Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 травня 2007 року
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-                               судді Аркатової К.В.

при секретарі                                         Рєзнік Т.О.

за участю позивачів                              ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

відповідача                                             ОСОБА_4

третьої особи                                          ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
діючої в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
відділ опіки та піклування Дзержинського району м. Харкова та приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на частину
квартири АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2. та ОСОБА_3 з
позовом до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та
визнання права власності на частину квартири, при цьому зазначивши, що
трикімнатна квартира АДРЕСА_1
придбана нею відповідно до договору купівлі-продажу від 10.07.98р. за кошти від
продажу зокрема двокімнатної квартири АДРЕСА_2, яка
належала на праві власності в рівних частинах ОСОБА_1, ОСОБА_4 та неповнолітнім
дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3. При дачі згоди на продаж зазначеної двокімнатної
квартири орган опіки та піклування забов"язав сторін у справі придбати
житлову площу на ім"я неповнолітніх дітей, однак ОСОБА_4 відмовлявся
привести документи про право власності на трикімнатну квартиру у відповідність
закону, у зв"язку з чим позивачка
просить суд визнати право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за нею,
а також визнати право власності на 1/4 частину зазначеної квартири за
ОСОБА_4, та на 1/2 частину -
за ОСОБА_3.

В судовому
засіданні позивачка підтримали свої позовні вимоги та просила суд їх
задовольнити.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, при цьому
пояснивши, що діти не мали відношення до придбання оспорюваної квартири, гроші
отримані від продажу їхньої частки двокімнатної квартири пішли на ремонт
квартири АДРЕСА_1 та
придбання побутової техніки. Крім того, зазначив, що діти мають право
користуватися власністю батьків.

Представник
третьої особи, відділу опіки та піклування Дзержинського району м. Харкова,
ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1, як такі, що відповідають інтересам
неповнолітніх дітей, та просила суд їх задовольнити.

Третя особа, приватний нотаріус
ОСОБА_6, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.03.97р.,
квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, а також
неповнолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 05.06.98р., зазначена
квартира продана сторонами у справі також від імені неповнолітніх, відповідно
до рішення виконавчого комітету Київської
районної ради м. Харкова від 02.06.98р..

Судом встановлено, що у той же час за отримані від продажу квартири АДРЕСА_2, а також від продажу раніше придбаної подружжям ОСОБА_1 однокімнатної квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_1 була придбана оспорювана
трикімнатна квартира АДРЕСА_1, без урахування інтересів
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи у теперішній час 28.01.2004р. шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно до частин 4 та 5 ст. 177 СК України, після припинення
управління батьки забов"язані повернути дитині
майно, яким вони управляли; неналежне виконання батьками своїх обов'язків щодо управління майном дитини є підставою для
покладення на них обов'язку відшкодувати завдану їй матеріальну
шкоду.

Зі ст. 321 ЦК України вбачається, що право
власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що
є у спільній сумісній власності, володіють та
користуються ним спільно, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними; розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх співвласників.

Із висловлюваннями відповідача щодо придбання побутової техніки та ремонту квартири за рахунок частки неповнолітніх дітей в спільній
сумісній власності суд погодитися не може, оскільки кошти
отримані від продажу нерухомого майна неповнолітніх
мають бути використані для придбання аналогічного майна.

Таким чином, з умов виваженості, розумності та справедливості, суд вважає необхідним поновити порушені права неповнолітніх шляхом
задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 217  ЦПК України, ст.ст. 321, 369 ЦК України, ст. 177 СК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1.

Визнати право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4.

Визнати право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подане протягом десяти днів із дня оголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження,
починаючи з 25.05.2007року.