Справа № 22-ц-749 / 2007р .                                          Головуючий
І інстанції -Данько В.В.
- житлове                                                                      Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

17
квітня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді
- Ситнік О.М.,

Суддів -
Шевченко Н. Ф., Кружиліної О.А.,

при секретарі -
Білицькій Ю. Є. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті
Харкові цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на
рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2006року

по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб
такими, що втратили право на користування житловим приміщенням ,-

ВСТАНОВИЛА:

В
вересні 2005 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те,
що ним, як членом ЖБК ім.. Шевченко , отримана квартира АДРЕСА_1 За даною
адресою також: прописані його колишня дружина ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3 та онука
ОСОБА_4. У 1998 році його колишня дружина разом із дочкою та онукою виїхали до
м. Миколаєва. З того часу жодного разу у вищевказаній квартирі не з'являлися,
комунальні платежі не сплачували.

Рішенням
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись
з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі.

В
обґрунтування доводів скарги, ОСОБА_1. зазначає, що рішення суду від 12.12.2006
року прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає
увагу суду на те, що відповідачі з 1997 року в квартирі не проживають, не
сплачують комунальні платежі, вивезли з квартири всі необхідні для проживання
речі: ліжка, шафи, крісла, стільці, столи, посуд, одежу та інше.

Посилання
відповідачів на те, що вони регулярно, один раз в півроку навідувалися до
спірної квартири, на думку апелянта є безпідставними, оскільки періодичне
відвідування квартири не можна вважати проживанням у ній.

Не
згоден ОСОБА_1. і з ствердженням суду про те, що відповідачі відвідували і
проживали в квартирі, доки позивач не встановив вхідні замки, оскільки дані
замки були замінені лише в грудні 2004 року, вже після того, як відповідачі
вивезли меблі і стало зрозуміло, що в квартирі вони не мають наміру проживати.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали
справи і доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що підстави для
визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою
АДРЕСА_1 відсутні, оскільки ОСОБА_4. виїхала з постійного місця проживання у
зв'язку із навчанням у Національному університеті кораблебудування, постійно з
ОСОБА_3. вони приїзджали та мешкали в спірній квартирі, поки позивач не замінив
вхідні замки, а ОСОБА_4., виплативши пайовий внесок за квартиру, набула права власності
на неї і вправі розпоряджатися нею на власний розсуд.

З таким
висновком суду судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Так,
трикімнатна квартира АДРЕСА_1 в 1967 році отримана позивачем, як членом ЖБК
ім.. Шевченка. В цій квартирі окрім позивача також: прописані його колишня
дружина ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3 та онука ОСОБА_4 (а.с. 4, 31,32).

Позивач
звернувся з позовом про визнання ОСОБА_4., ОСОБА_3., ОСОБА_4 такими,
що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, внаслідок відсутності цих
осіб понад встановлені житловим законодавством строки.

Відповідно
до ст.. 72 ЖК
України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в
судовому порядку

За нормою
ст.. 71 ЖК
України при тимчасовій відсутності наймача, або члена його сім'ї за ним
зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.

Так, з
матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4., ОСОБА_3., ОСОБА_4. в листопаді 1998
року виїхали з квартири АДРЕСА_1 проживати до м. Миколаєва. У листопаді 2004
року ОСОБА_3 вивезла до м. Миколаєва зі спірної квартири меблі, це
підтверджується поясненнями в судовому засіданні ОСОБА_4 та актом від
12.11.2004 року, складеним сусідами, що проживають в АДРЕСА_1 (а.с. 78).

Судом
встановлено, що ОСОБА_4. та ОСОБА_1.,
перебуваючи у шлюбі, виплатили в повному обсязі в 1982 році пайовий внесок
за квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 4)..

З
урахуванням норм ст.. 15
Закону України «Про власність» та положень Постанови Пленуму Верховного Суду України
№ 9 від 18.09.1987 року, судова колегія вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позову в частині про визнання
ОСОБА_4. такою, що втратила право користування квартирою, оскільки вона набула
права власності на дану квартиру і, як власник, на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним їй майном.

Проте,
судова колегія не може погодитися з висновком суду щодо відмови ОСОБА_1. в
частині позову про визнання ОСОБА_3., ОСОБА_4 такими, що втратили право користування
квартирою, та вважає рішення суду в цій частині таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з
вимогами п.п.3, 4 cm.
309 ЦПК України підставою для зміни рішення суду першої інстанції є
невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне
застосування норм матеріального права.

З огляду
на те, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4.
у добровільному порядку покинули житлове приміщення, а саме, квартиру АДРЕСА_1,
наміру жити в цій квартирі не мали, виїхали проживати до м. Миколаєва, вивезли
до даного міста необхідні ним для проживання речі, не проживали в квартирі
понад 6 місяців, комунальні платежі за квартиру не сплачували, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_3., ОСОБА_4. втратили право користування жилим приміщенням.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313, 314, 317, 319 ЦПК України,
ст.ст. 71, 72 ЖК України судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 грудня 2006 року змінити в
частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Визнати
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими , що втратили право користування житловим приміщенням
у квартирі АДРЕСА_1

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна
скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.