МІСЬКИЙ СУД
Справа
№ 2-3835
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року        Ялтинський міський суд Автономної

Республіки
Крим у складі: головуючої судді Земляної Г.В., при секретарі

Копистько
О.М., з участю адвоката ОСОБА_1,ОСОБА_2, розглянувши у

відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом

ОСОБА_3
до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, приватний нотаріус Ялтинського нотаріального
округуОСОБА_6 про

визнання
недійсним договору дарування і повернення у власність частки квартири

і
по позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи Комунальне підприємство
«Бюро технічної

інвентаризації
в м.Ялта», Перша Ялтинська державна нотаріальна контора про

визнання
недійсним договору дарування, скасування права власності на частку

квартири
і державну реєстрацію,

в
с т а н о в и в:

ПозивачкаОСОБА_3 просить суд визнати
недійсним договір дарування

на
3/10 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між нею і ОСОБА_4від
15 березня 2005 року,

посвідченого
приватним нотаріусом Ялтинського нотаріального округу ОСОБА_6 і повернути
їй  у власність вищевказану частку
квартири.

Вимоги мотивовані тим, що вона вважала,
була впевнена і мала намір 15

березня  2005 року укласти договір купівлі-продажу
квартири, а не договір

дарування
квартири, оскільки вона довірилася колишній свекрові із якою у нею

були
довірні відношення і яка давала їй кошти на оформлення документів із

наміром
продати спірну квартиру. 15 березня 2005 року вона в присутності сторін

підписала
договір , а ІНФОРМАЦІЯ_1року  у неї
народилася дитина. Після

народження
дитини в сім'ї склалися незносні умови, вона вимушена була оформити

розірвання
шлюбу і покинути квартиру в якій її прописала ОСОБА_5.

Позивачка  із дитиною
залишилася без житла. На її вимоги до ОСОБА_5

повернути
їй її квартиру, або отримані гроші, їй стало відомо, що нею підписано

не
договір купівлі продажу квартири, а договір дарування квартири.

Представник позивачкиОСОБА_8 у судовому
засіданні підтримала

заявлені
вимоги.

Представник відповідачки ОСОБА_4 із
позовом не згідний, вважає

договір
дарування частки квартири законним, так як дії позивачки і її

представника
ОСОБА_8 направлені на позбавлення його представника житла.

Позивачку
при укладенні угоди ніхто не вводив у оману, вона добровільно

підписала
угоду у приватного нотаріуса ОСОБА_6.. Відповідачка ОСОБА_4 також мала намір
купити вказану квартиру. Однак, ОСОБА_5, яка

представилася
як довірена особа ОСОБА_3,  сказала, що
краще укласти

договір
дарування  щоб не платити великі збори. У
нотаріальній конторіОСОБА_3 підписала договір дарування.  ОСОБА_4 надала ОСОБА_5 гроші за

отриману
квартиру у сумі 9000 евро.

Представник ОСОБА_4 пред'явив
позов  до ОСОБА_3.,

ОСОБА_7і
просить суд визнати недійсним договір дарування спірної  частки

квартири
АДРЕСА_1,

укладеного
між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 07 серпня 2006 року, посвідченого

державним
нотаріусом Першої Ялтинської держаної нотаріальної контори. Також

просить
суд припинити право власності на спірну частку квартири ОСОБА_7і

скасувати
державну  реєстрацію права власності
ОСОБА_7на спірну

квартиру.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що
07 червня 2006 року Ялтинським

міським
судом було винесено заочне рішення по справі №2-1405 по позову ОСОБА_3до
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування і позивні

вимоги
ОСОБА_3 задоволені. Визнаний недійсним договір дарування спірної

частки
квартири ОСОБА_4. Ухвалою Ялтинського міського суду від 28

листопаду
2006 року вищевказане рішення було скасовано і справа була призначена

до
розгляду у загальному порядку. 24 січня 2007 року рішенням Ялтинського

міського
суду були задоволені позивні вимоги ОСОБА_3, і договір дарування

спірної
квартири був визнаний недійсним.  01
серпня 2007 року вказане рішення

по
справі скасовано ухвалою колегії судів судової палати по цивільним справам

Апеляційного
суду АРК і справа направлена на новий розгляд.
Таким чином

відповідачка
не мала права дарувати спірну квартиру, так як вона не була її

власником.
Крім того при укладенні угоди  було
скрито той факт, що був судовий

спір
по частці квартири.

Представник  ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав
заявлені

вимоги.

Представник ОСОБА_3 проти вимог
позивної заяви ОСОБА_4

заперечувала,
так як на момент укладення ОСОБА_3
договору  дарування

квартири
на ім'я ОСОБА_7було у силі рішення Ялтинського міського суду

про
визнання за відповідачкою права власності на житло. Вона розпорядилася

спірної
квартирою на свій розсуд і ніяких претензій до ОСОБА_7не має.

Підстав
для визнання недійсною угод не має.

Представник ОСОБА_7 також заперечує
проти заявлених вимог, так

як
у позивачки не має правових підстав для заявляти вказані вимоги. ОСОБА_4  не була стороною по договору. На час
укладення угоди було у силі рішення

суду.

Третя особа ОСОБА_5 заперечує проти
позивних вимог ОСОБА_3, так як  дійсно,
коли її син одружився із позивачкою, для
поліпшення

житлових  умов
їх сім'ї позивачка подарувала свою частку квартири. Позивачка

ОСОБА_3
обманула її і її сина, зловживала спиртними напоями, ображала їх.

В
зв'язку із чим шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка

вирішила
обманним шляхом позбавити житла ОСОБА_4, яка дійсно купила у неї

кімнату
в квартирі, яка була після пожежі. Відповідачка зробила ремонт в

квартирі.
Дії позивачки носять протиправний характер.

Вимоги ОСОБА_4 підтримує, так як
відповідачка не мала права

продавати
вищевказану частку квартиру.

Представники третіх осіб: Першої
Ялтинської державної нотаріальної

контори
і Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації в м.Ялта» в

судове
засідання не з'явився, просить розглянути справу в його відсутність,

покладається
на розсуд суду.

Третя особа - приватний нотаріус
Ялтинського міського нотаріального

округуОСОБА_6про
день і час слухання справи повідомлена належним чином.

Надала
до суду листа, що нею посвідчена  угода -
договір дарування  між

ОСОБА_3
іОСОБА_4 із дотримання  чинного законодавства,
щодо

вчинення
нотаріальних дій. Просить справу розглянути в її відсутність.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку,

що
позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а в задоволенні позову ОСОБА_4 слід
відмовити.

У силу ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України -
зміст правочину не може

суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також

моральним
засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути

вільним
і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на

реальне
настання правових наслідків, що обумовлені ним.

На підставі ч.1 ст. 215 ЦК України, -
підставою недійсності правочину є

недодержання
в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які

встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 229 ЦК України передбачає
правові наслідки правочину,

який
вчинено під впливом помилки, а саме: якщо, особа, яка вчинила правочин,

помилилася
щодо обставин, які мають істотне значення, такий право чин може бути

визнаний
судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину,

прав
та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно

знижують
її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Помилка
щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків,

встановлених
законом.

У судовому засіданні встановлено, що на
підставі договору міни від 01

грудня
1998 року позивачка ОСОБА_3, була власником 3/10 частки квартири АДРЕСА_1(арк.спр.22
т.1).

Судом встановлено, що із 2000 року
позивачка перебувала на обліку в

відділі
опіки та піклування Управління освіти при Ялтинській міській раді,  як

дитина
яка залишилася без батьківського піклування(арк.спр.17,32, т.1), 06

березня
2004 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_9(арк..спр.12, т1), а  05

травня
2005 року народила дитину(арк..спр.13, т.1).

Згідно пояснень позивачки, вона
укладала угоду під  час

вагітності,  мала намір продати належну їй на праві
власності квартиру і чула

як
відповідачка ОСОБА_4із ОСОБА_5обговорювали умови продажу

квартири.
Угоду підписувала будучі повністю впевненою в том, що підписує угоду

купівлі-продажу
квартири.

Однак, судом встановлено, що 15 березня
2005 року між позивачкою

ОСОБА_3
і відповідачкоюОСОБА_4 був укладений безоплатний договір

дарування
частки  квартири, а не договір
купівлі-продажу.

Суд вважає, що даний договір повинний бути
визнаний недійсним по

наступних
підставах:

У судовому засіданні не знайшло свого
підтвердження та обставина, що

даний
договір бажали укласти обидва учасника угоди. Воля позивачки і її

внутрішнє
переконання припускали укладання договору купівлі -продажу, тільки

таким
договором вона могла допомогти собі в вирішенні її матеріальних проблем у

зв'язку
із вагітністю і народженням дитини.

Представник відповідача ОСОБА_4 також не
заперечував тих

обставин,
що сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу. Тим більше,

після
підписання угоди,ОСОБА_4 надала гроші ОСОБА_5, то б то

укладена
сторонами угода не була безоплатною.

Таким чином, суд вважає, що взаємини між
позивачкою і відповідачкою і

поводження
відповідачки ОСОБА_4 до укладення  угоди,
які обговорювали

умови
угоди купівлі-продажу частки квартири, стан здоров'я самої позивачки в

той
час створили умови для того, щоб позивачка, прийшовши до нотаріуса, мала

помилкову
уяву про те, що вона підписує не той договір, який вона хотіла

укласти.

Ця помилка позивачки, на думку суду, має
для неї істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України
в п. 11 Постанови «Про

судову
практику по справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978

року
(з наступними змінами), під помилкою також варто розуміти таке неправильне

сприйняття
стороною суб'єкта, предмета або інших важливих умов угоди, що

вплинуло
на її волевиявлення і через відсутність якої по обставинах справи

можна
вважати, що угода не була укладеною.

На підставі ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює

юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю. У разі

нездійсненні
правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у

натурі
усе, що вона одержала на виконання цього правочину.

При таких обставинах вимоги
позивачки ОСОБА_3 про визнання

недійсного
договору дарування від 15 березня 2005 року між нею іОСОБА_4

підлягають
задоволенню.

Разом із тим вимоги ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування, скасування права
власності на

частку
квартири і державну реєстрацію не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 236 ЦК України
правочин, який визнаний

недійсним,
є недійсним із  моменту  його вчинення.

Судом встановлено, що 07 серпня
2006 року державним нотаріусом

Першої
Ялтинської державної нотаріальної контори посвідчено договір дарування

спірної
частки квартири між ОСОБА_3 і ОСОБА_7(арк.спр.3-6, т.2).

Згідно із наданих документів
правовстановлюючим документом на

підставі
якогоОСОБА_3 подарувала спірну частку квартири ОСОБА_7

було
рішення Ялтинського міського суду
від  07 червня 2006 року, яке
набрало

сили
із 19.06.2006 року(арк.спр.7,т.2). Ухвалою судді Ялтинського міського суду

тільки  від  28
листопаду 2006 року вказане рішення було скасовано(арк.спр.127,

т.1).

Таким чином, судом встановлено, що на час
укладення вказаної

угоди
відповідачка ОСОБА_3, мала право розпоряджатися належною їй на праві

власності
квартири на свій розсуд. ВідповідачіОСОБА_3 і ОСОБА_7 не

оспорюють
вказану угоду.

Разом із тим,  судом визнано недійсним договір дарування між

ОСОБА_3
іОСОБА_4, укладений 15 березня 2005 року і правових

підстав
для визнання недійсним, наступного договору дарування між ОСОБА_3. і ОСОБА_7 по
позову ОСОБА_4 не має.

При таких обставинах у
задоволенні позову ОСОБА_4 слід

відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК

України,
ст. ст. 203, 215, 216, 229 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати недійсною угоду - договір дарування  3/10 (трьох десятих)

частки
квартири АДРЕСА_1, укладений 15 березня
2005 року між дарувальником

ОСОБА_3
і обдарованою ОСОБА_4,

посвідчений
приватним нотаріусом Ялтинського нотаріального округу ОСОБА_6 під реєстром
№546..

Сторони
повернути в первісне положення, визнав за ОСОБА_3

право
власності на 3/10 (три десятих) частки квартиру № 18(вісімнадцять) у

корпусіАДРЕСА_1

У задоволенні позову ОСОБА_4до
ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору

дарування,
скасування права власності на частку квартири і державну реєстрацію -

відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду

АРК
через Ялтинський міський суд в порядку та строки, встановлені ст. ст.

294-296
Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя

Г.В.Земляна

Ялтинського
міського суду

ЯЛТИНСЬКИЙ
МІСЬКИЙ СУД

АВТОНОМНОЇ
РЕСПУБЛІКИ КРИМ

Справа
№ 2-4249

2007
рік

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(вступна
та резулятивна частини)

21 листопаду 2007 року        Ялтинський міський суд Автономної

Республіки
Крим у складі: головуючої судді Земляної Г.В., при секретарі

Копистько
О.М., з участю адвоката ОСОБА_1,ОСОБА_2, розглянувши у

відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом

ОСОБА_3
до ОСОБА_4, треті особиОСОБА_5

Н.,
приватний нотаріус Ялтинського нотаріального округуОСОБА_6 про

визнання
недійсним договору дарування і повернення у власність частки квартири

і
по позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи Комунальне підприємство
«Бюро технічної

інвентаризації
в м.Ялта», Перша Ялтинська державна нотаріальна контора, про

визнання
недійсним договору дарування, скасування права власності на частку

квартири
і державну реєстрацію,

в
с т а н о в и в:

Зважаючи на складність  у
викладені повного тексту рішення

суду,
пов'язаного з потребую  в обгрунтованні
доводів сторін, на що може бути

витраченим
значний час,

суд
уважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК

України,
ст. ст. 203, 215, 216, 229 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати недійсною угоду - договір
дарування  3/10 (трьох десятих)

частки
квартири АДРЕСА_1, укладений 15 березня
2005 року між дарувальником

ОСОБА_3
і обдарованою ОСОБА_4,

посвідчений
приватним нотаріусом Ялтинського нотаріального округу ОСОБА_6 під реєстром
№546..

Сторони
повернути в первісне положення, визнав за ОСОБА_3

право
власності на 3/10 (три десятих) частки квартиру № 18(вісімнадцять) у

корпусіАДРЕСА_1

У задоволенні позову
ОСОБА_4доОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору

дарування,
скасування права власності на частку квартири і державну реєстрацію -

відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду

АРК
через Ялтинський міський суд в порядку та строки, встановлені ст. ст.

294-296
Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя

Г.В.Земляна

Ялтинського
міського суду