Справа №22 Ц -1535 /2007 р.          Суддя
1-й інстанції: Бойко
Категорія- 41                                            Суддя-доповідач
апеляційного суду:
2007р. вересня місяця, ІЗ дня
Судова колегія судової палати   в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого:                   Галущенка О.І.
суддів:                             Базовкіної Т.М.
секретарі:                Фірсовій.Т.В.
-                     ОСОБА_1
-               ОСОБА_2
представників-            ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши   у відкритому судовому засіданні   в м. Миколаєві цивільну справу за
ОСОБА_2 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області    від 30.05.2007 р. у справі за
ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
06.03.2006 р.  ОСОБА_1  звернувся з
позовом до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
Позивач зазначав, що 31.01.2002 р. він уклав трудовий договір з
відповідачкою про роботу на посаді продавця магазину в с Ново-Бирзулівка.
договір розірвано 28.04.2006 р. за згодою сторін.
В той же час, після звільнення роботодавець не здійснила з ним повного
Так, на час припиненя трудових відносин відповідачка заборгувала заробітну
Посилаючись на ці обставини та вимоги ст..
ст. 116 КЗпП України, позивач просив про стягнення зазначеної суми.
Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 30.05.2007
р. постановлено про задоволення позову частково і стягнення з відповідачки на
користь позивача заборгованості із заробітної плати у розмірі 11552 грн., а
також 115 грн. 22 коп. судового збору в доход держави., та 30 грн. в рахунок
витрат на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідачка ставить питання про
скасування рішення і закриття провадження у справі, посилаючись на неналежну
оцінку доказів та необгрунтованність висновків суду щодо наявності
заборгованості перед позивачем.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення,
відповідно до правил ст. 303 ЩІК України, судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, виходячи
з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював у відповідачки
продавцем з 31.01.2002 р.

Розмір його заробітної плати, згідно з укладеним договором, складав 140
грн. за фактично відпрацьований час на місяць.

28.04.2006 р. він був звільнений з посади за згодою сторін на підставі п.1
ст. 36 КЗпП України.

На час припиненя трудових відносин відповідачка, всупереч вимогам ст.. 116 КЗпП
України, не здійснила з ним повного розрахунку, заборгувавши заробітну плату у
розмірі 11552 грн.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини, дав належну юридичну
оцінку наявним доказам і виходячи з доведенності того факту, що відповідачка не
виплачувала заробітну плату позивачу за фактично відпрацьований час,
обгрунтовано визначив розмір заборгованості яка складає 11552 грн. та підлягає
стягненню на користь звільненого працівника.

Доводи апелянтки про відсутність заборгованості із заробітної плати перед
позивачем, не ґрунтуються на наявних доказах, а тому не можуть бути враховані
при апеляційному перегляді справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити, а рішення
Баштанського районного суду Миколаївської області від 30.05.2007 р. - залишити
без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але
з цього часу на протязі двох місяців може бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України.