СУД  ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц -659/2007р.                                           Головуючий
про захист честі, гідності                                         Грабовий
до засобів масової інформації                             Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

іменем України

29
березня 2007 року                                            Колегія
суддів судової палати в цивільних

справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                                    Ювшина В. І.

судців                                               Корнієнко
Н.В., Качана О.В.

при
секретарі                                  Авласовій
М.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу позивачки
ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 7 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, редакції газети «Черкаський край»
про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

встановила:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, редакції газети «Черкаський
край» про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної
шкоди, мотивуючи тим, що в газеті «Черкаський край» №31 від 22 квітня 2005 року
на 10-ій сторінці під рубрикою «Люди, долі, мораль» за підписом кореспондента
ОСОБА_2 надрукована стаття «Всупереч рішенню суду, нехтуючи закон, ветерана
війни насильно викинули з його власної квартири».

В цій
статті, на її думку, відповідачі поширили негативну, недостовірну інформацію
відносно неї. а саме, що вона «всупереч рішенню суду, нехтуючи закон, ветерана
війни насильно викинула з його власної квартири», а також «викинула речі
інваліда війни з його власної хати».

Так як
ця інформація є негативною, вважає, що вона є недостовірною. Крім того,
інформація не відповідає дійсності, так як ніякого рішення суду не було, а
також ніяких речей з хати вона не викидала.

Поширенням
такої інформації на всю Черкаську область відповідачі порушили її законні
права, передбачені ст.270 ЦК
України (право на повагу до гідності та честі), завдали моральну шкоду, що
полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації. Враховуючи
глибину душевних страждань, розмір грошового відшкодування моральної шкоди вона
оцінює в 1 700 грн.

Тому
просить суд зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію в
даному засобі масової інформації. Стягнути з відповідачів на її користь 1 700
грн. моральної шкоди та понесені нею витрати.

2

Рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси від 7 грудня 2006 року в позові ОСОБА_1
відмовлено.

В своїй
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вказує на те, що суд не забезпечив
гарантій захисту честі і гідності та ділової репутації позивачки, бо не
встановив першоджерела поширення негативної, недостовірної інформації, яке несе
цивільно-правову відповідальність по даній категорії справ. Вважає, що дане
рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Просить його скасувати як незаконне, скерувавши справу на новий розгляд у
складі іншого суду.

В
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, частково змінивши позовні вимоги, просила
стягнути з відповідачів по 1 500 грн.

Заслухавши
учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції,
колегія суддів приходить до наступного.

В
судовому засіданні встановлено, що в газеті «Черкаський край» №31 від 22 квітня
2005 року на І 0-ій сторінці під рубрикою «Люди, долі, мораль» за підписом
кореспондента ОСОБА_2 надрукована стаття «Всупереч рішенню суду, нехтуючи
закон, ветерана війни насильно викинули з його власної квартири».

В цій
статті крім названого заголовку міститься також вислів: «...викинула речі
інваліда війни з його власної хати», на які вказує в позові ОСОБА_1

Приймаючи
оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції
послався на рішення Кам'янського районного суду від 1.04.2005 року, яким
визнано недійсним розпорядження органу приватизації №18 від 20.08.2004 року,
виданого Кам'янською міською радою народних депутатів та свідоцтво на право
власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_1.

Цим
самим суд вказав на те, що факт незаконної приватизації позивачкою квартири,
АДРЕСА_1, яку отримав ОСОБА_3, в якій він був прописаний і права на яку його
було позбавлено шляхом такої приватизації, проведеної без його згоди, - мав
місце.

На думку
колегії, суд першої інстанції під час розгляду даної справи вивчив всі доводи в
підтримку позову та заперечення щодо позовних вимог, проаналізував їх та дав
вірну оцінку обставинам по справі.

Відповідно
до ст.2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в
Україні», свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і
переконань гарантується Конституцією України і відповідно до цього Закону
означають право кожного громадянина вільно і незалежно шукати, одержувати,
фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку інформацію за
допомогою друкованих засобів масової інформації.

Статтею
26 названого Закону передбачені права та обов'язки журналіста, де вказано, що
журналіст має право на вільне одержання, використання, поширення (публікацію)
та зберігання інформації.

Отже, як
видно з матеріалів даної справи, після одержаного 20.10.2004 року листа від
дочки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та після винесення Кам'янським райсудом рішення від
1.04.2005 року, яке підтвердило обставини, зазначені в листі, 22 квітня 2005
року у газеті «Черкаський край» була надрукована стаття «Всупереч рішенню суду,
нехтуючи закон, ветерана війни насильно викинули з його власної квартири».

Не
заперечуючи наявність подій щодо незаконної приватизації квартири, без згоди
квартиронаймача ОСОБА_3, безпосередньо якому надавалася спірна квартира і який
був позбавлений на неї права, не заперечуючи тієї обставини, що ставилося перед
судом питання про визнання ОСОБА_3, втратившим право на користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, позивачка

3

ОСОБА_1 в позові
просить суд зобов'язати відповідачів спростувати інформацію в даному засобі
масової інформації, оскільки вона є недостовірною.

Громадяни
мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації
опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають
дійсності або принижують їх честь і гідність.

Якщо
редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають
дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у
запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або
опублікувати його за власною ініціативою (ст..37 Закону).

Проте, з
зазначеного вище випливає, що інформація щодо позбавлення ОСОБА_3 права на
житло зі сторони позивачки, є достовірною.

Щодо
конкретних висловлювань автора статті: «Всупереч рішенню суду, нехтуючи закон,
ветерана війни насильно викинули з його власної квартири» та «...викинула речі
інваліда війни з його власної хати...», то згідно практики Європейського Суду з
прав людини, уявляється неприйнятним, щоб журналіста позбавили можливості
висловлювати критичні думки, навіть якщо він не може довести їх істинність. Поняття
«журналістська свобода» допускає деяке перебільшення і навіть провокативність.
Тим більше, з названого вище рішення суду вбачається, що речі ОСОБА_3 були
вивезені з його квартири, що підтверджує сама апелянт у скарзі, заперечуючи, що
це зробила не вона конкретно.

Крім
того, слід зауважити, що частина 7 ст.37 Закону України «Про друковані засоби
масової інформації (пресу) в Україні» встановлює підстави для відмови в
публікації спростування. Такими підставами є: 1) порушення спростування ст..3
цього Закону (ця стаття забороняє зловживання свободою діяльності засобів
масової інформації); 2) суперечність спростування рішенню або вироку суду, що
вступив в законну силу; 3) спростування є анонімним.

Тому
колегія вважає, що судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, з урахуванням вимог
закону щодо правильності та справедливості судового рішення.

Висновки суду в
цілому відповідають обставинам справи.

В скарзі
апелянт ОСОБА_1 вказує на ту обставину, що суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення не встановив першоджерела поширення негативної інформації
та не залучив належного відповідача - ОСОБА_4, «як поширювача недостовірної
інформації», а редакцію газети «Черкаський край» не залучив як 3-ю особу на
стороні відповідача, що не має самостійних вимог», посилаючись при цьому на
норму ст..33 ЦПК
України.

Так,
відповідно до ст.. 33 ЦПК
України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї
особи, яка має відповідати за позовом, або залучає у справі іншу особу як
співвідповідача.

В даному
випадку позивачка в заяві ставить питання про зобов'язання відповідачів
спростувати недостовірну інформацію в даному засобі масової інформації та про
стягнення з відповідачів на її користь 1 700 грн. моральної шкоди і понесені
нею витрати.

Такими були
позовні вимоги.

Мова про
ОСОБА_4, «як поширювача недостовірної інформації», в полові не йшла, оскільки в
заяві вказано, що на всю Черкаську область інформація поширена через
відповідача - газету «Черкаський край» автором статті - відповідачем ОСОБА_2.
Клопотання про заміну первісного відповідача (відповідачів) належним
відповідачем позивачкою не заявлялося. Позовні вимоги протягом всього розгляду
справи, крім збільшення розміру стягуваної з відповідачів моральної шкоди,
позивачкою не мінялися.

Крім
того, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі.

4

Тому
суд, вважаючи газету «Черкаський край» і автора статті ОСОБА_2 по заявлених
позовних вимогах належними відповідачами, не залучав до участі у справі
співвідповідачем ОСОБА_4, що на думку колегії суддів, є вірним.

Інші
обставини, на які апелянт посилається у скарзі, не впливають на законність та
обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

З цих причин,
підстав для скасування рішення суду колегія не знаходить.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси від 7 грудня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, редакції газети «Черкаський край» про захист честі,
гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, - залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня
його проголошення.