- 21 (П)                                                               Доповідач
УХВАЛА

Іменем   Украхни

2007р. вересня «25» дня колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого:                                    Михайлів
Л.В,

суддів:                                              Соколам
Н.О.,  Карнаух В.В.

при
секретарі                                  Бондаренко
І.В.

за участю:
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі

цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на

виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі

Дніпропетровської області,
відкритого акціонерного товариства

«Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Дзержинського

районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2007 року по цивільній

справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на

виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі

Дніпропетровської області,
відкритого акціонерного товариства

«Криворізький     залізорудний     комбінат»,                                     про     стягнення

недонарахованої
суми втраченого заробітку,  моральної
шкоди,  компенсації,  -

встановила:

В
листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом і просив
стягнути на його користь з відповідачів недораховані суми втраченого
заробітку,  компенсацію у зв'язку з
несвоєчасною виплатою втраченого заробітку та відшкодувати моральну шкоду

Справа
слухалась неодноразово. Після скасування рішення суду апеляційним судом,  позивач 8 лютого 2007 року уточнив позовні
вимоги та просив стягнути з ВАТ «КЗРК» недораховану суму відшкодування
втраченого заробітку з 1.01.1996 року по 1.04.2001 року - 19841, 43 грн.

2

e 3
відділення виконавчої дирекції Фонду нараховані суми щомісячних страхових
виплат за період з 1.04.2001 року по 1.02.2007 року - 6030, 74 грн. та
починаючи з 1.02.2007 року зобов'язати Фонд сплачувати щомісячно по 1668, 20
грн.

У
зв'язку з несвоєчасною виплатою вказаних сум,  просив компенсувати втрату частини заробітку і
страхових сум.

При
розгляді справи районний суд по заяві ОСОБА_1 залишив без розгляду частину
позовних вимог,  а саме - до відділення
виконавчої дирекції Фонду про стягнення не донарахованої суми шкоди,  що стосуються періоду з 1.01.1996 року до
1.11.2007 року,  в іншій частині ухвалив
рішення яким позов ОСОБА_1 задовольнив.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м.
Кривому Розі на користь ОСОБА_1 недораховані страхові суми у розмірі 49 065, 99
грн. та зобов'язано Фонд щомісячно виплачувати страхові виплати у розмірі 1668,
20 грн..

В
апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду ставить питання про
скасування рішення суду і направлення справи на новий розгляд,  посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального закону. Суд першої інстанції безпідставно притягнув
відділення до участі у справі в якості відповідача і не врахував,  що у Фонду існує інтерес 3-ої особи.

Не взято
до уваги вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року
«Про внесення змін і доповнень до Постанови Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди»,  згідно якого
перерахунок страхових виплат проводиться лише у випадках,  встановлених
ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності».

Суд не
може проводити або зобов'язати проводити перерахування щомісячних страхових
виплат з інших підстав,  зазначених
позивачем.

Крім
того,  на думку Фонду,  районний суд неправильно застосував п.28
«Правил відшкодування шкоди...»,
збільшивши з 1.01.1996 року відшкодування шкоди на коефіцієнт росту
тарифних ставок і посадових окладів і не звернув уваги на те,  що фактичному росту заробітної плати на
підприємстві не відбулося.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог,

колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1 працював у
шкідливих умовах праці підземним прохідником 5-ого розряду шахти «Родіна»
Виробничого об'єднання «Кривбасруда»,
правонаступником якого є ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі
ВАТ «КЗРК»),  де отримав професійне
захворювання.

За
висновком ВТЕК від 9
січня 1991 року йому встановлено 25% втрати професійної працездатності з
12.12.1990 року. З серпня 1991 року встановлено 70% втрати професійної
працездатності.

25.09.2002
року при черговому переогляду позивачу встановлено 70% втрати працездатності
безстроково.

У
зв'язку з втратою професійної працездатності ОСОБА_1відшкодували втрачений
заробіток.

Позивачем поставлено питання про перерахунок сум відшкодування втраченого
заробітку із застосуванням коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових
окладів на підприємстві,  які на його
думку,  не були застосовані при
нарахуванні суми відшкодування шкоди.

Задовольняючи
позов і стягуючи з відділення виконавчої дирекції Фонду недораховані суми
страхових виплат суд погодився з доводами позивача стосовно необґрунтованого
незастосування ВАТ «КЗРК» коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і окладів при
перерахунку сум відшкодування втраченого заробітку ОСОБА_1.

Однак з
висновком суду щодо наявності підстав для перерахунку щомісячних платежів
погодитись неможна,  оскільки,  змінюючи розмір щомісячних виплат,  суд першої інстанції не перевірив чи
відбулося фактично підвищення заробітної плати по підприємству,  не витребував відомості про нарахування і
одержання заробітної плати за професією позивача за оспорюваний період,  тобто на час виплати відшкодування шкоди
підприємством.

Районний
суд порушив в порушення ч.2  ст. 311 ЦПК
України не виконав в повному обсязі ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26 жовтня 2006 року і постановив рішення без повного дослідження
обставин справи.

Стягнувши
на користь ОСОБА_1 заборгованість з щомісячних страхових виплат з відділення
виконавчої дирекції Фонду і застосувавши при розрахунку суми страхових виплат
на 1.04.2001 року коефіцієнти підвищення тарифних ставок і окладів що мали
місця на ВАТ «КЗРК»,  суд не вирішив
процесуальне положення ВАТ «КЗРК»,
оскільки,  як вбачається з
матеріалів справи,  ухвалою суду від
25.03.2007 року позовні вимоги до відділення виконавчої дирекції Фонду стосовно
періоду з 1.01.1996

року по
1.11.2007 року залишені без розгляду. А згідно позовної заяви ОСОБА_1 до
відділення Фонду заявою вимоги за період починаючи з 1.04.2001 року.

Суд не
врахував це і не зажадав від позивача уточнення позову,  не ухвалив процесуальний документ стосовно
позовних вимог до ВАТ «КЗРК».

Ухвалюючи
рішення суд першої інстанції не розглянув вимоги ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди,  компенсації втрати
частини втраченого заробітку і страхових витрат у зв'язку з несвоєчасною їх
виплатою,  тоді як в уточненій позовній
заяві від 8.02.2007 року такі вимоги заявлені.

Протокол
судового засідання не містить даних про розгляд цих вимог у судовому засіданні.

У зв'язку з тим,  що суд першої
інстанції розглянув не всі позовні вимоги і цей недолік не був і не міг бути
усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції,  крім того,
порушив норми матеріального та процесуального права,  колегія суддів вважає,  що ухвалення рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 303,  307,  311ч.1п.5,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2007 року
скасувати,  справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня набрання законної сили.