АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №
22ц-604/2007р.                                                       Головуючий
права                                                     Чебану
власності                                                                                   Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27"
березня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                           Захарової А.Ф.

суддів                                       Адаменко
Л.В., Подорога В.М.

при
секретарі                          Шанауріній
І.О.

3            участю адвоката       ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 12 січня 2007 р. по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2
частину будинковолодіння та його розподіл.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши ОСОБА_2 та його представника, які підтримали
доводи апеляційної скарги, та ОСОБА_3 її адвоката ОСОБА_1, які заперечували на
доводи скарги, судова палата, -

встановила:

В травні
2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності
на 1/2 частку домоволодіння та його розподіл.

Вказувала
в обґрунтування позовних вимог, що з липня 2001 року проживала з відповідачем у
цивільному шлюбі до 2006 року. Спільних дітей не мають, на даний час відповідач
проживає з іншою жінкою. В 2003 році за спільні кошти вони придбали будинок по
АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 за 10000 грн., оформивши договір купівлі-продажу на
відповідача.

Будинок
придбали за спільні кошти, так як обоє працювали , отримуючи зарплату, крім
того, вона отримувала аліменти від першого шлюбу на утримання дитини, також
були заощадження.

В
купленому будинку зробили капітальний ремонт, провели газ та воду, поклеїли
шпалери, придбали меблі.

4 червня 2005 року на спільні кошти
був придбаний автомобіль марки ВАЗ-2106 1979

року випуску, який в даний час відповідач забрав в своє користування.

Відповідно
до закону і будинок і автомобіль є спільною власністю, тому вважає, що має
право на 1/2 частину цього майна.

2

В даний
час вона проживає в цьому будинку, робить відповідні ремонти, оплачує комунальні
платежі.

Відповідач
не бажає добровільно вирішити розподіл майна, тому вона змушена звернутися до
суду з цим питанням.

На
підставі наведеного, ст.ст. 74 СК України, 355, 370 ЦК України просила
суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння. Призначити
судово-будівельну експертизу для встановлення варіантів розподілу
будинковолодіння.

Рішенням
Кам'янського районного суду Черкаської області від 12 січня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі.

Визнано
за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого по
АДРЕСА_1.

Розділено
будинковолодіння по АДРЕСА_1 по варіанту № 2 згідно будівельно-технічної
експертизи № 105-107-106.

Виділено
ОСОБА_3 квартиру № 2 , площею 47, 9 кв.
м в будинку АДРЕСА_1 , що складається з :

· веранди
(на плані -І) - 12,0 кв. м;

· кладової
(на плані - II)
- 5,7 кв. м;

· кімнати
(на плані - 2) - 15,2 кв. м;

· кухні (
на плані - 5) - 15,0 кв. м.

В користування
із господарських споруд виділено погріб (на плані літ.п/д). Виділено ОСОБА_2
квартиру № 1, площею 26,4 кв.
м в будинку АДРЕСА_1, що складається :

· з
кімнати ( на плані - 3) - 13 кв. м;

· кімнати
( на плані - 4) - 13 кв. м.

В користування
із господарських будівель виділено сарай ( на плані літер Б).

Криницю залишено
в спільному користуванні.

Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2937 грн. - компенсацію за лишки 10,75 кв. м.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - витрати по оплаті держмита, 400 грн. - витрати
за проведення будівельно-технічної експертизи.

Стягнуто
з ОСОБА_2 держмито на користь держави в сумі 75 грн. 50 коп. та 30 грн. -
витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи.

В
апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_2 просить його скасувати як не
відповідаючи ні обставинам справи ні вимогам закону, та постановити нове
рішення, яким в позові ОСОБА_3 відмовити.

Обговоривши
матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

З
матеріалів справи встановлено, що позивачка ОСОБА_3 і відповідач ОСОБА_2
проживали спільно, однією сім'єю з липня 2001 року по жовтень 2005 року, вели
спільне господарство. Разом з ними проживала неповнолітня донька позивачки,
спільних дітей у неї з відповідачем немає.

Встановлено,
що 12 вересня 2003 року сторонами був придбаний за договором купівлі-продажу
будинок по АДРЕСА_1 для спільного проживання, але оформлений був на ОСОБА_2.

Про те,
що будинок був придбаний для спільного проживання і за спільні кошти
підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. Зокрема, ОСОБА_5
стверджувала, що сторони проживали спільно п'ять років, вели спільне
господарство, ОСОБА_3 працювала на двох роботах, заощаджувала аліменти на
дитину від першого шлюбу і на куплений будинок пішли дитячі гроші, потім
сторони спільно за спільні кошти робили ремонт в ньому і проводили газ. Це ж
говорила свідок ОСОБА_7 - мати
позивачки. Свідок ОСОБА_6, яка продала будинок, пояснювала, що до неї у 2003
році

3

разом підходили
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, питали про будинок, щоб купити. Разом вони дивились будинок
для спільного проживання. Продала будинок за 2 тисячі доларів. Завдаток за
будинок давала ОСОБА_3 і з нею оформлений договір завдатку, а договір
купівлі-продажу оформила з ОСОБА_2, перед цим порахували гроші утрьох в
магазині, де працювала ОСОБА_3.

З
договору завдатку ( в копії на ар. спр. 9) від 23 травня 2003 року вбачається,
що він оформлений між ОСОБА_6 і ОСОБА_3, за яким ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_3
завдаток в сумі 3938 грн. в рахунок належних з ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 платежів в підтвердження укладення згаданого
договору і в забезпечення його виконання.

Стверджуючи,
що будинок придбаний ним особисто на гроші, які надали йому батьки, ОСОБА_2
належних доказів на підтвердження своїх доводів не надав. Крім того, в судовому
засіданні відповідач не заперечував сплатити позивачці грошима половину
вартості будинку, визнаючи, таким чином, за нею право на таку долю в будинку (
ар. спр. 74).

Виходячи
з наведеного, судова палата вважає, що суд обґрунтовано прийшов до висновку про
те, що сторони мають рівні права на придбане будинковолодіння.

Вирішуючи
ж питання про реальний розподіл між сторонами спірного будинковолоіння, суд
припустився суттєвої помилки. Визнаючи за кожною із сторін право власності на
1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1, суд реально виділив їм долі , що не
відповідають ідеально визначеним долям і які саме, - не зазначив в порушення ч.
2 ст. 357, ч. З ст. 358 ЦК
України.

Відповідно
до роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року
з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ
будинку в натурі учасником спільної часткової власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві
власності.

Якщо
виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника,
суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з
цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної
часткової власності, частка якого зменшилась.

У тих
випадках , коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку,
він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради ( ст.152
ЖК).

При
поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена
(ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку
частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються
власнику.

Цих роз'яснень
Верховний Суд України суд першої інстанції не врахував. Виділивши кожній із
сторін певні приміщення в будинку і господарські споруди, суд не визначив яку
долю від всього будинковолодіння це становить.

До того
ж, як вбачається з рішення суду, допущене відхилення від рівності визначених
судом за кожною із сторін часток права власності в будинковолодінні (ідеальних
часток), але в якому обсязі - не встановлено і не зазначено.

Таким
чином, суд допустив протиріччя у висновках. Визначивши, що і позивачка і
відповідач мають право по 1/2 частині в спірному будинковолодінні, і визнавши
за кожним із них таке право, суд визначив і виділив кожному з них зовсім інші
долі, навіть не вказавши які саме. Тому таке рішення як неправомірне підлягає
до скасування з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,
який відповідно до викладеного розглянув не всі вимоги позивачки, а саме не в
повному обсязі визначився з реальним розподілом будинковолодіння, що не може
бути усунено винесенням додаткового рішення.

Для
вирішення зазначеного питання належним чином суду слід повести додаткову чи
повторну судову будівельно-технічну експертизу , можливо запитати дозволу
виконкому

4

місцевої ради в
разі переобладнання будинку, належним чином із сторонами вирішити питання щодо
неоцінених надвірних будівель, провести інші необхідні дії. Суду слід кінцево
належним чином перевірити чи з'ясувати доводи і заперечення сторін, спір яких
вирішити в залежності від встановленого і діючого законодавства.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307,311, 314 ЦПК України, судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення
Кам'янського районного суду Черкаської області від 13 січня 2007 року
скасувати, направивши справу на новий розгляд у той же суд в іншому складі судців.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двохмісячного строку.