
спрямовані на забезпечення   сталого   функціонування   підприємств
паливно-

6

енергетичного  комплексу"  станом на
28.11.2005р.      (а.с.81) вбачається, що в такий реєстр включено ДП
„Львіввугілля".

Відповідно до Положення про відокремлений підрозділ „Шахта
„Червоноградська" Державного підприємства „Львіввугілля" від 28.04.200бр. (а.с.113-121), відокремлений підрозділ -
шахта не є юридичною особою п.З.2.

Довідкою Райффазен Банк Аваль від 08.10.2006р. (а.с.122) стверджується, щона підставі постанов ДВС Сокальського
управління юстиції про арешт коштів боржника,
було заблоковано поточні рахунки шахти
„Червоноградська" ДП „Львіввугілля". Аналогічне вбачається і з
повідомлення Відділення „Промінвестбанку" від 03.11.2006р.
(а.с.123).

Як вбачається з відповіді на запит суду ДП „Львіввугілля" від 10.11.2006р. (а.с.156) ДП „Львіввугілля" проводить
виплату заробітної плати через рахунки
„Промінвестбанку" для шахти „Червоноградська" щомісячно в
межах фонду оплати праці. Згідно ж довідки від 06.11.2006р.
(а.с.157) вбачається. Що в період з 23.11.2005р. по 01.11.2006р. кошти на
погашення заборгованості з одноразової допомоги та нарахованої
на неї компенсації від Міністерства Вугільної
промисловості на рахунки ДП „Львіввугілля" та шахти
„Червоноградська" не надходили.

Згідно виконавчого листа №2-5388 від 17.10.2005р. виданого Червоноградським міським судом (а.с.160) вбачається, що в
користь ОСОБА_1. з ДП „Львіввугілля" підлягає стягненню 20011,55грн. компенсації за несвоєчасну виплату одноразової допомоги.

З
листа  ВДВС  підрозділу
примусового  виконання  рішень Львівського   обласного
управління  юстиції   від
23.11.2005р. (а.с.167)   вбачається,
що  було  направлено
на  адресу  ДП „Львіввугілля"
постанову державного виконавця від 23.11.2005р. про відкриття виконавчого провадження, для відома та
виконання.

Постановою державного виконавця від 27.02.2006р. виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого листа №2-5388 про стягнення що в користь ОСОБА_1. з ДП „Львіввугілля" 20011,55грн. компенсації за несвоєчасну виплату одноразової допомоги
приєднано до зведеного виконавчого провадження №14В-4.

Як вбачається із листа Міністерства вугільної промисловості України від 20.06.200 6р. (а.с.175) адресованого ОСОБА_3, останньому було роз"яснено, що Законом України „Про
Державний бюджет України на 2006р" не
передбачені кошти на погашення заборгованості з регрес них позовів
та одноразової допомоги у 2006р. Тому виплата компенсації
нарахованої за несвоєчасну виплату регрес них
позовів повинна проводитись за рахунок власних коштів підприємства.

Як вбачається із відзиву ДП „Львіввугілля" на позов ТзОВ „Каріна", що розглядався в Господарському суді
Львівської області (а.с.176-177),  відповідач ДП
„Львіввугілля"  вказує,  що ним з

7

квітня 2005р. начато добровільну
сплату    заборгованості    ТзОВ „Каріна".

Згідно представлених позивачем довідок та виписок з історії хвороби (а.с.188-243) вбачається, що такий неодноразово
звертався за медичною допомогою, з приводу
різноманітних захворювань, однак при цьому суд не знайшов
підтвердження покликанням позивача на факт
заподіяння йому моральної шкоди, оскільки із наданих копій медичних документів
не вбачається, що ОСОБА_1 вказував на таку шкоду та звертався в медичні заклади з приводу її заподіяння. Навпаки з цих
документів вбачається, що ОСОБА_1 звертався з приводу хронічного бронхіту, професійного захворювання -силікозу, радикуліту, болів у грудях, кашель, головний біль,
остеохондроз. У наданих позивачем медичних
документах не міститься ні вказівки лікаря, ні
тим більше спеціального висновку, щодо заподіяння йому моральної шкоди та встановлення ступеня тяжкості такої.

Довідкою МСЕК (а.с.244) стверджується, що ОСОБА_1 являється
інвалідом 3-ї групи безтерміново.

З пенсійного посвідчення (а.с.245) вбачається, що ОСОБА_1 є
пенсіонером та отримує пенсію.

Як вбачається із постанови про зупинення виконавчого провадження від 30.12.2005р. (а.с.80) державним виконавцем ВДВС Львівської області було зупинене виконавче провадження
№14В-14 з виконання виконавчих документів
щодо стягнення з ДП „Львіввугілля" на користь
фізичних та юридичних осіб до закінчення терміну дії процедури погашення
заборгованості ДП „Львіввугілля", визначеного Законом України „Про заходи
спрямовані на забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного комплексу"

Враховуючи вищенаведене та пояснення сторін, а саме пояснення позивача щодо того, що на даний час йому фактично
виплачено не лише одноразову допомогу, а й
компенсацію за затримку її виплати, суд не
знаходить підтвердження заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок несвоєчасної виплати компенсації з несвоєчасно виплачену
одноразову допомогу.

Окрім цього суд не знаходить в діях відповідачів вини, в невиплаті
позивачу компенсації за несвоєчасно виплачену одноразову
допомогу, оскільки на переконання суду відповідачі діяли в межах своїх повноважень з врахуванням норм
Закону України „ Про заходи
спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу". Так згідно ч.2 ст.2 Закону його дія
поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а
відповідно до реєстру підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до згаданого Закону в
такий реєстр включено і ДП „Львіввугілля".

Відповідно      п.
8  ст.3  Закону України  „ Про  заходи

спрямовані  на
забезпечення  сталого  функціонування підприємств

паливно-енергетичного  комплексу"  на
строк  участі підприємства

паливно-енергетичного
комплексу    у    процедурі погашення

8

заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження
та заходи примусового виконання рішень щодо
цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом
України „Про виконавче провадження"

Згідно із Законом України „Про внесення змін до ст.3 Закону України
„Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" процедура погашення заборгованості підприємствами
паливно-енергетичного комплексу діє до 01.01.2008р.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити у зв"язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.10,57, 60,209,212-215,218 ЦПК України, Законом України „Про заходи спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" №2711 від 23.06.2005р. та Законом України
про внесення змін до Закону України „Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного
комплексу", суд

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 2 0 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції.