Справа № 22-7655
в 1 інстанції: Щасна Т.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

04
грудня 2007 р. Апеляційний суд м.  Києва
в складі:

головуючого:           Шиманського В.Й.

судів:                        Осипенка ML,
Заришняк Г.М.

при
секретарі:        Калініченко Т.В.

розглянувши
у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Алігор Лтд» на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 02 липня 2007 року

в справі
за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Алігор Лтд» про стягнення грошових коштів

Заслухавши
доповідь судді,  перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія суддів,  -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2007
року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Алігор Лтд» про стягнення
грошових коштів.

Зазначав,  що 17 березня 2005 року з відповідачем уклав
договір про дольову участь в будівництві жилого будинку.

Взяті на себе
зобов'язання про перерахунок на поточний рахунок відповідача до 24 березня 2005
року 3171849 грн. 05 коп. виконав повністю.

07
серпня 2006 року між сторонами була укладена угода про розірвання
договору,  відповідно до якої грошові
кошти 3171849 грн. 05 коп. повинні були повернуті відповідачем позивачу не
пізніше 07 жовтня 2006 р. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання не
виконав,  у зазначений термін кошти не
повернув,  то з урахуванням уточнених
позовних вимог представник позивача просив про стягнення з відповідача 63
436,  98 грн. річних,  145 905,
06 грн. - еквівалент інфляції.

Рішенням
Дарницького районного суду м.  Києва
від  02 липня 2007 року року позов
задоволено.

В
апеляційній скарзі з посиланням на порушення норм матеріального та
процесуального права ставиться питання про скасування рішення та ухвалення
нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених у
суді першої інстанції,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 в частині стягнення річних та грошового еквіваленту інфляції суд
виходив із вимог ч.2  ст. 1214 та  ст.
625 ЦК України.

З такими
висновками суду погодитись повністю неможливо.

2

Стаття
1212 ЦК України
застосовується у разі набуття майна або його зберігання без достатньої правової
підстави.

Зі
справи вбачається,   що відповідач
отримав кошти від позивача на законних підставах,   а саме,
відповідно до умов договору про дольову участь у будівництві.

Та
обставина,   що в подальшому договір про
дольову участь було розірвано шляхом підписання Угоди від 07 серпня 2007
року,   не є підставою для застосування
судом   ст.   1214 ЦК
України.

При
цьому,   пропозиція щодо дострокового
розірвання Договору надійшла від позивача.

Незважаючи
на те,   що термін дії основного договору
не настав і у відповідача були всі підстави відмовитись від підписання угоди
про розірвання договору,   останній
підписав дану угоду.

Ця угода
не містить платіжних реквізитів позивача,
з позовом до суду він звернувся після закінчення терміну дії основного
договору,   а тому,   як вірно зазначено в апеляційній
скарзі,   позивач не залишав надію
отримати обумовлену договором кількість квартир.

Відсутність
розрахункового рахунку позивача в Договорі та Угоді не дало можливості виконати
відповідачем свої зобов'язання.

Відповідно
до ч.1   ст.  60 ЦПК України,   кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,   на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач
стверджує,   що листом від 31 січня 2007
року він повідомив відповідача про перерахунок 3171 849 грн.05 коп. на його
поточний рахунок (а.с. 14).

Дані про те,   що такий лист був
направлений ОСОБА_1 відповідачу

позивачем суду апеляційної інстанції не надані.

Апеляційною
скаргою дана обставина не визнана та спростовується.

Апеляційною
інстанцією оглянута книга вхідної кориспонденції ТОВ «Алігор Лтд»,   копія якої долучена до справи,   але дані про те,   що відповідачем було отримано зазначений
лист від позивача,   в ній
відсутнії,

Оскільки
відповідач не мав відповідних платіжних реквізитів позивача щодо перерахування
коштів ОСОБА_1,   то в силу цього,   він був позбавлений можливості виконати їх
перерахунок.

При
цьому,   апеляційним судом враховується і
те. Що судом першої інстанції були винесені ухвали ві 20 квітня 2007 року,   24 квітня 2007 року,   25 травня 2007 року про задоволення заяв
ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на розрахункові рахунки та
майно відповідача,   а це свідчить,   що останній в силу цих обставин був
позбавлений можливості сплатити борг позивачу.

Рішення
суду в частині стягнення 3171 849 грн.05 коп.3 відповідача на користь позивача
відповідає нормам матеріального та процесуального права,   грунтується на зібраних у справі доказів,   яким суд дав повну,   всебічну та об'єктивну оцінку.

Твердження апеляційної
скарги про незаконність та упередженість рішення суду в цій частині,   матеріалами справи спростовується.

3

Оскільки
у справі про стягнення на користь позивача річних та грошового еквіваленту
інфляції встановлені фактичні обставини справи,
але висновки суду в цій частині їм не відповідають,  то у відповідності до вимог  ст.
309 ЦПК України,  колегія суддів
вважає,  що рішення суду в зазначеній
частині підлягає до скасування з ухваленням нового рішення у справі.

В решті
рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін,  а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ТОВ «Алігор Лтд» задовольнити частково.

Рішення
Дарницького районного суду м.  Києва від
02 липня 2007 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алігор Лтд» на користь ОСОБА_1 63436 грн. 98 коп. річних та
145 905 грн.06 коп. грошовий еквівалент інфляції скасувати.

Ухвалити нове
рішення в цій частині.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Алігор Лтд» про стягнення річних та грошового еквіваленту інфляції відмовити.

В решті
зазначене рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.