УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді:                          Любобратцевої Н.І.

Суддів:                                               Даніла Н.М.

Чистякової Т.І.

При секретарі:           Сафіній Ф.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Державного підприємства
Радіотелевізійний передавальний центр Автономної Республіки Крим (далі - ДП РТПЦ АРК) про визнання
незаконним наказу про скасування надбавки, визнання незаконними дій директора
ДП РТПЦ АРК по
зменшенню суми матеріальної допомоги на оздоровлення, про зобов'язання сплатити
невиплачені суми надбавки, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1. на рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 01.03.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ДП РТПЦ АРК
про визнання незаконним і скасування п.З наказу №191/а від 18.08.2004 р. про
скасування надбавки за високі досягнення в праці. Просить зобов'язати
відповідача провести виплату несплаченої додаткової
заробітної плати - надбавки до окладу, з нарахованою
на неї премією в сумі 11505 грн. Просить визнати необгрунтованим зменшення суми
матеріальної допомоги до відпустки на оздоровлення, і зобов'язати РТПЦ АРК провести виплату
несплаченої в повному обсязі матеріальної допомоги до відпустки за 2004 р. в сумі 1541 грн.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що він був прийнятий на роботу в ДП РТПЦ АРК в 1985 році, наказом
№36/а від 24.02.2004 р. був
переведений на посаду начальника Загального відділу. Цим же наказом йому була
встановлена надбавка за високі досягнення в праці у розмірі 259 грн. 18.08.2004 р. наказом
№191/а вказану надбавку було скасовано на підставі ліквідації Загального відділу, проте будь-яких наказів про ліквідацію
Загального відділу, його реорганізацію або злиття з іншими підрозділами
не видавалось. Вважає, що новий штатний розклад, який вказаний в наказі не
встановлює структуру підприємства і не може бути підставою для скасування
надбавки, оскільки надбавка надавалась не за те, що він очолював відділ, а за
високі досягнення в праці. Позивач вважає, що відповідач повинен доплатити
несплачену суму надбавки до окладу в розмірі 11505 грн. Також позивач вважає, що йому було безпідставно
зменшено суму матеріальної допомоги до відпустки за 2004 рік. Позивач
вважає, що йому як учаснику бойових дій, відповідач повинний був виплатити
матеріальну допомогу у розмірі 2
окладів, проте, йому було виплачено допомогу у розмірі 1 окладу, тоді як
іншим працівникам було сплачено по 2
оклади.

Представник
відповідача позов не визнав, пояснивши, що скасування надбавки і виплата
матеріальної допомоги до відпустки було здійснено відповідно до положень
Колективного договору підприємства.

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 01.03.2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

Справа №22-ц-3350/07                                           Головуючий в першій

інстанції, суддя -   Гулевіч Ю.Г. Доповідач, суддя - Чистякова Т.І.

Не погодившись з
рішенням суду, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як необгрунтоване,
постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити
нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши
позивача і представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на їх
необгунтованість. Колегія суддів погоджується з висновками суду.

Так, із
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був
прийнятий на роботу в ДП РТПЦ АРК
в 1985 році,
наказом №36/а від 24.02.2004
р. був переведений на посаду начальника Загального відділу ДП РТПЦ АРК. Цим же наказом
йому була встановлена надбавка за високі
досягнення в праці. 18.08.2004 р. наказом №191/а вказану надбавку
було скасовано на підставі ліквідації відділу.

Пунктом 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999
р. №13 „Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачено,
що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за
рік чи вислугу років, надбавок і доплат
необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та
розміри цих виплат.

Згідно з ч.2 ст.
97 Кодексу законів
про працю України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови з провадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочуваних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями
самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Пунктом 4 розділу V Колективного
договору РТПЦ АРК від 2004 р. встановлені
перелік, конкретні розміри і порядок сплати доплат і надбавок до тарифних
щомісячних ставок і окладів відповідно до Додатка №5 (а.с.35, 48-49). Проте, в
Колективному договорі РТПЦ АРК
від 2004 р.
Положення по встановленню надбавок робітникам, керівникам і службовцям
відсутнє. Положення від 2002
року, втратило чинність, тому що в 2004
році прийнятий новий Колективний договір. Таким чином, правові підстави для
продовження виплати цієї надбавки відсутні.

Також позивач вважає, що йому було
безпідставно зменшено суму матеріальної допомоги до відпустки за 2004 рік. Позивач
вважає, що йому як учаснику бойових дій відповідач повинний був виплатити
матеріальну допомогу у розмірі 2
окладів, проте, йому, на його дімку, безпідставно було виплачено допомогу у
розмірі 1 окладу,
тоді як іншим -працівникам
було сплачено по 2 оклади.

Колегія суддів
вважає, що вимоги позивача в цій частині є безпідставними і погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 6
розділу VIII Колективного договору РТПЦ АРК від 2004
р. одноразова матеріальна допомога на оздоровлення сплачується робітникам
при наданні щорічної відпустки в розмірі до 2-х окладів з доплатами і надбавками за рішенням керівництва
РТПЦ. Виходячи з даного положення Колективного договору розмір матеріальної допомоги при наданні щорічної
відпустки визначається керівництвом, вказане положення лише встановлює
граничний, а не мінімальний розмір цієї виплати. Доводи позивача про те, що він
як учасник бойових дій має право на матеріальну допомогу у розмірі 2 окладів, а також те, що іншим працівникам допомога сплачена у розмірі 2 окладів правильно не прийнятий судом до уваги, оскільки
Колективним договором не передбачена сплата вказаним особам матеріальної
допомоги у розмірі двох окладів. Також згідно з

наказом №186/А від 16.08.2004 р. іншим працівникам РТПЦ також виплачувалась матеріальна
допомога при наданні щорічної відпустки у розмірі одного окладу (а.с.29-30).

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскаржуючи
висновки суду, апелянт не надав допустимих доказів, які спростовують висновки
суду. Підстави до скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги
відсутні.

Виходячи з наведеного та керуючись ч.1 п.1 ст.307, ст.308, ч.1 п.1 ст.314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 01.03.2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.