УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року вересня місяця „24" дня колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у складі:

Головуючого,
судді:   Курської А.Г.

Суддів:                                                  Горбань
В.В.

Шаповалової
О. А.

При секретарі:                                      Гончарук
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі
Державного казначейства України, зацікавлені особи - Державна виконавча служба
у Центральному районі м. Сімферополя АРК, Головне управління Державного
казначейства України в АРК, Прокуратура АРК, про стягнення суми у зв'язку з
прострочкою виконання грошового зобов'язання, за апеляційною скаргою
представника Державного казначейства України ОСОБА_2 на рішення Євпаторійського міського суду Автономної
Республіки Крим від 27 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

18 вересня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до держави Україна в особі Державного казначейства України, зацікавлені особи -
Державна виконавча служба у Центральному районі м. Сімферополя АРК, Головне
управління Державного казначейства України в АРК, Прокуратура АРК, про
стягнення суми у зв'язку з прострочкою виконання грошового зобов'язання. Вимоги
мотивовані тим, що згідно з виконавчим листом від 20.11.2001 року на користь
позивача стягнуто з держави Україна 9510 грн. 59 коп. Рішення суду було
виконано ДВС Центрального району м. Сімферополя лише 09.08.2006 року. Вважає,
що інфляційні витрати за несвоєчасне виконання рішення суду склали 3519 грн. 46
коп., З % річних за несвоєчасне виконання зобов'язань склали 1331 грн. 48 коп.
Просив стягнути на його користь з держави Україна 8782 грн. 88 коп.

Рішенням Євпаторійського міського суду від 27 лютого 2007
року позовні вимоги ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державного казначейства
України, зацікавлені особи: Державна виконавча служба у Центральному районі м.
Сімферополя АР Крим, Головне управління Державного казначейства України в АР
Крим, Прокуратура АР Крим, про стягнення сум прострочки виконання грошового
зобов'язання задоволено частково. Стягнуто з єдиного казначейського рахунку
держави Україна на користь ОСОБА_1 суму: інфляційних витрат за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання в розмірі 2832 грн. 61 коп., а також 3 %
річних від просроченної суми у розмірі 760 грн. 59 коп. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Державного казначейства
України за довіреністю - ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду з ухваленням нового про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, на неповне з'ясування обставин, що мають суттєве значення
для розгляду справи, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить
скаргу відхилити як необгрунтовану, а рішення суду залишити без змін, вважає
його законним.

Справа № 22-ц-4087/2007 р                                  Головуючий
в 1 інстанції Куліковська О.М.

Доповідач                  Горбань
В.В.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення позивача та представника
відповідача, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно з ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права або норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з
того, що саме з вини ДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя не було своєчасно
виконано рішення Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим від
07.08.2001 року та завдано позивачеві матеріальну шкоду.

Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки вони зроблені з
порушенням норм процесуального права.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Як убачається з матеріалів справи 18.09.2006 року позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення інфляційних та інших втрат у зв'язку з несвоєчасним
виконанням рішення суду, відповідачем вказав державу Україна в особі Державного
казначейства України.

В процесі розгляду справи суд за своєї ініціативи притягнув до участі у
справі у якості третьої особи - Державну виконавчу службу у Центральному районі
м. Сімферополя, Головне управління Державного казначейства України в Автономній
Республіки Крим та прокуратуру Автономної Республіки Крим.

Вирішуючи спір, суд увійшов у обговорення питання щодо бездіяльності
посадових осіб ДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя та дійшов висновку, що саме
з вини ДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя не було своєчасно виконано рішення
Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим від 07.08.2001 року та
завдано позивачеві матеріальну шкоду. При цьому не звернув уваги на те, що
Державна виконавча служба у Центральному районі м. Сімферополя не була
притягнута до участі у справі як відповідач.

Як зазначено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і
посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого
провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, при розгляді позовів фізичних і
юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями
(бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень ст. 11
Закону України «Про державну виконавчу службу», ст. 86 Закону України «Про
виконавче провадження» і враховувати, що в таких справах відповідачами можуть
бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні
виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України.

Таким чином, суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки
ДВС Центрального РУЮ м. Сімферополя, яка не була притягнута до участі у справі
у якості відповідача.

Відповідно до вимог пункту 4 статті 311 ЦПК України рішення суду підлягає
обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд
вирішив питання про права і обов'язки сторін, які не були притягнуті до участі
у справі.

За таких обставин, якщо рішення суду ухвалено з порушенням норм
процесуального права, воно підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції на підставі п. 4 ст. 311 ЦПК України.

Виходячи з наведеного та керуючись
статтями 303, 304, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Державного казначейства
України за довіреністю - ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 27
лютого 2007 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.