Справа № 2 - 580/07
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2007 року                                                                                                               м.
Чернігів

Деснянський
районний суд міста Чернігова у складі: головуючої - судді Карапута
Л.В.,

при секретарях - Товстенко Н.М.,
Овдій О.М., Коваленко О.М., з участю позивача та його представника,
представника відповідача, третьої особи,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія
„Універсальна" про стягнення заборгованості по заробітній платі,

третя особа
ОСОБА_2,

встановив:

У квітні
2006 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості
по заробітній платі та витрат на службові відрядження на загальну суму 69406 грн. 99 коп., що виникла
в період з 01.12.2003 року по 31.12.2005 року включно.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги
і наполягали на його задоволенні.

Представник
відповідача позов не визнав і просив відмовити в задоволенні, оскільки відсутня
заборгованість перед позивачем по заробітній платі, яка видавалася ОСОБА_2 на
підставі виданої позивачем довіреності.

Третя особа -
ОСОБА_2 позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення, допитавши свідка ОСОБА_3 та дослідивши
матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.10.2002
року по 23.01.2006 року
позивач працював у відповідача на посадах заступника генерального директора, а
в подальшому - директором
Київського представництва з перестрахування.

Довідками відповідача (
а.с. 29 - 31 ) підтверджується,
що за період роботи з 01.12.2003
року по 31.12.2005 року
включно позивачу нараховувалася та було виплачено заробітну плату в розмірі 1045.87 ( за грудень 2003 року) + 14166.36 ( за 2004 рік ) + 30905.01 ( за 2005 рік) = 46117 грн. 24 коп..

Відповідно до вимог ст. 58
ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета
доказування.

З матеріалів справи (
а.с. 13 - 18 ) вбачається,
що копії видаткових касових ордерів не мають необхідних реквізитів, а саме
підпис головного бухгалтера, підпис керівника підприємства, печатки
підприємства.

Тому суд приходить до висновку про відсутність доказів
наявності заборгованості відповідача за відрядження позивачу.

Одночасно надана
довіреність ( а.с. 70 ) позивачем не
оскаржувалася.

Згідно ст. 57
ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд приймає до уваги копію довіреності, як доказ наданий відповідачем.
Оскільки, як вбачається з довіреності та пояснення сторін, що ОСОБА_2
отримувала за позивача заробітну плату та інші платежі і сплачувала по
кредитному договору, що й не заперечував в судовому засіданні позивач ( а.с. 90
).

Згідно видаткових касових ордерів (
а.с. 147 - 162 )
ОСОБА_2 дійсно отримувала заробітну плату за позивача, що
підтвердила в судовому засіданні.

Відповідно до вимог п. 20
Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці" №
13 від 24.12.1999 року,
суд повинен встановити при розгляді справи про стягнення заробітної плати в
зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день
звільнення. Також судом повинна бути встановлена вина роботодавця при невиплаті
заробітної плати.

Таким чином, судом не було встановлено що відповідач має заборгованість по
заробітній платі перед позивачем, що підтверджується видатковими касовими
ордерами та перевіркою Державної податкової інспекції у Франківському районі
міста Львова, де встановлено відсутність порушення трудового законодавства у
відповідача.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10,
57, 58, 60, 208-209, 292, 294 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України
„Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 30 грн. 00 коп. на користь
держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 694 грн. 06 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської
області. Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може
бути подана протягом  10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на

рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.