Справа № 22- 2616 /
2007 р.                                    Головуючий
у 1-й інстанцшНікітенко Н.П.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

„02",серпня
2007 p.                                                                             М.Запоріжжя

Колегія   суддів
судової   палати   з
цивільних   справ   апеляційного   суду Запорізької області у складі:

головуючого       Бєлки В.Ю.

суддів                      БоєвоїВ.В.

Глазкової О.Г.

при
секретарі      Степановій Н.О. розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 15 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа : приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання заповіту
-недійсним та встановлення право власності на майно у порядку спадкування за
законом ,про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті
ОСОБА_5, про встановлення факту прийняття
спадщини    ОСОБА_6   після
смерті ОСОБА_5та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Запорізької
міської ради , треті особи : приватний нотаріус ОСОБА_3 та Др^га Державна
нотаріальна     контора     про
визнання     угоди     куплі-продажу    дійсною, встановлення факту прийняття
Спадщини, визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,

встановила :

У жовтні
2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом який у подальшому
декілька разів уточнювала.

У своїх
позовних вимогах ОСОБА_1 зазначає , що право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 зареєстровано : ХА частина за ОСОБА_5 і Уг - за ОСОБА_7.

У 1976
році ОСОБА_5 купив у
ОСОБА_7 належну їй частину житлового будинку за 2000 радянських рублів , про що
ОСОБА_7.

написала розписку. Нотаріально угода не була оформлена , оскільки
після отримання грошей ОСОБА_7. звільнила будинок , а у 1992 році померла .
Житловим будинком користувалися ОСОБА_5
та його рідний син ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 помер .
Після його смерті ніхто зі спадкоємців , а також син ОСОБА_4 у встановлений
законом строк не звертався до нотаріальної контори про вступу спадщину. За
житловим будинком доглядала та утримувала ОСОБА_6 - рідна сестра померлого ОСОБА_5
та рідна мати позивачки ОСОБА_1. Утри-маючи та користуючись будинком та
земельною ділянкою більш ніж на протязі 13 років , ОСОБА_6 фактичними діями
вступила у спадщину після смерті свого рідного брата ОСОБА_5 і набула право
власності на спірний будинок .

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_6 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_3
помер ОСОБА_4.

Оскільки
інших спадкоємців не має , то на вказаний житловий будинок спадкоємцем є
позивачка.

Коли після смерті двоюрідного брата ОСОБА_4 позивачка

прийшла до спірного житлового будинку , їй стало відомо , що в будинку
проживає відповідач , на якого 09.09.2005 року , тобто за декілька днів до
смерті, ОСОБА_4. склав
заповіт. Позивачка вважає, що заповіт є недійсним , оскільки був укладений
особою у момент , коли вона не усвідом­лювала значення свої дій . Тому
позивачка просила задовольнити її позовні вимоги .

У січні
2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом доОСОБА_1. про
визнання договору куплі-продажу дійсним , вста­новленню факту прийняття
спадщини , визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.

У позові
зазначає , що відповідно Свідоцтва про право спадщину, віда­ного Другою
державною нотаріальною конторою М.Запоріжжя 10.08.1976 ро­ку, р.н.5927, ОСОБА_5
належала Vi частини будинку АДРЕСА_1. Інша Уг частини цього будинку
належала ОСОБА_7.

У 1976
році ОСОБА_5 купив у
ОСОБА_7 належну їй частину житлового будинку за 2000 радянських рублів, про що
ОСОБА_7, написа­ла розписку. Угода -нотаріально оформлена не була ,оскільки
після отримання грошей ОСОБА_7. покинула будинок , а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5 Після
його смерті відкрилась спадщина на спірний житловий будинок . Спадкоємцем після
його смерті став його син ОСОБА_4. відповідно заповіту від 11.04.1984 року. ОСОБА_4. в нотаріальну
контору не звертався з заявою про прийняття спадщини, але фактично її прийняв ,
оскільки проживав, у будинку до дня смерті, був там зареєстрований.

ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_4. помер.
Спадкоємцем на житловий буди­нок став ОСОБА_2 на підставі заповіту від
09.09.2005 року. ОСОБА_2.

просив суд визнати договір
куплі-продажу Vi частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5
та ОСОБА_7 21.07.1976 року , дійсним ; визнати ОСОБА_4 таким , що прийняв
спадщину після смерті батька ОСОБА_5 !4 частини житлового будинку , яка належала
заповідачеві відповідно свідоцтва про право на спадщину від 10.08.1976 року , а
інша Уг частина була викуплена у ОСОБА_7 ; визнати за ОСОБА_2 право власності
на спірний житло­вий будинок у порядку спадкування за заповітом .

Рішенням Ленінського районного суду М.Запоріжжя від 15 травня 2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено . Позов ОСОБА_2 за­доволений .

Не погоджуючись
з рішенням суду , ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог , відмовити у позові ОСОБА_2

При розгляді
апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник
просять рішення скасувати , справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції .

Відповідно до ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної

скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд
має право

постановити
ухвалу про повне або часткове скасування рішення суду першої інстанції і
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції .

Як вбачається з матеріалів справи , ОСОБА_4.
на час смерті свого

батька ОСОБА_5 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відбував покарання у місцях

позбавлення волі ( з 28.05.1979 р. по 16.11.1991 р.) . Суд встановив , що
він

фактично прийняв спадщину , а саме отримав від ОСОБА_8 та його тестя

деякі речі померлого . Проте^ ОСОБА_4 не
вчинив ніяких дій щодо

вступу у спадщину . Перебування у місцях позбавлення волі не позбавляло

його права подати заяву про прийняття спадщини .                                                               -

Відповідно
постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12. 1976 року №11,, Про судове
рішення „ із змінами і доповненнями , внесеними постановами ПВС України від
24.04.1981 року № 4, від 25.12.1992 року № 13, від 25.05.1998 року № 15 рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального
законодавства і всебічно іперевіривши обставини', вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин , а при їх відсутності -на підставі закону, що регулює
подібні відносини , або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України .

Проте рішення не
можна вважати законним та обґрунтованим .

Так , ОСОБА_1
звернулась з позовом , в тому числі з позовом про вста­новлення факту , що ОСОБА_4. прийняв спадщину
після смерті свого батька ОСОБА_5

З такими ж
вимогами звернувся до суду ОСОБА_2 "V"

Проте,
суд задовольнив в цієї частині вимоги ОСОБА_2 , а ОСОБА_1. повністю відмовив у
задоволенні її позовних вимог , не обґрунтував , чому саме суд прийшов до
такого висновку.

Оскільки судове
рішення не відповідає вимогам закону, колегія суддів вважає , що рішення
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції в іншому складі суддів.

Керуючись
ст.ст.307, 311, 313,314, 315, 317 ЦПК України , колегія суддів ,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення
Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2007 року скасувати ,
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з дня її проголошення ,проте може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня проголо­шення.