Справа №2-231/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Ковель                                                                                                     30
травня 2007 р.

Ковельський
міськрайонний суд під

головуванням
судді Василюка О.С.,

за
участю секретаря              Шуляк Л.В.,

позивача                                ОСОБА_1.,

представника
позивача       ОСОБА_2

представників
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Ковельського міськрайсуду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайвідділу управління
Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Управління Міністерстав
внутрішніх справ у Волинській області, Державного казначейства України,
Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» про
відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Ковельського міськрайвідділу УМВС у Волинській
області, УМВС у Волинській області, Держказначейства МВС «Спецсервіс» про
стягнення 1 млн. 60 тис.
80 грн. заподіяних збитків.

Свої
вимоги мотивував тим, що 21.01.2004 р. в нього за місцем проживання в с. Воля
Ковельська Ковельського р-ну, було вилучено 44170 літрів етилового спирту, на
підставі протоколу обшуку проведеного працівниками Ковельського МРВВС. По
даному факту була порушена кримінальна справа, яка в подальшому розслідувалась
УМВС у Волинській області. Щодо ОСОБА_1. справа була закрита за відсутністю
складу злочину, однак будь-якого рішення щодо вилученого спирту прийнять не
було. Незважаючи на неодноразові звернення позивачем в Ковельський МРВВС та
УМВС щодо повернення спирту -добровільно це зроблено не було. Просить стягнути
завдані йому збитки.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позов підтримали
повністю, пояснивши, що в 2003 році знайомий позивача залишив в нього на
зберіганні в гаражі по місцю проживання близько 220 бочок, як сказав з миючими
засобами. 21 січня 2004 р. Ковельським МРВ УМВС було проведено в позивача
обшук, дані бочки вилучені. Була порушена кримінальна справа, яка
розслідувалась слідчим управління УМВС, щодо самого ОСОБА_1. справу було
закрито за відсутністю складу злочину. Слідство тривало довгий період, справа
багаторазово відправлялась для проведення додаткового слідства.

Даний
спирт був переданий на відповідальне зберігання УМВС Волинської філії
підприємства МВС «Спецсервіс». Поскільки до Кримуся звертався знайомий за
поверненням товару, позивач підходив до директора філії ОСОБА_6, який
запропонував вирішити це питання за хабар. Однак незважаючи на передачу грошей,
ОСОБА_6 спирт не повернув, як дізнався пізніше позивач, реалізувавши його іншим
особам. В зв'язку з цим, Кримусь звертався в правоохоронні органи, по даному
факту була порушена кримінальна справа і вироком Луцького міськрайсуду від 24.06.2005 р. ОСОБА_6 був
засуджений за ці дії. Кримінальна справа щодо спирту була також провадженням
закінчена, гр-на ОСОБА_7 було звільнено від кримінальної відповідальності в
зв'язку з амністією 31.05.2005 р. Щодо спирту

будь-якого
рішення не приймалось. На звернення позивача з цього приводу УМВС відбулося
формальною відпискою, спирт йому добровільно не повернули. Позивач вважає себе
добросовісним набувачем даного товару, затратив кошти на його повернення, тому
вважає, що діями відповідачів йому завдані збитки на суму 1 млн. 60 тис. 80 грн.,
як проведено оцінку спирту в ході слідства. В зв'язку з цим просить стягнути
дану суму з відповідачів по справі.

Представник
відповідача - Ковельського МРВ УМВС у Волинській області позов не визнав
повністю, пояснивши, що дійсно 21.01.04 р. по місцю проживання позивача було
вилучено 44170 літрів спирту. Була порушена кримінальна справа, яка
розслідувалась слідчим УМВС, спирит
був приєднаний як речовий доказ. Позивач пояснював, що спирт був залишений
йому на зберігання знайомим на ім'я ОСОБА_8 з Києва в 2001 році, який казав, що
в бочках миючі засоби. Дані бочки передані УМВС на відповідальне зберігання
Волинській філії ДП «Спецсервіс». В послідуючому директор філії ОСОБА_6 заключив з позивачем
договір про зберігання даного спирту і спирт був переданий ОСОБА_1, який
повернув його власнику. Крім того, при вирішенні питання щодо речових доказів
спирт не підлягав поверненню позивачу, поскільки він вилучений з обороту. Таким
чином, позивач не є належним власником, товар забрав збитки йому не спричинені,
тому в позові слід відмовити.

Представник
відповідача - УМВС у Волинській області позов не визнав повністю, пояснивши, що
в провадженні слідчого УМВС знаходилась справа з приводу вилученого у позивача
спирту. Останній в ході слідства показував, що бочки залишені йому знайомим з
Києва в 2001 році, тому щодо позивача було відмовлено в порушення кримінальної
справи. Спирт був переданий УМВС на відповідальне зберігання Волинській філії
підприємства «Спецсервіс» згідно письмового договору. В послідуючому директор
філії ОСОБА_6 домовився з позивачем про повернення спирту, уклавши з ним
письмовий договір щодо цього, сам директор був засуджений судом за розтрату. В
зв'язку з цим підстав для задоволення позову немає.

Представник
відповідача - Державного Казначейства України позов не визнав повністю,
пояснивши, що згідно матеріалів справи позивача проходив свідком в кримінальній
справі, поскільки спирт був залишений йому іншою особою. В зв'язку з цим згідно
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»,
він не набував права на відшкодування даної шкоди. Крім того, поскільки
вилучений спирт являється речовим доказом по справі питання щодо нього повинно
бути вирішене вироком, ухвалою чи постановою суду, або постановою органу
дізнання, слідчого, прокуратури про закриття справи. Вважає, що в позові слід
відмовити.

Представник
відповідача - держпідприємства МВС України «Спецсервіс» в судове засідання не
з'явився, хоча належно повідомлявся про час і місце слухання справи. В
письмовому запереченні відповідач повідомив, що не є органом досудового
слідства, будь-яких правовідносин між позивачем та ДП МВС «Спецсервіс» не
відбувалось, тому просить його не залучати в якості співвідповідача.

Суд
заслухавши позивача, представників сторін, оглянувши матеріали цивільної та
двох кримінальних справ приходить до висновку, що позов підлягає до часткового
задоволення.

З'ясовуючи
обставини та перевіряючи докази по даній справі, суд приймає до уваги, що по
даному випадку розслідувалось дві кримінальні справи, які вже розглянуті судом
-щодо ОСОБА_6. за ст. ст. 27 ч.4,15,190 ч.4, 364 ч.2 КК України, та щодо
ОСОБА_7 за ст. 204 ч.1 КК України. При цьому було встановлено ряд обставин, які
відповідно до ст. 61 ЦПК України обов'язкові для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову
суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зокрема
було встановлено слідуюючі обставини: згідно протоколу обшуку від 21.01.04 р.
проведено Ковельським МРВ УМВС у Волинській області по місцю проживання ОСОБА_1.
в с. Воля Ковельська
було вилучено 211бочок по 200 літрів

рідини з запахом
спирту та 3 бочки по 50 літрів такої ж рідини. По даному факту була порушена
кримінальна справа і спирт приєднаний як речовий доказ по справі. Щодо ОСОБА_1.
було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст. 204 ЮС України за
відсутністю складу злочину. (Кримінальна справа щодо ОСОБА_7 за ст. 204 ч. 1 КК
України, а.с. 88-90)Згідно договору про співпрацю при реалізації майна, що
переходить у власність держави від 19.04.04 р. Волинська обласна філія
держпідприємства МВС України «Спецсервіс» в особі директора ОСОБА_6., діючого
на підставі положення про філію та управління МВС України у Волинській області
та згідно акту прийому речових доказів на збереження було передано філії
«Спецсервіс» 42600 літрів спирту на відповідальне зберігання (кр. справа щодо
ОСОБА_7 а.с. 568-569). Згадана кримінальна справа неодноразово направлялась
прокурором для проведення додаткового розслідування, останній раз з
обвинувальним висновком була направлена прокурору 17.12.2005 р. було
пред'явлено ОСОБА_7обвинувачення у зберіганні та транспортуванні з метою збуту
10 бочок зі спиртом по 200 літрів, при цьому спирт як речовий доказ до справи
приєднаний не був, вказано, що він розтрачений. Постановою Ковельського
міськрайсуду від 12.01.06 р. ОСОБА_7 був звільнений від кримінальної
відповідальності згідно акту амністії, справу провадженням закрито. Будь-якого
рішення щодо спирту як речового доказу не приймалось в зв'язку з його
відсутністю, (кр. справа щодо ОСОБА_7 а.с. 585-588, 592). Згідно вироку
Луцького міськрайсуду від 24.06.2005 р. ОСОБА_6 був визнаний винним у
зловживанні службовим становищем, підбурюванні до замаху на давання хабара і
заволодінні чужим майном шляхом обману, а саме в тому, що перебуваючи на посаді
директора Волинської області ДП МВС України «Спецсервіс» будучи посадовою
особою, зловживаючи своїм службовим становищем передавав речові докази по
кримінальній справі 44170 літрів спирту на зберігання іншому підприємству без
дозволу та рішення правоохоронних органів, заподіявши матеріальні збитки в
розмірі 1060080 грн. (кр. справа щодо ОСОБА_7 а.с. 494-495).

З
постанови про виділення матеріалів для додаткової перевірки від 7.12.05 р.
Ковельського МРВВС слідує, що ОСОБА_6 розтратив речові докази, які забрали
невстановлені слідством особи, проведеними заходами місцезнаходження сприту не
встановлене. Передача спирту відбулась значно раніше укладенню договору і
невідоме місцезнаходження документів згідно яких передавалось майно, (кр.
справа щодо ОСОБА_7 а.с. 573).

Таким
чином, суд вважає доведеними обставинами, які вказують на те, що у позивача
було вилучено майно, щодо якого ним пред'явлено позов, в послідуючому дане
майно передане на відповідальне зберігання з УМВС до Волинської філії ДП «Спецсервіс»,
директор якої розтратив його, заподіявши збитки на суму, пред'явлену позивачем.
Будь-якого рішення іншими державними органами щодо даних речових доказів не
приймалось. Не встановлено ні вироком Луцького міськрайсуду щодо ОСОБА_6, ні
іншими процесуальними документами причетність ОСОБА_1. до отримання назад
вилученого майна. Поскільки майно знаходилось у ОСОБА_1., якісь іншій особі не
пред'являли право на нього, неправомірність його набуття не встановлено судом
або законом, відповідно до ст. 328 ЦК
України його слід вважати власником даного майна. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова
шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка
її завдала. Поскільки ОСОБА_6 заподіяв дану шкоду, являється посадовою особою,
згідно ст. 1172 ЦК України, завдана ним під час виконання своїх службових
обов'язків шкода повинна відшкодуватись юридичною особою. Згідно Положення про
Волинську обласну філію Державного підприємства МВС України «Спецсервіс» п. 2.1. Філія
представляє собою відокремлений структурний підрозділ підприємства і не є
юридичною особою. Державне підприємство МВС України «Спецсервіс» згідно п.
4.2.З. Положення зобов'язане передавати філії необхідні грошові кошти та
матеріальні цінності для збереження виконання підприємством зобов'язань перед
юридичними та фізичними особами за укладеними за участю філії угодами. П. 10.5
вказано, що при наявності на момент припинення діяльності філії будь-яких
зобов'язань, що мають відношення до господарської

діяльності,
підприємство несе повну відповідальність за остаточне виконання виданих
зобов'язань. Отже суд приходить до висновку, що саме ДП МВС «Спецеервіс» є
належним відповідачем по справі і з нього слід стягнути завдані позивачу
збитки. З врахуванням викладеного, а також того, що безпосередньо щодо позивача
не вбачається незаконних дій зі сторони працівників Ковельського МРВВС чи УВС у
Волинській області, щодо інших відповідачів у задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись с. ст. 10, 60, 61, 209,
212, 214, 215 ЦПК України, ст.
ст. 95, 328,1166, 1172 ЦК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути
з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» на
користь ОСОБА_1. 1060080 грн. (1 млн. 60 тис. 80 грн.) заподіяних збитків.

В позові
до Ковельського міськрайвідділу управління внутрішніх справ України у
Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ у Волинській
області, Державного казначейства України - відмовити

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та
подання апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.