УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06 листопада 2007 року                                                                                 м.  Вінниця

Колегія  суддів
судової палати  у  цивільних
справах  апеляційного  суду Вінницької області у складі: головуючого
: Іващука В.А.,  суддів : Ковальчука
О.В.,  Колоса С. С. ,  при секретарі : Цехмістер О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного
суду м. Вінниці від 14 серпня 2007 року про
забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановила:

Ухвалою
Ленінського районного суду м. Вінниці від 14
серпня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу постановлено:

Накласти
арешт на гаражі,  тарний цех літера
"С" по АДРЕСА_1,  магазин
літера "А" літера "Б",
магазин -кафе літера "В" ,  ворота №1,  огорожа №2
по АДРЕСА_2,  Уг частку
будинковолодіння по АДРЕСА_3,  які
зареєстровані за ОСОБА_1,  на легковий
автомобіль "NISSAN - Mikra",  1, 3 LX
державний номер НОМЕР_1,  2006 року
випуску та на 37% приміщення у АДРЕСА_4 площею 236,
5 кв.м.

У апеляційній
скарзі на вказану ухвалу ОСОБА_1 просить частково скасувати оскаржувану
ухвалу,  а саме в частині накладення
арешту на гаражі,  тарний цех літера
"С" по АДРЕСА_1,  магазин
літера "А",  магазин літера "Б",  магазин -кафе літера "В",  ворота №1,
огорожа №2 по
АДРЕСА_2,  посилаючись на порушення судом
її прав та прав іпотекодержателя,
порушення судом норм процесуального права.

Справа №22 - 2565        2007 р.        Категорія: 18       Головуючий
у першій інстанції Вишар І.Ю.

Суддя - доповідач
апеляційної інстанції Іващук В. А.

У доводах апеляційної
скарги зазначає,  що вказане майно,  відносно якого ставиться питання про
скасування його арешту,  перебуває в
заставі за договорами іпотеки від 21
листопада 2006 року та 22 грудня 2006 року,  іпотекодержателем якого є АКІБ
"УкрСиббанк" у зв'язку із укладеними кредитними договорами.

Посилається
на те,  що при винесенні ухвали судом не
з'ясовано чи перебуває вказане майно в реєстрі заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна.

У
доводах апеляційної скарги зазначає,  що
суд не дотримався вимог ч.3
ст. 152 ЦПК України щодо
співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами,  оскільки вартість майна на яке накладено
арешт в двічі перевищує заявлену позивачем суму боргу.

У
письмових запереченнях позивач заперечує доводи апеляційної скарги,  посилаючись на безпідставність. Просить
апеляційну скаргу відхилити,  а ухвалу
суду про забезпечення позову залишити без змін.

Зі місту
оскаржуваної ухвали вбачається,  що
позивач звернувся із вказаним позовом про стягнення боргу у сумі 2262400 грн. Вказану
суму відповідачка зобов'язалась повернути відповідачу до 15 квітня 2007 року,  однак остання створила такі борги,  які не в змозі повернути.

Зазначено,  що крім того ОСОБА_1 заставила магазин літера
"А",  магазин літера
"Б",  магазин -кафе літера
"В",  ворота №1,
огорожа №2
по АДРЕСА_2 під отримання коштів за договором кредиту. В той же час вона
придбала новий автомобіль. Позивач просив забезпечити позов шляхом накладення
арешту на гаражі,  тарний цех літера
"С" по АДРЕСА_1,  магазин
літера "А" літера "Б",
магазин -кафе літера "В" ,  ворота №1,  огорожа №2
по АДРЕСА_2,  1/2 частку
будинковолодіння по АДРЕСА_3,  які
зареєстровані за ОСОБА_1,  на легковий
автомобіль "NISSAN - Mikra",  1, 3 LX
державний номер НОМЕР_1,  2006 року
випуску та на 37% приміщення у АДРЕСА_4 площею 236,
5 кв.м.

Виходячи
із зазначеного суд першої інстанції задовольнив заяву позивача про забезпечення
позову у виді накладення арешту на вказане майно.

Перевіривши
законність і обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду,  в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційну скаргу слід задовольнити,  оскаржувану ухвалу частково скасувати з
наступних підстав.

У
порушення вимог ч.3  ст. 152 ЦПК України суд обрав вид забезпечення
позову який не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Також
постановляючи ухвалу з цього питання,
суд першої інстанції не придав значення тій обставині,  що частина майна,  на яке накладено арешт,  знаходиться в заставі. Разом з цим,  посилаючись в ухвалі на такий факт суд не
врахував його.

Проте такий факт
має значення при вирішенні цього питання,
оскільки згідно положень  ст.  62
-1 Закону України "Про виконавче провадження" на майно,  щодо якого встановлено іпотеку чи накладено
заборону на відчуження,  не

може  бути
звернено  стягнення  для
задоволення  вимог  стягувачів,
які  не  є іпотекодержателями.

Із
наданих матеріалів вбачається,  що
гаражі,  тарний цех літера "С"
по АДРЕСА_1,  магазин літера
"А" літера "Б",
магазин -кафе літера "В" ,  ворота №1,  огорожа
№2 по
АДРЕСА_2,  за договорами іпотеки № 5646 від 21 листопада 2006 року та №6661 від 22 грудня 2006 року,  передані ОСОБА_1 (іпотекодавець)
Акціонерно-іноваційному банку "УкрСиббанк" (іпотекодержатель).

На
підставі вказаних договорів іпотеки нотаріусом вже накладена заборона
відчуження цього майна. Згідно оцінки майна за договором іпотеки вартість цього
майно значно перевищує заявлені позивачем вимоги.

Відповідно  ст. 10 Закону України "Про іпотеку"
іпотекодавець зобов'язаний вживати заходів для належного збереження предмета
іпотеки та повідомляти іпотекодержателя про будь-які обставини,  що можуть вплинути на права іпотекодержателя
за іпотечним договором.

Крім
майна,  яке належить ОСОБА_1 і передано
нею іпотекодержателю,  судом також
накладено арешт на інше майно,  зокрема
на 1/2. частку
будинковолодіння по АДРЕСА_3,  яка
зареєстровані за ОСОБА_1,  на легковий
автомобіль "NISSAN - Mikra",  1, 3 LX державний
номер НОМЕР_1,  2006 року
випуску,  а також на 37% приміщення у АДРЕСА_4 площею 236, 5 кв.м.  Виходячи із цього визначений судом вид
забезпечення позову явно не є співмірним із заявленими вимогами позивача.

При
вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову,  суд не врахував зазначених вище положень
закону.

Відповідно
п.2 ч.1  ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції якщо,  зокрема питання було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм процесуального права.

Згідно
правил п.1 ч.1  ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін,  якщо судом першої" інстанції
постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Проте
колегія суддів дійшла висновку,  що судом
при вирішенні цього питання не додержано
вимог закону,  тому оскаржувана
ухвала не може бути залишена без змін.

Крім
цього заява позивача про забезпечення позову не містить доводів із яких
вбачається,  що невжиття заходів
забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання
судового рішення.

Разом з
цим,  ухвала суду також не містить
мотивів із яких суд дійшов висновку про обгрунтованість припущення про те,  що невжиття заходів забезпечення може в
майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Суду першої
інстанції слід було врахувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про
практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
зокрема п.7.

Виходячи
із зазначеного ухвала підлягає частковому скасуванню,  а саме
в частині накладення арешту на заставлене майно за договорами іпотеки.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. 60,  152,
307 ч.2,  312,
313,  315 ЦПК
України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Ленінського районного суду м. Вінниці від 14
серпня 2007 року про
забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу
в частині накладення арешту на гаражі,
тарний цех літера "С" по АДРЕСА_1,  магазин літера "А"літера
"Б",  магазин -кафе літера
"В" ,  ворота МІ,  огорожа
№2 по АДРЕСА_2 -скасувати.

У
задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій справі у виді
накладення арешту на гаражі,  тарний цех
літера "С" по АДРЕСА_1,
магазин літера "А"літера "Б",  магазин -кафе літера "В" ,
ворота МІ,  огорожа
М2 по АДРЕСА_2 - відмовити.

В іншій
частині ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 14 серпня 2007 року
про забезпечення позову у виді накладення арешту,  а саме арешту на Уг частку будинковолодіння
по АДРЕСА_3,  яка зареєстрована за
ОСОБА_1,  на легковий автомобіль "NISSAN - Mikra",  1, 3 LX державний
номер НОМЕР_1,  2006 року випуску та
на 37% приміщення
у АДРЕСА_4 площею 236, 5 кв.м.  -  залишити без змін.

Копії
ухвал направити у Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної
інвентарізації,  Першу Вінницьку державну
нотаріальну контору.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.