Справа №2-339/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 січня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі :

головуючої -
судді Крупінської С.С.,

при секретарі -Давидович А.А.,

з участю
позивача - ОСОБА_1.,

представника
відповідача - Дячука P.O.,

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовною
заявою ОСОБА_1до Луцької міської ради про визначення частки померлої у спільній
сумісній власності,

встановив :

Позивач
звернувся в суд з позовом до відповідача про виділ часток в спільній сумісній
власності. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2року його
матері ОСОБА_2відкрилась спадщина на належну їй на праві спільної сумісної
власності частину квартири АДРЕСА_1. Позивач є сином спадкодавця і відповідно є
спадкоємцем першої черги за законом , має право на спадкове майно . Однак,
ОСОБА_1. отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, а саме на
належну матері частину вище зазначеної квартири, не може, оскільки формально не
визначені частки в праві спільної сумісної власності на квартиру.

Враховуючи викладене, позивач просить визначити розмір
часток в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач в попередньому судовому засіданні підтримав
позовні вимоги з вище зазначених підстав. Просив встановити, що його частка та
частки ОСОБА_2, ОСОБА_3в праві спільної сумісної власності на квартиру
АДРЕСА_1становлять по 1/3 частині кожного.

Представник Луцької міської ради не заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивачу , ОСОБА_2, та ОСОБА_3на
підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1994 року (а.с.8) на
праві спільної сумісної власності належить квартира №АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1року померла ОСОБА_3, даний факт вбачається з
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1( а.с.19). З пояснень позивача вбачається, що
після її смерті ОСОБА_2. фактично прийняла спадщину , продовжувала проживати в
спірній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1року
померла ОСОБА_2, даний факт вбачається з свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1( а.с.20). Після її смерті в порядку ст. 1220 ЦК України
відкрилась спадщина на належну їй частину квартири №АДРЕСА_1.

З свідоцтва про народження позивача (а.с.15) вбачається, що його матір'ю
записана ОСОБА_2. Таким чином, позивач, як син спадкодавця ОСОБА_2. відповідно
до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

З пояснень позивача вбачається, що як спадкоємець першої черги за законом
він має право на спадкове майно, однак отримати свідоцтво про право на
спадщину, тобто на належну спадкодавцю частину вище зазначеної квартири, не
може , оскільки формально не визначені частки співвласників у праві спільної
сумісної власності на квартиру.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК
України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної
власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом
або рішенням суду.

Законом України "Про приватизацію державного
житлового фонду" не визначено умов, за яких один із членів сім'ї може
отримати більшу або меншу частку в приватизованому житлі. А тому в житловому
приміщенні в кожного члена сім'ї, яким передається у власність займана
квартира, частки є рівними .

Судом встановлено, що між співвласниками вище зазначеної квартири не
встановлено домовленості щодо визначення розміру часток у праві спільної
сумісної власності. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що позов слід
задовольнити та встановити, що кожному із співвласників належить по 1/3 частині
квартири №АДРЕСА_1.

Керуючись
ст. ст. 10,11,60,212,215,224,226 ЦПК України, на підставі ст. 328, 370ч.2 ЦК України, суд ,-

вирішив :

Позов
задовольнити.

Встановити, що частки ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3в праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1становлять по 1/3 частині кожного.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.