Справа № 22 Ц-1523/ 2007 р.          Суддя
1-й інстанції: Лузан  Л. В.
- 2                                       Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О.І.
РІШЕННЯ

23 серпня  2007р.
Судова колегія  судової  палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області   в складі:

головуючого:                       Галущенка О.І.

суддів:                                  Довжук Т.С.,
Базовкіної Т.М.

при
секретарі:      Фірсовій Т.В.

за участю

позивачки
-                          ОСОБА_1

представників
-      ОСОБА_2,
ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у
м.  Миколаєві цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2
на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської областівід 10.05.
2007 р. у справі
за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_4 про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсною та
визнання права власності,

встановила:

27.04.2006
р. ОСОБА_1 звернулася
з позовом до ОСОБА_4
про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку дійсною та визнання
права власності,

Позивачка
зазначала,  що 18.12.2002 р. вона уклала
угоду з ОСОБА_4 про
купівлю-продаж належного їй на праві власності АДРЕСА_1 за 1900 дол. США.

Вона,  як покупець сплатила представнику продавця
ОСОБА_5  належну за договором покупну
ціну,  а остання видала письмову розписку
про отримання грошей та надала будинок у її розпорядження

Тобто,  усі необхідні та суттєві умови угоди були
виконані,  але продавець безпідставно
ухиляється від нотаріального посвідчення угоди.

Посилаючись
на ці обставини,  позивачка просила про
задоволення позову.

Рішенням
Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.05. 2007 р.
постановлено про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 та визнання права власності на це житло за позивачкою.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_5  просить про скасування рішення та ухвалення нового про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на відсутність підстав для визнання угоди дійсною та на
порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
оскаржуване рішення,  суд виходив з
того,  що сторони домовилися з усіх
істотних умов угоди,  а продавець
безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення угоди.

Крім
того,  суд вважав що до спірних
правовідносин має застосовуватись чинний ЦК
України.

Але з
такими висновками суду погодитись неможливо,
оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам
закону.

Із
змісту позовних вимог вбачається,  що
позивачка посилається на угоду,  яка
укладена та виконана в грудні 2002 р.

Згідно з
вимогами  ст. .227 ЦК ( 1963 р),  чинного
на час виникнення спірних правовідносин,
договір купівлі-продажу житлового будинку,  має бути укладений у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

Невиконання
цих вимог,  тягне недійсність такої
угоди,  відповідно до вимог ч. 1  ст.  47
ЦК ( 1963 p.)

Згідно з
положеннями  ст.  153 ЦК ( 1963 p.),  угода вважається укладеною,  якщо між сторонами у відповідній формі
досягнута домовленність з усіх її істотних умов.

Істотними
умовами договору купівлі-продажу будинку є предмет угоди та ціна,  за яку він має бути проданий.

З матеріалів
справи вбачається,  що позивачка та
представниця відповідачки,  в грудні 2002
р. домовилися про те,  що предметом угоди
купівлі - продажу є належний відповідачці буд.
АДРЕСА_1.

До
нотаріального посвідчення угоди,
представник продавця передала будинок у користування покупця,  а остання передала їй гроші у розмірі 1900 дол. США.

У
розписці,  яку видала представник
продавця,  не зазначено про те,  що зазначена сума є остаточною купівельною
вартістю будинку.

З
пояснень представниці вбачається,  що ухилення
від нотаріального посвідчення угоди визване тим,  що покупець відмовляється сплатити остаточну
ціну у розмірі 5000 дол.
США.

Розглядаючи
справу,  суд не звернув уваги на ці
обставини,  не дав їм належної юридичної
оцінки.

В
порушення вимог  ст.  10, 11 ЦПК України,  суд не вжив заходів до всебічного і повного
з'ясування обставин справи,  а саме не
з'ясував обставин,  які свідчать про
відсутність домовленості між сторонами про остаточну купівельну вартість
будинку.

Встановлене
свідчить про те,  що рішення не
відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Зазначене,  згідно з п.3 ч 1.  ст.
309 ЦПК України,  є підставою для
скасування рішення та ухвалення нового.

Ухвалюючи
нове рішення судова колегія виходить з таких установлених фактів та обставин.

18.12.2006
р. позивачка та представниця відповідачки,
домовилися про те,  що предметом
угоди купівлі-продажу є належний відповідачці АДРЕСА_1.

В той же
час,  продавець та покупець не досягли
домовленості щодо ціни угоди.

Надана
позивачкою письмова розписка свідчить лише про передачу грошей,  але вона не містить вказівок про те,  що зазначена сума є остаточною купівельною
вартістю будинку.

Таким
чином,  угоду не можна вважати
укладеною,  а тому до неї не можуть
застосовуватися правові наслідки ухиляння однієї з сторін від нотаріального
посвідчення угоди,  що передбачені
ч.2  ст.
47 ЦК ( 1963 p.) чи ч.2  ст.
220 ЦК України.

З
врахуванням встановленого в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  316 ЦПК України,    судова колегія

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення
Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської областівід 10.05. 2007 р. -
скасувати.

Постановити нове
рішення.

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання угоди купівлі-продажу
житлового будинку дійсною та визнання права власності,  - відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  але з цього часу на протязі двох місяців може
бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.