overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У х в а л а  ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 грудня 2007 року
м.Київ

Суддя Верховного Суду України
Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Очаківського
міськрайонного суду від

13 червня
2007 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2007
року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

Рішенням Очаківського міськрайонного суду від 13 червня
2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області
від 19 вересня 2007 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення посилаючись на їх необґрунтованість та незаконність.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що частково
задовольняючи позов, суди виходили з того, що відповідач є автором статті “Что
прячет мантия Фемиды?” опублікованої у газеті “Вечерний Николаев” від 12 грудня
2006 року, та статті “Судове свавілля” опублікованої у газеті “Чорноморська
Зірка” від 12 січня 2007 року. У цих статтях відповідач виклав інформацію, яка
є недостовірною і такою, що принижує честь і гідність позивачки та завдає їй
моральної шкоди, яка має бути відшкодована відповідачем.

Згідно ч.1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині без наведення конкретних
порушень судами норм процесуального права, які були допущені при встановленні
зазначених в рішенні фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають
необхідність перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального та процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та
гідності, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Очаківського міськрайонного суду від

13
червня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 19
вересня 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                       Ю.Л.Сенін
У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши 24
грудня    2007 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 17 вересня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що
з 4 серпня 1994 року до 26 лютого 2007 року перебувала з відповідачем у
шлюбі, від якого мають двоє неповнолітніх дітей.

Враховуючи, що відповідач не бере
належної участі у матеріальному забезпеченні дітей, просила стягнути з
відповідача аліменти в розмірі ½ частини заробітку.

У процесі розгляду позивачка
доповнила вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини
заробітку.

Рішенням
Гайсинського районного суду від 2 серпня 2007 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням
Апеляційного
суду Вінницької області від 17 вересня 2007 року  зазначене рішення суду першої інстанції
скасовано й ухвалено нове, яким  позов
задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки
аліменти  в розмірі 1/3 частини всіх
видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного
віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 1 вересня 2007 року, до досягнення дітьми
повноліття; вирішено питання про розподіл судових витрат.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального та ставить питання про скасування
рішення апеляційного суду й залишення в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За
змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд
касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваного рішення не дають
підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду Вінницької області від 17 вересня 2007 року
відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 грудня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Охрімчук Л.І.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1до Дочірнього підприємства
“Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки” про
поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення коштів
за час вимушеного прогулу, незаконно утриманих коштів і відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою Дочірнього
підприємства “Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки”
на рішення Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 2 лютого 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 2 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Дочірнє підприємство “Деражнянський
плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки” звернулося до Верховного
Суду України з касаційною скаргою на рішення Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 2.02.2007 р., залишене без змін ухвалою Апеляційного
суду Хмельницької області від 2.04.2007 р., яким позов задоволено частково:
стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1. 123,77 грн. відрахованих із
заробітної плати за фактом  виявлення
недостач,  512 грн.  за роботу
у  понаднормовий  час  та
1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а в решті вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових
рішень.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства “Деражнянський плодоконсервний
завод Хмельницької облспоживспілки” відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 2 лютого
2007 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 2 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 грудня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Охрімчук Л.І.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1та
ОСОБА_2до Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької
області про визнання права на новозведений житловий будинок та за позовом
ОСОБА_3до ОСОБА_2про поділ майна подружжя та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Вінницького районного
суду Вінницької області від 1 лютого 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Вінницької області від 2 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернулася до Верховного Суду України з касаційною скаргою  на
рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 1.02.2007 р., залишене без змін ухвалою Апеляційного суду
Вінницької області від 2.04.2007 р., яким позов ОСОБА_3. задоволено: в порядку поділу спільного майна
подружжя визнано  за  нею
право   на житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1та стягнуто з неї на користь ОСОБА_2.
грошову компенсацію за його частку в будинку, визначену станом на 1994 рік, а в
позові ОСОБА_1. і ОСОБА_2. відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування судових рішень та передачу справи на новий
розгляд до місцевого суду.

Заперечуючи проти касаційної скарги, Малокрушлинецька
сільська рада Вінницького районну Вінницької області та ОСОБА_3. вказують
на те, що судові рішення, на їх думку, є законними і обґрунтованими.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 1 лютого       2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Вінницької області від 2 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк
Суддя Верховного Суду України
Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого
кооперативу “Колядинець” (далі - СВК “Колядинець”) на рішення Липоводолинського
районного суду від 25 травня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської
області від 14 серпня 2007 року,
Рішенням Липоводолинського районного суду від 25 травня
2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14
серпня

2007 року, відмовлено в задоволенні позову СВК
“Колядинець” до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

У касаційній скарзі СВК “Колядинець” просить скасувати
ухвалені в справі судові рішення і ухвалити нове рішення, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Із змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів
вбачається, що відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що СВК
“Колядинець” самовільно використовував земельну ділянку, належну відповідачам
на праві власності та на праві постійного користування, тому СВК “Колядинець”
не має права на відшкодування матеріальної шкоди за врожай, зібраний
відповідачами на земельній ділянці, що належить їм на законних підставах.

Згідно ч.1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині без наведення конкретних
порушень судами норм процесуального права, які були допущені при встановленні
зазначених в рішенні фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають
необхідність перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити
у відкритті касаційного провадження у справі за позовом СВК “Колядинець” до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою
СВК “Колядинець” на рішення Липоводолинського районного суду від 25 травня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 14 серпня 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити

СВК “Колядинець”.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                     Ю.Л.Сенін
Справа №2-217
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007
року

Петрівський
районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Шаєнко Ю.В.
при секретарі - Діброві Н.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в с.м.т. Петрове справу за позовомОСОБА_1, із
зацікавленою особою - ОСОБА_2, про визнання договору купівлі-продажу дійсним і
визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом, мотивуючи це тим, що в 1990 році придбала
у громадянина ОСОБА_314 частину житлового будинку з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1, сплативши обумовлену суму матері ОСОБА_3, яка діяла на підставі
доручення, однак, договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі посвідчений не
був, а тому просить визнати даний договір дійсним та визнати за нею право
власності на 14 частину житлового будинку з надвірними будівлями.

Заслухавши
пояснення позивачки, дослідивши документи справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що позивач в 1990 році придбала у громадянина ОСОБА_314
частину житлового будинку АДРЕСА_1 і сторони повністю виконали умови договору
купівлі-продажу: продавець ОСОБА_2, мати продавця, яка діяла на підставі
доручення, передала позивачці 14 частину житлового будинку з надвірними
будівлями у власність, позивачка прийняла вказаний будинок та сплатила за нього
кошти в сумі 2500(дві тисячі п"ятсот) карбованців СРСР, що підтверджується
розпискою (а.с.12). В даний час, в зв"язку з тим, що місцеперебування
громадянина ОСОБА_3невідоме, то посвідчити нотаріально даний договір неможливо,
а строк дії доручення, яке ОСОБА_3 видав своїй матері ОСОБА_2. закінчився.
Зацікавлена особа - ОСОБА_2, не заперечує щодо визнання вказаного договору
купівлі-продажу дійсним.

У відповідності з ч. Іст.209 ЦК України
правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню
лише у випадках, встановлених законом, а ст.657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч.2
ст.220 ЦК України,
якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним.

На підставі ч.2
ст. 220 ЦК України,
та керуючись ст.ст.213,214,215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов
задовільнити. Визнати дійсним договір купівлі-продажу 14 частини житлового
будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1А частину житлового будинку АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через Петрівський райсуд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області, через Петрівський районний суд.
Справа №2-627/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26»вересня 2007 року Сумський
районний суд Сумської області у складі:

Головуючого  -   судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі             Макошенець С.І.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Суми справу за позовом

ОСОБА_2

В інтересах ОСОБА_3

До Косівщинської сільської ради
Сумського району

3-і особи: Відділ містобудування,
архітектури та житлово-

Комунального господарства Сумської
райдержадміністрації, Комунальне підприємство «Сумське міське БТІ» Про визнання
права власності на самочинне будівництво,

Встановив:

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1,
який за життя заповів усе належне йому майно
на користь ОСОБА_3. За життя померлому належав будинок АДРЕСА_1. Зареєструвати право власності на будинок вона позбавлена
можливості, оскільки на території домоволодіння є самочинно зведені будівлі:
сарай «Ж» та погріб «п/г». Просила визнати право власності на
самочинно зведені будівлі.

Представник відповідача для розгляду справи до суду не з»явився, просив
слухати справу без його участі, з позовом погодився.

Представники 3-х осіб для розгляду справи до суду не з»явились, просили
справу слухати без їх участі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає
позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 (а.с.38), після смерті
якого відкрилась спадщина на належне йому майно.
Спадкодавець уклав заповіт 5 листопада 2002 року на все належне йому майно на користь ОСОБА_3. (а.с.13). За життя спадкодавцеві
належало домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.8-11). ОСОБА_3 спадщину прийняла і 19 липня 2007 року Сумською районною державною
нотаріальною конторою на її ім.»я
було видане свідоцтво про спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1
(а.с.14), на самовільно зведені будівлі: сарай «Ж», підвал «п/г» свідоцтво не
видавалось.

Згідно висновків архітектурного, пожежного та санітарного контрою
будівництво сараю «Ж» та погріба «п/г» здійснене без порушення встановлених
норм та правил (а.с.29-31).

За наведених обставин, враховуючи, що самочинне будівництво не порушує прав
інших осіб, за позивачем може бути визнане право власності на них.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст.213,215 ЦПК України, ст.376 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на самочинні будівлі: сарай «Ж» та підвал «п/г», розташовані АДРЕСА_1:

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга - протягом
двадцяти днів з дня подання заяви.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20
грудня 2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

суддів:                            Барсукової В.М.,

Балюка
М.І., Гуменюка В.І.,-

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про знесення господарчого блоку та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2003 року ОСОБА_1 звернулась в суд із
вказаним позовом. Зазначала що на підставі договорів дарування від 7 вересня
2002 року їй на праві  власності належать
½ частини
житлового будинку та земельна ділянка розміром 0,0303 га АДРЕСА_1. Посилаючись
на те, що ОСОБА_2, яка є власницею ½ частини житлового будинку АДРЕСА_2, влітку 2003 року
самочинно без її згоди, а також без відповідних дозволів місцевих органів
влади, з порушенням санітарних та будівельних норм побудувала господарчий блок,
чим створила небезпеку для її будівлі та внаслідок чого сталося повне затінення
її двору, ОСОБА_1 просила зобов'язати ОСОБА_2 знести самочинно побудований
гараж та стягнути з неї 10 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16
лютого 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської
області від 28 серпня 2007 року,  в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі
ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове,
яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права .

Згідно з ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувані
судові рішення  ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 16 лютого 2004 року та ухвалу апеляційного суду Київської області
від 28 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :
В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк