АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. Києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах

Апеляційного
суду м.  Києва в складі:

Головуючого                           Качана В.Я.

Суддів                                      Дербенцевої
Т.П.,  Чобіток А.О.,

Панченка
М. М. ,      Шахової О.В.

Розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
визначення місця проживання дитини ,
поділ та витребування майна за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 16 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 25 листопада 2004 року

ВСТАНОВИЛА:

В   грудні 2003 року ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2. про розірвання

шлюбу. В подальшому доповнила свої позовні вимоги і просила визначити місце

проживання їх з відповідачем спільної дитини,  а також поділити нажите в період шлюбу

майно та витребувати у відповідача її майно.

В
обгрунтування позовних вимог позивачка зазначала,  що з 1998 року вони з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі,  мають доньку
ОСОБА_3 1999 р. народження.

Посилаючись
на те,  що сімейні стосунки припинені
через неналежне ставлення відповідача до сім»ї і зберегти сім»ю неможливо,  просила шлюб розірвати та визначити місце
проживання дитини з нею.

Вказала,  що під час шлюбу вони з відповідачем придбали
майно: меблі,  музичну апаратуру,  пилосос,
які просила поділити порівну та зобов'язати відповідача повернути їй її
майно: морозильну камеру,  пральну
машину,  кухонні столи,  дитяче ліжко,
диван-ліжко.

Крім
того позивачка зазначала,  що у 2002 р.
була придбана квартира АДРЕСА_1 в м. Донецьку,
яка оформлена на ім'я відповідача та його матері - ОСОБА_4. по 1/2 на
кожного.

Посилаючись
на те,  що 1/2 квартири є їх сумісним з
відповідачем майном просила визнати за нею право власності на 1/4 даної
квартири та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію належної
їй за законом 1/4 частки квартири.

Рішенням
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 16 вересня 2004 року,  яке залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду Донецької області від 25 листопада 2004р.,
шлюб між сторонами розірваний. Місце проживання дитини визначено з
позивачкою,  проведений поділ майна:
меблів,  музичного центру та витребувано
від відповідача на користь позивачки пральну машину.

В
частині визнання за позивачкою права власності на частку квартири з стягненням
грошової компенсації за цю частку в позові відмовлено.

В
касаційній скарзі позивачка ОСОБА_1. просить скасувати судові рішення,  постановленні в даній справі,  ухвалити нове рішення про задоволення її
позову,  в обгрунтування апеляційної
скарги посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши
матеріали справи,  колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1998 p.,
спірна квартира АДРЕСА_1 в м. Донецьку була придбана в
2002 р.,  тобто під час шлюбу сторін.
Квартира оформлена на ім'я відповідача ОСОБА_2. та його матері - ОСОБА_4. у рівних частках.

Відмовляючи
позивачці ОСОБА_1. в задоволенні позову про визнання за нею права на 1/4 частку
квартири з виплатою їй вартості цієї частки ,
суд першої інстанції вважав доведеним той факт,  що зазначена квартира придбана за кошти
матері відповідача ОСОБА_2.-
ОСОБА_4.,  яка до цього мала на праві
власності квартиру в м. Донецьку по АДРЕСА_2 і продавши цю квартиру,  купила спірну квартиру.

При
цьому суд виходив з вимог Сімейного кодексу України,  що є неправильним застосуванням матеріального
закону,  оскільки спірна квартира
придбана в 2002 p.,  коли діяв Кодекс законів про шлюб та сім»ю України.

Відповідно
до  ст. 22 КпШС України майно,  нажите подружжям під час шлюбу ,  є його спільною сумісною власністю.

Суд не
дав оцінки цій обставині,  а крім
того,  не з»ясував за яких причин частина
спірної квартири,  що придбана під час
шлюбу сторін,  оформлена на ім»я
відповідача ОСОБА_2. і для кого була придбана ця квартира.

Судом не
зазначено в рішенні на підставі яких доказів суд дійшов висновку про те,  що уся спірна квартира,  тобто і частка,  що оформлена на відповідача,  придбана лише за кошти матері відповідача.

Згідно  ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним та обгрунтованим,  що було порушено
судом першої інстанції,  а суд
апеляційної інстанції не звернув уваги на ці порушення і безпідставно залишив
без змін незаконне рішення.

Згідно  ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати обставини або вважати доведеними обставини ,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним.

Оскільки
судові   рішення в справі постановлені з
порушенням матеріального та процесуального права,  вони підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  336, 338 ЦПК України,  Законом України «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ від 22 лютого 2007 року № 697- V,
колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.  Києва , -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково,  скасувати
рішення Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 16 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 25 листопада 2004 р.
в частині відмови позивачці ОСОБА_1. в позові про визнання за нею права
власності на частку квартири з виплатою вартості цієї частки квартири та
направити в цій частині справу на новий судовий розгляд до Ворошиловського
районного дуду м. Донецька в іншому складі.

В решті судові
рішення в справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.