Р І Ш Е Н Н Я

іменем  України           справа №2-3472/07

3 грудня 2007 р.
м.Ялта

Ялтинский міський суд АРК у складі
головуючого судді Берещанського Ю.В., при секретарі
Матвєєвої О.В., з участю представників, розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про примусове зобов'язання к виконанню
зобов'язань,  про стягнення моральної
шкоди,

В с т а н о в и в :

06
листопада 2006 року між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. була досягнена угода про
купівлю-продаж  земельної ділянки та
будинку за адресою: АДРЕСА_1за суму еквівалентною 170000 доларів США.

Позивач
звернувся до суду із позовом про примусове зобов'язання к виконанню
зобов'язань,  про стягнення моральної
шкоди.   У  судовому засіданні  позивач свій позов  підтримав і суду пояснив, що в цей день,
тобто 6 листопада 2006 року в ознаку того, що угода була досягнена,
відповідачка написала розписку про те, що вона
отримала від нього аванс в сумі 17000 доларів США за продаж землі і
будинку за вказаною адресою. Після цього вона неодноразово зверталась до нього
з вимогами про сплату грошей в рахунок угоди про продаж землі і будинку про що
писала відповідні розписки. Всього вона отримала від нього в рахунок угоди
120000 доларів США, але після цього стала ухиляться від заключення договору
купівлі-продажу у зв'язку з чим він вимушений був звернутись до суду. Просив
суд зобов'язати відповідачку к виконанню зобов'язань по угоді від 06.11.2006
року,  про стягнення моральної шкоди.
Позивач  наполягає на виконання
зобов'язання відносно житлового будинку на земельній ділянціАДРЕСА_1, житлово
будівельного товариства «Гува», будинок без номеру в рахунок внесених ним
платежів.   В рахунок моральної шкоди просив
суд стягнути з відповідачки 50000 гривень.

Відповідачка у судове
засідання не з'явилася. Її представники позов
не визнали. Представник ОСОБА_3., діюча на підставі довіреності,  суду пояснила, що відповідачка дійсно
отримала від позивача 120000 доларів США, але ця сума не відповідає дійсной
вартості земельної ділянки та будинка. Відповідачка в теперішній час не має
наміру продавати своє майно, вона може повернути позивачу його гроші, але не
зразу, а на протязі деякого часу. Власник майна не може бути позбавлений свого
майна без своєї згоди чи на підставі закону. В даному випадку підстав для
примусового виконання зобов'язання, на думку представника, не має. Представники
не погодились з позовом про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що даний позов має бути задоволеним в наступних підстав.  Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке зобов'язання у
сторін виникло 6 листопада 2006 року, коли сторони домовились про заключення
договору купівлі-продажу земельної ділянки та будинку за вказаною адресою. В
знак заключення угоди позивач передав відповідачки аванс в сумі 17000 доларів
США, а відповідачка написала йому розписку в якої підтвердила свій намір
продати земельну ділянку і будинок. Загальна сума угоди складала 120000 доларів
США і позивач сплатив їй цю суму, але відповідачка порушила угоду і відмовилась
заключити договір купівлі-продажу. Разом з тим, відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.  Зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цивільного Кодексу, інших актів цивільного
законодавства - ст.526 ЦК України.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову
суму.

Договір
купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого нерухомого майна вкладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державної реєстрації - ст.657 ЦК України.
Ця вимога закону не була виконана на момент заключення угоди 6 листопада 2006
року у зв'язку з тим, що у
відповідачки ОСОБА_2не було правовстановлюючих документів на то майно, яке вона
мала намір продати. Про свій намір вона неодноразово вказувала у розписках про
отримання грошей (а.с.13,14,15,16,17). Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, а саме житловий будинок на земельній ділянці № 16 за вказаною
адресою вона отримала на своє ім'я
23.02.2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Масандрівської
селищної ради від 13.12.2006 року (а.с.27). В той же час право власності на ім'я ОСОБА_2було зареєстровано в Ялтинському бюро технічної
інвентарізації (а.с.28). Розписки про отримання значної суми грошей в ознаку
угоди вона отримувала вже після реєстрації права власності на своє ім'я: у квітні, травні 2007 року і кожного разу вона
підтверджувала свій намір про продаж земельної ділянки та житлового будинку у
своїх розписках. Таким чином, суд вважає, що відповідачка навмисно ухиляється
від виконання умов договору від  6
листопада 2006 року у зв'язку
з чим, її, на думку суда, слід зобов'язати
виконати зобов'язання від 06 листопада 2006 року про заключення договору
купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку на земельній
ділянціАДРЕСА_1, житлово будівельного товариства «Гува», будинок без номеру, на
умовах вказаного зобов'язання з ОСОБА_1.

Відповідно
до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.
Позивач навів докази стосовно виконання своїх обов'язків по угоді від 6 листопада 2006 року, шляхом внесення
відповідних коштів.

Відповідно
до ст.1167
ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини. Факт завдання майнової шкоди підтверджується поясненнями
позивача про те, що він мав намір придбати майно у місті Ялта і з цього приводу
позбавився (продав) частку свого майна по місцю прожмвання, але з вини відповідачки
він не отримав а ні земельної ділянки, а ні будинку, а ні своїх грошей. В
рахунок відшкодування моральної шкоди, на думку суду, слід стягнути 5000
гривень.

Керуючись ст.
10,11,209,212,214-215
ЦПК України, ст. 525,526,1167 ЦК України

В и р і ш и в :

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_2виконати зобов'язання від 06 листопада 2006 року про заключення договору
купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку на земельній
ділянціАДРЕСА_1, житлово будівельне товариство «Гува», будинок без номеру на
умовах вказаного зобов'язання з ОСОБА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000
гривень, в решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1в рахунок відшкодування судових витрат 162
гривні.

Рішення
може бути оскаржене в  апеляційному
порядку шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя