Справа № 2-553 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 травня 2007
року Татарбунарський районний суд Одеської

області у
складі:

головуючого
- судді                                                                       Семенюк
Л.А.

при
секретарі                                                                                  Унгурян
Т.В.

з участю
прокурора

адвоката(ів)                                                                                     ОСОБА_4.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду в м.   Татарбунари
справу  за  позовом
ОСОБА_1 в  інтересах  Тузлівського
навчально-виховного

комплексу  до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування збитків,
завданих робітниками закладу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду в інтересах Тузлівського навчально-виховного комплексу до
відповідачів ОСОБА_2.  та ОСОБА_3. про
відшкодування збитків,  завданих
зазначеними робітниками закладу,
посилаючись на слідуючі обставини.

Відповідно
до акту № 920-30/04 від 23 січня 2007 року ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності Тузлівського навчально-виховного
комплексу,  проведеної об'єднаним
Білгород-Дністровським контрольно-ревізійним відділом,  виявлено низку порушень фінансової дисципліни
закладу. Одним із порушень є те,  що при
обчисленні заробітної плати ряду працівників Тузлівського НВК,  було порушено п.1  ст. 9 Законну України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в України»,
а саме проводилось начислення заробітної плати без наявності первинних
документів (табелів обліку робочого часу),
що стало підставою для ствердження та нарахування безпідставно
виплачених сум коштів у розмірі 21329, 19 грн.

По
результатам службового розслідування Тузлівським НВК встановлено,  ^о, %безпідставні нарахування заробітнох
плати стали ' можливі по вині відповідачів по справі,  які не в повному обсязі* виконували свої
службові обов'язки секретаря-діловода - ОСОБА_2.  та бухгалтера-касира ОСОБА_3.,  які,
на думку позивача,  повинні
відшкодувати завдану шкоду у розмірі середньомісячної заробітної плати

2

кожна,  що в сукупній солідарній відповідальності
складає 800 гривень,  що передбачено
нормами трудового законодавства.

Позивач
та його представник у судовому засіданні підтримали позовну заяву,  уточнивши вимоги в частині стягнення шкоди не
в солідарному порядку,  а по 400 гривень
з кожної та в рівних частинах судові витрати.

Відповідачі
уточнені позовні вимоги визнали,  не
заперечували проти стягнення з них збитків в сумі заявленого позову,  завданих НВК в результаті не належного
виконання своїх службових обов'язків,
пояснивши,  що після ревізії вони
виправили свої помилки,  а недоліки
виникли в результаті не повного знання своїх службових обов'язків та можливості
настання в результаті цього таких негативних наслідків.

Заслухавши
пояснення та доводи позивачки,
дослідивши матеріали справи,  суд
вважає,  що позов підлягає задоволенню.

Відповідно
до ч.1  ст. 130 КЗпП України,  працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду,  заподіяну
підприємству,  установі,  організації внаслідок порушення покладених на
них трудових обов'язків.

За
шкоду,  заподіяну підприємству,  установі,
організації при виконанні трудових обов'язків,  працівники,
з вини яких заподіяно шкоду,
несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди,  але не більше свого середнього місячного
заробітку,  що передбачено ч.1  ст. 132 КЗпП України.

Порядок
покриття шкоди,  заподіяної
працівником,  передбачений статтею 13 6
КЗпП України. Розгляд вищезгаданих трудових спорів,  відповідно до
ст. 232 КЗпП України,  покладений
на районні суди.

Як
вбачається з копії акту ревізії № 920-30/04 від 23 січня 2007 року окремих
питань фінансово-господарської діяльності Тузлівського навчально-виховного
комплексу,  проведеної об'єднаним
Білгород-Дністровським контрольно-ревізійним відділом,  виявлено низку порушень фінансової дисципліни
закладу. Одним із порушень є те,  що при
обчисленні заробітної плати ряду працівників Тузлівського НВК,  було порушено п.1  ст.  9
Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
України»,  а саме проводилось начислення
заробітної плати без наявності первинних документів (табелів обліку робочого
часу),  що стало підставою для твердження
та нарахування безпідставно виплачених сум коштів у розмірі 21329, 19 грн.
(а.с. 16-45).

Копією
виписки з наказу № 105 від 06.12.93р. по Тузлівському НВК,  підтверджується факт призначення ОСОБА_3 на
посаду касира за сумісництвом (а.с. 46),
а копією виписки із наказу № 190 від 01.06.2000 року по тому ж НВК,  про призначення ОСОБА_2 на посаду
секретаря-діловода (а.с. 47).

На
аркушах справи 4 9-50 надано довідки позивача про заробіток відповідачів за
перший квартал 2007 року.

3

Із копії
наказу № 88 від 10 лютого 2007 року вбачається,
що дирекцією Тузлівського НВК прийнято міри по усуненню порушень,  виявлених в результаті ревізії КРВ,  в тому числі і до відповідачів по справі.

Таким
чином,  в судовому засіданні з
достовірністю встановлено,  що
відповідачами по справі - ОСОБА_2.  та
ОСОБА_3,  які працювали та працюють по
сьогоднішній день в Тузлівському НВК секретарем-діловодом та
бухгалтером-касиром відповідно,  не в
повному обсязі виконувались їх службові обов'язки,  що призвело до безпідставного нарахування
заробітної плати працівникам Тузлівського НВК: ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7,  ОСОБА_8.,
ОСОБА_9. , ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14,  ОСОБА_15,
ОСОБА_16.,  ОСОБА_17. , ОСОБА_18,  ОСОБА_19,
так як начислення заробітної плати проводились без наявності первинних
документів (табелів обліку робочого часу),
за які відповідають зазначені працівники,  що стало підставою для нарахування
безпідставно виплачених сум коштів у розмірі 21329, 19 грн.

Тому,  відповідно до
ст. 132 КЗпП України,  відповідачі
мають відшкодувати матеріальну відповідальність закладу за шкоду,  заподіяну з їх вини,  у розмірі прямої дійсної шкоди,  але не більше свого середньомісячного
заробітку. А,  оскільки,  сума по 400 гривень з кожної,  що висунута в позовних вимогах,  не перевищує середньомісячного заробітку
кожної з відповідачів,  суд вважає,  що позовні вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі,  як основані на законі.

Керуючись  ст.
ст.  58, 59, 60, 213, 215 ЦПК
України,   ст.  ст.
127,  130,  132,
136,  232 КЗпП України,  суд,

ВИРІШИВ:

Позовні  вимоги
ОСОБА_1  в інтересах  Тузлівського
навчально-виховного
комплексу  доОСОБА_2,   ОСОБА_3
про відшкодування  збитків,   завданих
робітниками  закладу задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Тузлівського навчально-виховного комплексу по
400.' .гривень з кожної шкоди,  завданої
безпідставним начисленням^ та виплатою заробітної плати працівникам
закладу,  а також по 25, 50 грн.
сплаченого державного мита та по 15-' Гривень витрат на ІТЗ судового процесу з
кожної.

Заяву
про апеляційне^*" оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.