Справа № 22- 2607 /
2005 р.                                   Головуючий
у 1 інстанції Дубовік Р.Є
Категорія 21                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 березня 2007 р.                                        Апеляційний
суд Донецької області у складі:

Головуючого
Голубинського A.M.

Суддів :
Жданової B.C., Прокопчук Л.М.

При секретарі: Пометун С.М.

За
участю позивача Мамонова Ю.О.,

представника відповідача шестерній Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на

виробництві та професійних захворювань у Микитівському районі м. Горлівки
на

рішення Микитівського районного суду м. Горлівки від 27.12.2006 р. по
справі за

позовом ОСОБА_1                                                до   Відділення виконавчої дирекції Фонду

соціального
срахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Микитівському районі м. Горлівки про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки від 27.12.2006 р.
частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1. до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального срахування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівки про
відшкодування моральної шкоди, на користь якого з відповідача стягнуто моральну
шкоду у розмірі 8000 грн.

Відповідач Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального срахування в апеляційній скарзі просить рішення скасувати, як таке,
що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідач посилається на те, що
позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України не надав суду належних доказів того,
що мав втрати немайнового характеру з причини моральних або фізичних страждань,
розмір моральної шкоди, визначений судом, не відповідає засадам розумності,
виваженості та справедливості.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач продовж
довгого часу працював на шахта в підземних умовах у зв'язку з чим отримав
професійне захворювання - хронічний бронхіт . Висновком МСЕК від 13.08.2003 р.
вперше встановлено професійне захворювання з визначенням втрати працездатност у
розмірі 25 % . Задовольняючи позов, суд виходив з того, що наявність
професійного захворювання вимагає від позивача докладання додаткових зусиль для
організації життєвих стосунків, що відповідно до ст. ст. 21,28 Закону України „
Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатногсті „
є підставою для стягнення моральної шкоди.

2

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції,
пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Суд 1 інстанції
повно, всебічно і об'єктивно розглянув заявлений позов.

Розглядаючи позов , суд 1 інстанції правильно встановив відносини, що
склалися між сторонами та прийшов до правильного висновку про те, що позивач в
зв'язку з професійним захворюванням відчував і продовжує відчувати моральні
страждання внаслідок постійного відчуття фізичного болю ; в зв'язку з
професійним захворюванням були порушені нормальні життєві зв'язки позивача, що
вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи
розмір відшкодування моральної шкоди, суд 1 інстанції урахував ступінь втрати
прцездатності та висновок лікувально-експертної комісії, згідно з яким ступінь
втрати професійної працездатності визначена у розмірі 25 %.

Розмір
морального відшкодування визначений судом відповідно до п.Зст.34 Закону України
„ Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Приймаючи рішення, суд 1 інстанції виходив з того, що вказане професійне
захворювання впереше було встановлено позивачеві 13.08.2003 р. При таких
обставинах відповідно до ст. 21 Закону України „ Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" на Фонд покладений
зобов"язок у разі настання страхового випадку своєчасно та в повному
обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові, внаслідок ушкодження його
здоров"я, в тому числі і грошову суму за моральну шкоду.

В рішенні суд навів мотиви, з яких він не приймає до уваги заперечення
відповідача щодо заявленого позову. Суд оцінив надані позивачем докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному
розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Доводи
апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом 1 інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства, що
призвело обо могло
призвести до неправильного вирішення справи

Рішення
суду 1 інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального та
процесуального закону і у суда
апеляційної інстанції немає підстав для його зміни.

Керуючись ст.
ст. 306 , 310, 311, 312, 313 ЦПК України , апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещастних випадків на виробництві та професійних захворювань у Микитівському
районі м. Горлівки  Донецької області
відхилити.

Рішення
Микитівського районного суду Донецької області від 27. 12.2006 р. залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.