АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 листопада 2007 року                                                                                       м.
Ужгород

Колегія
судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області
в складі:

головуючої: Готри Т.Ю.,

судців : Павліченка С.
В.,  Власова CO.,

при секретарі: Рогач LI.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Свалявського районного суду від 7
вересня 2007 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл будинку,

встановила:

ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу на ухвалу Свалявського районного суду від 7 вересня
2007 року,  якою відмовлено ОСОБА_1 в
ухваленні додаткового рішення по справі та стягнуто з нього на користь ОСОБА_1
334, 13 грн. судових витрат та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. У скарзі ОСОБА_2 просить змінити ухвалу суду в частині
стягнення з нього судових витрат та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи,  і
відмовити ОСОБА_1 у вимогах про стягнення з нього цих витрат,  посилаючись на те,  що він звільнений від сцлати таких,  оскільки є інвалідом другої групи.

В судове
засідання апелянт ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 не з»явилися,  хоча про час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином,  а тому їх
неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши доводи
апеляційної скарги та матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як
убачається з матеріалів справи ухвалою Свалявського районного суду від 24 липня 2007 року затверджено
мирову угоду по даній справі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Однак,  під час укладення мирової угоди сторони не
передбачили порядку розподілу судових витрат,
а тому суд за заявою позивачки стягнув з ОСОБА_2 на її

Справа
№:22а-1641/07                                                              Номер
рядка статистичного звіту: 5

Головуючий у
першій інстанції: Ганчак Л.Ф. Доповідач: Готра Т.Ю.

2

користь половину
сплачених нею судових витрат в сумі 334,
13 грн. та 15 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Проте,  колегія суддів не може погодитись з ухвалою
суду,  оскільки ОСОБА_2,  який є інвалідом другої групи,  що стверджується ксерокопією посвідчення та
довідкою управління пенсійного фонду України в Свалявському районі
Закарпатської області від 12.09.2007
року №2333,  звільнений від сплати судових витрат,  які в даному випадку складаються з судового
збору,  який згідно п.5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦПК України сплачується у порядку і розмірах,  встановлених законодавством для державного
мита,  а саме Декрету Кабінету Міністрів
України «Про державне мито»,  де
відповідно до п. 19  ст. 4 інваліди другої групи звільняються від
сплати державного мита.

За таких
обставин,  суд першої інстанції помилково
дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 334,
13 грн. судових витрат,  оскільки такі
згідно з ч.2  ст. 88 ЦПК України
компенсуються за рахунок держави у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо
сплачених позивачкою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи,  то такі відповідно до ч.2
п.4  ст. 83 ЦПК України повертаються за
ухвалою суду,  а не стягуються з
відповідача.

Таким
чином,  позивачка може звернутися з
відповідною заявою до суду про повернення їй сплачених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та про компенсацію судових
витрат.

З огляду
на наведене,  колегія суддів вважає,  що відповідно до  ст. 312 ЦПК України ухвала суду першої
інстанції підлягає скасуванню з постановлениям
по справі нової ухвали з цього питання,
якою ОСОБА_1 в задоволенні заяви про розподіл судових витрат слід
відмовити,  а апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Керуючись  ст.
ст.  307,
312,  315,  317,
319 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу
Свалявського районного суду від 7
вересня 2007 року
скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.