Справа 22ц - 2326/07                           Головуючий у першій
інстанції -Димитов B.I.
- 32                                 Доповідач
апеляційної інстанції - Данилова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня
2007 року                                                                      М.
Миколаїв

Колегія
суддів  судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого                   Лисенка П.П.

суддів                               Данилової
О.О.,  Кутової Т.З.

при
секретарі                  Негрун І.О.

за участю   позивачів ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3,  відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на рішення
Ленінського  районного суду м.  Миколаєва
від 18 вересня 2007 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 до ОСОБА_4,  ОСОБА_7 про визнання осіб такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням

УСТАНОВИЛА:

У липні
2006 року ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулись з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_7,  в якому зазначали,  що судовим рішенням від 14.07.2005 року,  яке набуло законної сили у січні 2006
року,  відповідачок було вселено до
трикімнатної АДРЕСА_1. Але вони в спірну квартиру фактично не вселилися,  придбали у власність чотирьохкімнатну
квартиру,  а тому мають інше постійне
місце проживання. За таких обставин просили визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_7
такими,  що втратили право користування
жилим приміщенням за  ст. 107 ЖК України.

Рішенням
Ленінського районного суду М. Миколаєва від 18 вересня 2007 року у задоволенні
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
не погодившись з оцінкою зібраних доказів та застосуванням судом норм
житлового законодавства,  просили рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про задоволенні їх вимог.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
у задоволенні позову щодо обох відповідачок,
суд виходив з того,  що
відсутність ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у спірній квартирі викликана поважними причинами
(неприязними стосунками з позивачами,
перешкодами з боку останніх),  а
вибуття відповідачок на інше постійне місце проживання не доведено.

Але не з усіма
висновками суду можна погодитися.

2

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_4 фактично не проживає у спірній
квартирі з 2000 року. 8 червня 2005 року вона за договором купівлі-продажу
придбала АДРЕСА_1 для власного проживання (а.с. 38) та фактично проживає
там.   Цих обставин відповідачка не
заперечувала.

Встановлені
факти свідчать про те,  що ОСОБА_4
втратила не тільки фактичне володіння жилим приміщенням,  але і намір відноситись до нього як свого
постійного місця проживання,  що
відповідно до ч.2  ст. 107 ЖК України є
підставою для визнання особи такою,  що
втратила право користування жилим приміщенням.

Оскільки
суд не звернув належної уваги на підстави позову,  елементи правовідносин,  які передбачено вищезазначеною нормою,  а тому невірно застосував норму житлового
законодавства,  рішення суду в частині
відмови у позові до ОСОБА_4 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про задоволення позовних вимог.

Разом з
тим,  доводи позивачів про втрату права
користування жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце
проживання ОСОБА_7 є недоведеними. В матеріалах справи відсутні докази
наявності у цієї відповідачки іншого постійного місця проживання.

Підстав
для скасування судового рішення в частині відмови у визнанні ОСОБА_7
такою,  що втратила право користування
спірною квартирою,  колегія не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 308,  309,  316
ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 18 вересня 2007 року у частині відмови у задоволенні позову про визнання
ОСОБА_4 такою,  що втратила право
користування жилим приміщення,  скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати
ОСОБА_4 такою,  що втратила право
користування АДРЕСА_1 у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання.

В іншій частині
судове рішення залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення,
але протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України.