МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа
№ 2 -195/2007 р.
3 квітня 2007 року                                  Ялтинський міський суд Автономної
у складі: головуючого
судді -                                                                                       БІЛЮНАС
секретарі -                                                                                     Стенька
за участю: представника позивача -                                                                          ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим цивільну справу за позовом
ОСОБА_2  до виконавчого комитету
Алупкінської міської ради про стягнення
заборгованості по заробітній  платні,
Позивач уточнивши позов у порядку цивільного судочинства, просить суд
стягнути  з відповідача на її користь
мотивовані тим, що вона з 2002 року була прийнята на роботу до виконавчого
комитету Алупкінської міської ради а з 4 квітня 2002 року призначена на посаду
керуючого справами воконавчого комитету. Розпорядженням № 55-л від 12 вересня
2005 р. в.о. Алупкінського міського голови була звільнена за прогули без
поважних причин на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП Украини з 25 липня 2005 року.
Вважає, що відповідач не зплатив їй остаточний розрахунок, тому повинен виплатити
заборгованність по заробітної платні з липня 2005
Представник позивача наполягав на
вимогах свого довірителя зі вказаних підстав,
Відповідач  позов не визнав в повному
обсязі і надіслав  письмове заперечення,
що до діючого трудового законодавства України ніяких заборгованостей перед
ОСОБА_2 не має, при звільненні був проведений повний розрахунок, отримати гроші
позивач відмовилась, що підтверджується надісланими в адрес позивачки листами,
крім того вона звернулась з позовом з пропуском строку звернення відповідно
ст.233 КЗпП Украини, з заявою з клопотанням про поновлення пропущеного строку
зі вказівкою причин такого пропуску до суду не зверталася.
Заслухавши пояснення позивача, ії представника, дослідивши обставини по
справі, якими сторони та їх представники обґрунтовують свої вимоги й
заперечення, дослідивши  надані сторонами
докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60, 131 ЦПК України, - суд розглядає цивільні
справи  не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК, надавши відповідні докази чи
про них суд до або під час попереднього судового засідання.
Як на юридичні підстави заявлених
вимог щодо, позивач і його представник посилаються на ст. ст. 47,83,115-117,
233,238 КЗпП України.
Як встановлено судом, відповідно до
наказу № 18-л від 4 квітня 2002 року ОСОБА_2 була
переведена на посаду керуючий справами виконавчого комитету Алупкінської
Відповідно до розпорядження  № 55-л від 12 вересня 2005 р. в.о.
Алупкінського міського голови вона була звільнена  з посади за прогули без поважних причин на
підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП Украини з 25 липня 2005 року (л.с.12).
Згідно з приписами частини третьої статті 61 ЦПК рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є обов'язковим щодо фактів, які встановлені
судом і мають значення для вирішення спору. Тобто рішення суду, на яке
посилається позивачка, має преюдиціальне значення, оскільки обставини,
встановлені судовим рішенням не повинні доказуватися при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи  або
особа,  щодо якої встановлено ці
Постановою Ялтинського міського суду від 20 червня 2006 р. у позові ОСОБА_2
до Алупкінської міської ради про визнання незаконним розпорядження №55 від 12
вересня 2005 року, зміні формулювання причини звільнення та стягнення моральної
шкоди було відмовлено, в зв'язку з Тим що ОСОБА_2 звернулася з пропуском строку
звернення до суду.
Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від
6.11.06 р. Постанова Ялтинського сду була за лишена без змін.
Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до міського чи районного суду в
тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права. Позивач в судовому засіданні підтвердила, що останній
раз заробітну платню вона получила в червні 2005 року, а в суд вона звернулась
з позивом про стягнення розрахунку тільки 18.08.06 року, крім
того як встановлено судовими інстанціями позивачці о звільненні було достовірно
відомо з 20.01.06 р.
Відповідно до ст. ст. 44 ч. 1, 61 ЦПК
України визнання певних фактів звільняє протилежну сторону від доведення таких
фактів,  -  позивачем пропущений вказаний строк позовної
давності. Виконуючи керівні роз'яснення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України  № 9 від 6 листопада 1992 року
“Про практику розгляду судами трудових спорів”, суд не знайшов причини пропуску
строку звернення до суду поважними, а тому немає підстав для поновлення
Розрахунок був нарахован позивачкі, у
розмірі 678,14 грн отримана  17 квітня
2006 року. Це повністю підтверджується наданими представником відповідача
касовим ордером (л.с.36).
У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення.
Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути
виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником
вимог про розрахунок. Про нарахування суми, що належить працівникові при
звільненні, власник зобов'язаний письмово повідомити працівника перед виплатою
Судом встановлено, що ОСОБА_2 нараховані кошти при звільнені, однак вона не
зверталася за їх отриманням і тому вони тривалий час знаходились на
депонованому спеціальному рахунку заробітної плати.  Проте, розрахунок суми заробітної плати є
повним, оскільки позивачка не оскаржує його розмір.
Адміністрація відповідача
неодноразово звіщала ОСОБА_2 що ій треба з'явиться за розрахунком з 28.1005
р.,3.11.05 р.,12.04.06 р. (л.д.16-18,20-22).
Суд встановив, що заборгованості за час
примусового прогулу, не існує, оскільки сума нарахована і виплачені позивачеві
у загальному розмірі 678,14 гривень разом з компенсацією за невикоростаний
відпусток згідно з платіжними відомостями та розрахунками, які були надані суду
відповідачем, та залучені до матеріалів справи(л.с19,23,36,42).
Дійсність та правильність зазначених
розрахунків не викликає сумнівів суду. Такі розрахунки є письмовими доказами у
справі, яким суд дає належну оцінку. Позивач з посиланням на супротивні докази
не оспорювала їх правильність, до або під час попереднього слухання не
звернулася до суду з обґрунтованим клопотанням про забезпечення деяких доказів,
у тому числі й шляхом призначення судово-бухгалтерської експертизи, а навпаки,
визнала повним і достатнім сукупність наданих нею доказів, а у судовому
засіданні, після надання відповідних відомостей отримання заробітної плати,
визнала сам факт отримання вказаної грошової суми відповідно до зазначених
розрахунків. Позивач і його представник не надали суду доказів того, що позивач
за отриманням відповідних.
Оцінивши всі докази повно, всебічно та об'єктивно  в їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги позивача не засновані на законі і не знайшли своє  підтвердження в судовому засіданні тому не
підлягають   задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись
ст.43 Конституції України, ст. ст. 47,83,115-117,233,238 КЗпП України, ст. ст. 1, 10, 11, 60, 209,
212- 215 ЦПК України, суд
викладеного і керуючись ст. 1, 34, 35, 37 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням”, ст. ст. 2, 10, 13, 40 ч. 1
п. 1, 43, 43-1 ч. 1, 95, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 1, 3, 10, 11, 60, 61, 209,
212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд
В позові ОСОБА_2  до виконавчого комітету Алупкінської міської ради про стягнення
заборгованості по заробітній  платні  -
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в
десятиденний  строк з наступного дня
після проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження  і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення суду набирає
законної сили у
порядку та строки, передбачені ст. ст.
223, 295 ЦПК України.

СУДДЯ -