Справа
№ 2-378 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007р.
Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді:
Крилюк М.І.,

секретаря:
Сабадаш Л.В.,

представника:
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м.Косів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, представник позивача:
ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5про
усунення перешкод в користуванні власним майном та стягнення моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась із позовом до суду про
усунення перешкод в користуванні майном та стягнення моральної шкоди .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2. та
ОСОБА_1. позов підтримали та пояснили, що в 1999 році ОСОБА_2 продала своє будинковолодіння яке
знаходиться вАДРЕСА_1подружжю ОСОБА_1. та ОСОБА_7., однак в даному будинку вона продовжує проживати, поте
відповідачі чинять перешкоди в користуванні майном, а саме самовільно закрили
ворота які ведуть до даного господарства чим перешкодили можливість заїзду до
будинку та не мають доступу до вбиральні та гаража . Даними діями їм
заподіяно моральну шкоду яка вирежена у моральних переживаннях, що вплинуло на
їхній звичний спосіб життя, вказану шкоду оцінюють   в 5
тис.грн. Просять позов задоволити .

Відповідачі позов не визнали та пояснили, що в 2004 році вони
придбали у ОСОБА_8половину будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2 разом із
земельною ділянкою яка відповідно до рішення суду була приватизована . Будинок
позивачів межує із їхнім будинком і позивачі за їхньою згодою тимчасово
користувались земельною ділянкою із метою доступу до своїх господарських
приміщень , однак на
даний час вони мають можливість влаштування заїзду із іншої сторони вулиці. При зверненні до
Косівської м/ради про вирішення спірного питання стосовно користування
заїздом,   то позивачам
рекомендовано   влаштувати заїзд до
господарства із

2

іншої
сторони, оскільки дана земельна ділянка перебуває у власності. Крім цього
зазначили, що позивачі не мають права звернення із вказаним позовом до суду,
оскільки відповідно до договору-купівлі продажу будиноволодіння у ОСОБА_2.
придбала ОСОБА_9 яка на даний час не перебуває у шлюбі із позивачем , а тому позивачі
не мають жодного відношення до даного господарства. Просять в позові відмовити .

Третя особа на стороні позивача в судове засідання не
прибула незважаючи на неодноразові вимоги .

Суд залухавши сторони та вивчивши матеріли справи вважає,
що в позові слід відмовити з наступних підстав :

Відповідно до ст.ст. 386 , 391 ЦК України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник який має підстави
передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою , може
звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій які можуть порушити
його право або вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпоряджання своїм майном .

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 13.10.
1999 року ОСОБА_2. продала будинковолодіння яке знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_5
Вказаний договір зареєстрований в Коломийському МБТІ за № 3069 . В даному
договорі також передбачено, що за будинковолодінням числиться земельна ділянка
розміром 0,054 га яка
надана для обслуговування господарських будівель. Проте відповідно до довідки
Косівської м / Ради
вказана земельна ділянка не приватизована ні ОСОБА_2. ніОСОБА_5, оскільки спір
з приводу цього розглядався судом.

Також згідно матеріалів справи вбачається, що і
відповідачі також придбали відповідно до договору купівлі - продажу
будинковолодіння у ОСОБА_8. 2.04.22004 року, що межує
із будинком який належав ОСОБА_2., також придбали і земельну ділянку площею 610
кв. м.

Рішенням суду від 21.02.2001 року встановлено, що
ОСОБА_8. зверталась із позовом до ОСОБА_2. , Косівської мРади та ОСОБА_5 про
визнання недійсним рішень виконкому про передачу спірної земельної ділянки
відповідачам та визнання недійсним державного акту на право власності, даним
рішенням її позов задоволено та зобов»язано відповідачів повернути земельну
ділянку і не чинити перешкоди .

Вказане рішення ОСОБА_2. таОСОБА_5 оскаржували , проте відповідно
до Ухвали Івано- Франківського обласного суду від 5.06.2001 року воно
залишено без зміни.

Таким чином із вказаних обставин видно, що спір з приводу
зазначеної земельної ділянки вже розглядався судом , і на даний час
жодного документу на право власності щодо земельної ділянки яка знаходиться
біля будинку поАДРЕСА_1суду не представлено .

Крім цього в судовому засіданні встановлено, що рішенням
суду від 10.11.2005 року шлюб між ОСОБА_1 таОСОБА_5 розірвано та прийнято
рішення з приводу розподілу   спільно
придбаного майна. Проте відповідно до довідки

3

Коломийського МБТІ зазначено, що будинок та господарські
приміщення які знаходяться в м. Косові поАДРЕСА_1зареєстровані за ОСОБА_5,
тобто вона являється на даний час власником даного майна, також зазначено,
що за вказаною адресою за ОСОБА_1 приватної власності не зареєстровано.

Враховуючи наведені обставини єдиним власником майна яке
знаходиться по АДРЕСА_1 являєтьсяОСОБА_5, яка відповідно до вимог ст.391 ЦК України і має
право звернення до суду на усунення перешкод в користуванні даним майном , а позивачі не
можуть ставити дані вимоги, оскільки вони не довели в судовому засіданні, що
вони мають право власності на дане майно чи право розпорядження ним.

В судове
засіданняОСОБА_5 не являється і не ставить жодних вимог щодо усунення перешкод
в користуванні належним їй майном .

Представлені суду акти складені комісією Косівської
мРади про те, що не витримано санітарні розриви до вбиральні та встановлено
огорожу між господарствами, що знаходяться поАДРЕСА_1, АДРЕСА_2не являються
доказом для задоволення даних вимог, оскільки комісія не встановлювала хто є
власником спірного майна і чи йому дійсно чинять будь - які перешкоди відповідачі.

Також не доведено в суді і вимоги про стягнення моральної
шкоди так як не представлено жодних доказів які б засвідчували даний факт .

Таким чином, закладені позовні вимоги являються
безпідставними, а тому не підлягають до задоволення .

На підставі викладеного ст.ст.386, 391, 1166, 1167 ЦК України,
керуючись ст.ст. 214-215
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, представник позивача: ОСОБА_2до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5про усунення перешкод
в користуванні власним майном -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.