overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2-938/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

(заочне)

10.09.2007 року
Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючої:
Рішко Г.І.

при секретарі:
Стрижак О.М.  розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Виноградів справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1. предявила позов до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу.

Сторони
06 листопада 2004 року уклали шлюб,  про
що у виконкомі Королівської сільської ради Виноградівського району зроблено
актовий запис за № 38.

Від
даного шлюбу народилася одна дитина - дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,  дитина проживає разом з позивачкою.

Вимоги
позовної заяви мотивовано тим,  що
подружнє житя не склалося,  подружжя не
можуть знайти спільну мову,  мають різні
характери та погляди на життя. Це все призводить до щоденних сварок,  та непорозумінь,  а тому позивачка вирішила такий шлюб
розірвати.

Позивачка
ОСОБА_1. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала,  та просила такі задовільнити.

Відповідач
ОСОБА_2. в судове засідання не з'явився,
причини неявки суду не повідомив,
а тому на підставі  ст.  169 ч.4 ЦПК України справа підлягає розгляду
на основі наявних доказів,  з винесенням
заочного рішення.

У
відповідності до  ст.  112 ч.2 СК України суд постановляє рішення
про розірвання шлюбу,  якщо буде
встановлено,  що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

Перевіривши
матеріали справи,  суд вважає,  що подальше збереження шлюбу між ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. є недоцільним,  оскільки міцної
та дружньої сім'ї сторони не створили,  у
подружжя відсутні взаємоповага та взаємопорозуміння,  надання строку для можливого примирення
позитивних результатів не дасть,  тому
позов ґрунтовний і підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  10,  60,
169 ч.4,  212-215,  225 ЦПК України,   ст.
ст.  110,  112,
Сімейного Кодексу України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Шлюб,  укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  про що у виконкомі Королівської сільської
ради Виноградівського району зроблено актовий запис за№38-розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу органами РАЦСу стягнути з ОСОБА_2. 17
грн. судового збору,  а ОСОБА_1. - від
оплати звільнити.

На
рішення може бути подана відповідачем заява про його перегляд протягом 10-ти
днів з дня отримання його копії.

На
рішення може бути подана заява про його апеляційне оскарження протягом 10-ти
днів з дня його проголошення та апеляційна скарга протягом 20-ти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження через районний суд.
Справа № 2 -  1458 /2007р.
року         Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді -            Спринчука  В.В.
секретарі:                       Томенко І.В.
відкритому  судовому   засіданні
цивільну справу за  позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про  розірвання
ОСОБА_1  звернулася  до
суду   з  позовом
до  ОСОБА_2про   розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим
, що  03 листопада 1981 року вона  з відповідачем зареєстрували шлюб у
Гавришівській   сільській раді,
Вінницького району , від спільного проживання в якому мають двоє повнолітніх
характерів та різність поглядів на життя сторін призводить до виникнення
конфліктів, що робить подальше спільне проживання в шлюбі неможливим і свідчить
про його формальність.
У судовому засіданні  позивачка ОСОБА_1 позов підтримала , посилаючись
на обставини , викладені в заяві.
в судове засідання не з”явився , хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить його розписка в
матеріалах справи, причину неявки суду не повідомив . Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224
Заслухавши пояснення  позивачки ОСОБА_1, дослідивши та
оцінивши  матеріали справи, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Яяк встановлено по справі  03
листопада 1981 року  подружжя  ОСОБА_2 зареєструвало шлюб у
Гавришівській  сільській раді  Вінницького району за актовим записом № 23,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб , НОМЕР_1 ( а.с. 7)
Від спільного проживання  мають двоє повнолітніх дітей
Відповідно до ст.112 СК України
судом з'ясовано, що спільне сімейне життя у сторін не склалося , причиною того
є  те що вони мають різні характери та
різні погляди на життя, та  ведення
господарства , між ними втрачено  почуття
За таких обставин суд вважає, що подальше життя подружжя та збереження
шлюбу  є не можливим,  та суперечить інтересам кожного з них.
Керуючись ст.ст.110, 112  Сімейного
Кодексу, ст.ст. 10, 11, 130, 174, 209, 212, 214,
215, 367  ЦПК України, -
Шлюб  зареєстрований 03 листопада 1981 року
Гавришівською сільською радою,
Вінницького району , актовий запис №
23  між ОСОБА_2 та ОСОБА_2  ( д.п.ОСОБА_3)  - розірвати.
При реєстрації розірвання шлюбу стягнути з
ОСОБА_2державне мито на користь держави в розмірі 17 (сімнадцять) гривень, а
ОСОБА_1 від сплати державного мита звільнити.
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з часу
оголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження;
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Вінницької області через
Вінницький районний суд.
Суддя:
Справа № 22-к-2357
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05 вересня 2007 року   Апеляційний суд м. Києва в складі суддів
судової палати в цивільних справах

Головуючого:
Євтушенко О.І..

суддів: Мороз Л.Л., Шахова О.В..

розглянув у
попередньому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із
чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Донецької області від 08 лютого 2005 року

Апеляційний суд
,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2001 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння та
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки від 15 листопада 2004 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіль ЗІЛ
НОМЕР_1, контейнер та 10 автопокришок,
які належать позивачеві, а у разі неможливості їх повернення зазначено про необхідність стягнення вартості
вказаного майна: 9500 грн. -вартості
автомобіля, 4200 грн. - вартості автопокришок, 500 грн. - вартості контейнера, в рахунок відшкодування моральної
шкоди стягнуто 1500 грн.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 08 лютого 2005 року рішення суду першої інстанції скасовано, постановлено
нове , яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постановлене по справі рішення
апеляційної інстанції,

2

посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а рішення суду першої інстанції залишити без
змін.

Касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЩІК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції
або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 342 ЦПК України як підстави
для скасування ухвал, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України та Закону України "Про внесення
змін до закону України "Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року № 697 та глави 2
розділу V ЦПК України,
Апеляційний суд м. Києва

УХ ВАЛИ В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити .

Рішення апеляційного суду Донецької області від 08 лютого 2005 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та відшкодування
моральної шкоди залишити без зміни.
№22-4500                                          головуючий
в 1-й інстанції Беспалов
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007
року Колегія суддів Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Остапчука Д.О.

суддів: Барановської Л.В.,  Мараєвої
Н.Є.

при секретарі
Тороп Л.В.

у
відкритому судовому засіданні в м. Києві розглянула апеляційну скаргу Кредитної
спілки «Акорд» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня
2006 року в справі за заявою Кредитної спілки «Акорд» до ОСОБА_1 про видачу
судового наказу,

ВСТАНОВИЛА:

-    ,
Ухвалою Дніпровського районного суду м.
Києва від 19 жовтня 2006 року в прийняттю заяви до
провадження-відмовлено.

В
поданій апеляційній скарзі Кредитна спілка «Акорд» ухвалу суду,  внаслідок порушення норм процесуального права
вважає незаконною,  просить її
скасувати,  прийнявши до розгляду по суті
заяву.

Перевіривши
обґрунтованість та законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що вона не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи
у прийнятті заяви про видачу судового наказу,
суддя виходив з того,  що
підстав,  передбачених законом для його
видачі немає,  оскільки в даному випадку
існує спір про право.

Такий висновок
суду ґрунтується на законі.

Відповідно
до  ст.
96 ЦПК України судовий наказ може бути виданий,  якщо заявлено вимогу яка ґрунтується на
правочині,  вчиненому у письмовій формі;
про стягнення нарахованої,  але не
виплаченої суми заробітної плати; про компенсацію витрат на проведення розшуку
відповідача,  боржника,  дитини,
або транспортних засобів боржника.

Пунктом 2 ч.1
ст.  100 ЦПК України
передбачено,  що суд відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового наказу,
якщо з поданих документів вбачається спір про право.

Заявник
просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1. основного боргу та інших
сум,  пов»язаних з договором.

Оскільки
з приводу сум,  про стягнення яких
просить позивач,  існує спір,  який підлягає розгляду в порядку позовного
провадження,  то суддя правильно відмовив
у прийнятті зазначеної заяви.

Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду і на законність оскаржуваної ухвали не
впливають.

Ухвалу
постановлено з дотриманням норм процесуального права,  а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись  ст. 303, 304, 307, 317, 218 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Кредитної спілки «Акорд» відхилити,
а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2006 року у
даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 22к-2669 2007p.

12 вересня  2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва   в складі:

Суддів:       Горелкіної Н.А.,   Матвєєвої О.А.,  Слободянюк С. В.

відповідно
до Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про судоустрій України
щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від 22.02.2007р. №
697-У розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ТОВ
„Продукти України" до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
стягнення матеріальної шкоди,  завданою
при виконанні трудових обов'язків,  за
касаційною скаргою ТОВ „ Продукти України" на рішення Апеляційного суду
Донецької області від 13 вересня 2004 року

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2001 року ТОВ „Продукти України" звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди,  завданою недостачею товару.

В ході
розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути з ОСОБА_2. матеріальну
шкоду у розмірі 13949, 36 грн.,  а з
ОСОБА_1. -38189 грн.,  в решті позовних
вимог позивач відмовився.

Справа судами
розглядалась неодноразово.

Останнім
рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 червня 2004
року,  позов задоволено частково. З
ОСОБА_1. на користь позивача стягнуто 38189 грн.,  з ОСОБА_2. - 126,
67 грн.

Рішенням
Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 204 року вказане рішення
суду першої інстанції скасовано,  у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі,  направленої до
Верховного Суду України ,  ТОВ „Продукти
України",  посилаючись на порушення
норм процесуального права ,  просить
скасувати рішення апеляційної інстанції,
заливши в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга підлягає
відхиленню,  виходячи з наступного.

Згідно
зі ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження с неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції в
межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої
інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Колегією
суддів встановлено,  і це вбачається з
матеріалів справи,  що судове рішення
апеляційної інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права,  і доводи скарги
цих висновків не спростовують. За таких обставин колегія суддів вважає
необхідним відхилити касаційну скаргу.

Керуючись  ст.
ст.  332, 336 ЦПК України та
Закону України "Про внесення змін до закону України "Про судоустрій
України " щодо касаційного розгляду цивільних справ " від 22 лютого
2007 року № 697 та глави У ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
м.  Києва,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ТОВ „Продукти України"  відхилити.

Рішення
Апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2004 року - залишити без
зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно й оскарженню не підлягає.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м.
вул.  Володимирська,  15
Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 вересня   2007 року
Апеляційний суд м.  Києва в складі
судців судової палати в цивільних справах

Головуючого:
Євтушенко О.І.

суддів: Мороз
Л.Л.,  Шахова О.В..

розглянув
у попередньому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів на утримання дитини за касаційною
скаргою ОСОБА_2на рішення Київського районного суду м.  Донецька від 17 листопада 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2005 року

Апеляційний суд
, -

ВСТАНОВИВ:

В червні
2004 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення
аліментів на утримання дитини.

Рішенням
Київського районного суду м.  Донецька
від 17 листопада 2004 року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено,  стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1. на
утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  1500 грн. щомісяця
,  починаючи з 22 червня 2004 року до досягнення
дитиною повноліття.

Ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2005 року рішення суду першої
інстанції залишено без зміни.

ОСОБА_2  звернувся до Верховного Суду України з
касаційною скаргою,  в якій просить
скасувати постановлені по справі рішення та ухвалу,  посилаючись на неправильне застосування
судовими інстанціями норм матеріального права та порушення норм процесуального
права,  а справу направити на новий
судовий розгляд суду першої інстанції .

Касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність
застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки
доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку,  що при розгляді справи судом допущено порушення
норм матеріального або процесуального права,
які передбачені  ст.  342 ЦПК України як підстави для скасування
ухвал,  колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись  ст.
ст.  336,  337 ЦПК України та Закону України "Про внесення
змін до закону України "Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року № 697 та
глави 2 розділу V ЦПК України,
Апеляційний суд м.  Києва

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2відхилити .

Рішення
Київського районного суду м.  Донецька
від 17 листопада 2004 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21
лютого 2005 року в справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів
на утримання дитини залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 22-к-2430/2007р.

12
вересня 2007р.                                                                                         м.
Київ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

м. Києва   в складі суддів:

Суддів:     Горелкіної Н.А.,  Матвеева
О.А.,  Слободянюк С. В,

відповідно
до Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про судоустрій України
щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ"

від
22.02.2007р. № 697-У розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного протипухлинного центру про усунення
перешкоду в організації умов праці та відшкодування моральної шкоди , за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08
квітня  2004 року,

встановила:

У січні
2001 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецького обласного
протипухлинного центру про усунення перешкоду в організації умов праці та
відшкодування моральної шкоди.

Справа судами
розглядалась неодноразово.

Останнім
рішенням Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 10 грудня 2003 року позов задоволено.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 08 квітня 2004 року вказане рішення
суду першої інстанції скасовано,  справу
направлено на новий судовий розгляд до того ж суду.

У
касаційній скарзі,  направленої до
Верховного Суду України,  ОСОБА_1,  посилаючись на порушення норм процесуального
права,  просить скасувати ухвалу
апеляційного суду,  заливши в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційних скарг,  колегія суддів
вважає,  що касаційні скарги підлягають
відхиленню.

Згідно із ч. 2  ст.  324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції в
межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої
інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Колегією
суддів встановлено,  і це вбачається з
матеріалів справи,  що судові рішення
ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права,  і доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Оскільки
доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку,  що при розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або процесуального права,  які передбачені ч.2, 3  ст. 342 ПК
України,  як підстави для скасування
рішення та ухвали,  колегія суддів вважає
за необхідне відхилити касаційні скарги.

Керуючись  ст.
ст.  332,  335, 336, 342 ЦПК України та Законом України
"Про внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо
забезпечення касаційного розгляду цивільних справ від 22 лютого 2007року,  колегія суддів Апеляційного суду м.  Києва,
-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 08 квітня   2004 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили негайно й оскарженню не підлягає.
Справа № 22-к - 2436                                    Головуючий в
1 інстанції:  Помогайбо В.А.
Доповідач в касаційній інстанції: Євтушенко О.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 вересня 2007
року      Апеляційний суд м. Києва в
складі суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого:
Євтушенко О.І.,

суддів: Білич
І.М., Мороз Л.Л. розглянув у попередньому судовому засіданні в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні жилим будинком і захист права власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2004 року
, Апеляційний суд ,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні
2002 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні жилим будинком і захист права власності.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 травня 2004
року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. ОСОБА_2 зобов'язано знести самовільно
збудовану веранду під літ. В-1 і демонтувати цеглову кладку, поновити віконну
раму і застелити у ванній кімнаті під літ. Б-1 (3-15) у будинку АДРЕСА_1

Рішенням
апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2004 року, вказане рішення
суду першої інстанції скасоване та ухвалено нове про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_1
звернулася до Верховного Суду України з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2004 року,
та залишити без змін помилково скасоване рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 11 травня 2004 року, посилаючись на порушення
судом норм матеріального права.

Касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки
доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи
судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які
передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень,
колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись
ст. ст. 336, 337
ЦПК України та Закону України "Про внесення змін до закону України
"Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року № 697 та глави 2 розділу V ЦПК
України, Апеляційний суд м. Києва

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Донецької області від 30 вересня 2004 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні   жилим будинком   і захист права власності

залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.