УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2007 року                                                                                                     м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області в

складі:
головуючого Федорової А.Є.,

суддів : Мизи Л.М., Процик М.В.,

при секретарі Непомнящій О.О., розглянувши у судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської
області від 10 травня 2007 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про
поділ спільного майна подружжя. Позивачка зазначала, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі з березня 1989 року до березня 2006
року. Під час шлюбу вони придбали майно, у тому числі
автомобіль ЗАЗ, автопричеп, гараж, два телевізора та інше. Після розірвання
шлюбу відповідач забрав більшу частину майна, не зважаючи на те, що вона є інвалідом, потребує постійного догляду, протезування і їй
потрібен автомобіль з ручним керуванням.
Посилаючись на те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка просила провести його поділ і
передати їй автомобіль, телевізор, пральну
машину, бойлер, плиту газову, електродуховку, духовку, стерео магнітолу,
центрифугу побутову, а інше майно - відповідачеві.

Відповідач позов визнав частково.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 травня 2007
року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд, мотивуючи тим, що суд
не врахував обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 березня
1989 року до 29 березня 2006 року. Під час шлюбу у
1989-2004 роках сторонами придбано майно та гроші
на загальну суму 46485 грн., в тому числі: автомобіль ЗАЗ вартістю 13011 грн., автопричеп вартістю 1000 грн., гараж вартістю 1500
грн. та інше майно.

Головуючий в першій інст.: Бушулян В.І.                                                         Справа № 22ц-4864/2007

Доповідач Федорова А.Є.                                                                              Категорія ЦП-44

2

Придбання майна під час шлюбу
підтверджується сторонами та матеріалами справи. З вартістю майна сторони погодилися і фактично поділили майно в натурі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що майно набуте сторонами під час шлюбу, належать їм на праві спільної
сумісної власності, в якій їх частки рівні, неподільні речі
присуджуються одному з* подружжя за відсутності домовленості між
ними.

Суд також визнав, що квартира, яка належить позивачці на праві приватної власності, посуд на 1000 грн. та гроші у сумі 5000
доларів США і 2000 грн. не є об'єктом спільної
сумісної власності, тому це майно не підлягає поділу між сторонами.

Висновки суду відповідають
матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 60, 69,70 СК України, а також ст.ст.22,29,29 КпШС
України, що діяли на час придбання частині
майна, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Дружина і чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної сумісної власності.
У разі поділу майна, їх частки визнаються рівними.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи. Суд вирішив спір на підставі норм
матеріального права, які розповсюджуються на правовідносини сторін. Обставини, на які посилається відповідач в апеляційній
скарзі, були перевірені судом першої інстанції і їм суд дав правильну оцінку.

Згідно зі ч.2 ст. 308 ЦПК не може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для його скасування та направлення
справи на новий розгляд відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч. 1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 10 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців із дня набрання законної сили.