_______________ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ_________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року.                                                                                                           м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у
складі:

головуючого - судді Фальчука
В.П.

суддів:
Каранфілової В.М., Сидоренко І.П.,

при секретарі - Петренко Г. А.,

за участю
представника ОСОБА_1. - ОСОБА_2.,
представника ВАТ «Альбатрос» -
Тофана В.Д., представника ОСОБА_3. -
ОСОБА_4, представника прокуратури Суворовського району м. Одеси - Вяткіної СП., розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2, представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6. на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2006 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_1, Відкритого акціонерного товариства
«Альбатрос», Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету
Одеської міської ради, Одеського міського агентства з приватизації державного
житлового фонду, третіх осіб на стороні позивача - прокурора Суворовського району м. Одеси, який діє в
інтересах в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9,ОСОБА_10,  про виселення, вселення, зобов'язання не
стягувати заборгованість з оплати комунальних послуг,  зобов'язання відновити  первісний
стан  квартири,  про
визнання недійсним розпорядження про приватизацію квартири та свідоцтва
про право власності на квартиру та стягнення судових витрат на правову
допомогу, та зустрічним позовом адвоката ОСОБА_11- в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства «Альбатрос», та третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування Суворовської районної
адміністрації м. Одеси про зобов'язання відділу у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Суворовського районного відділу ОМУ ГУ МВС України у м.
Одесі зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3, про визнання права на жилу
площуАДРЕСА_1 у м. Одесі за ОСОБА_5. та членами її сім'ї, про усунення перешкод
в користуванні квартирою ОСОБА_1., про стягнення на користь ОСОБА_1. сплаченого
державного мита, витрат на правову допомогу у розмірі 1500 гривен, не
отриманої заробітної плати у розмірі 5000
гривен та моральної шкоди у розмірі 10000
гривен; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного
товариства «Альбатрос», та третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Суворовської
районної  адміністрації  виконавчого
комітету   Одеської  міської
ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету
Одеської міської ради, Одеської міської агенції з приватизації державного
житлового фонду, про визнання недійсним ордера №28

Справа
№22а-1545/07                                                                                              Категорія
ЦП;

Головуючий у
першій інстанції Гудіна H.I., Доповідач Фальчук В.П

2

від 26.02.1998
року -

встановила;

23.07.2002  року ОСОБА_3. звернулася до суду з цивільним позовом, в
якому

просила
виселити без надання іншого житла ОСОБА_5., ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_1. з
АДРЕСА_1 у м. Одесі, зобов'язати

ОСОБА_1.
відновити первісний стан однієї із кімнат цієї квартири, зобов'язати Відкрите

акціонерне
товариство «Альбатрос» /далі-ВАТ «Альбатрос»/ не стягувати з неї

заборгованість
з сплати комунальних послуг за проживання у зазначеному приміщенні

вказуючи,
що на це приміщення в 1998
році ВАТ «Альбатрос» їй та членам сім'ї було

видано
ордер на вселення, але вселитися вона не змогла, так як відповідачі самоуправно

вселилися
в нього, та в добровільному порядку відмовляються виселитися.

2003
року ОСОБА_3. доповнила свій позов, та просила суд
визнати недійсним розпорядження Управління житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Одеської міської ради /далі - УЖКГ виконкому Одеської міськради/ про приватизацію
АДРЕСА_2 у м. Одесі та свідоцтво про правло власності на житло на ім'я ОСОБА_1.
та стягнути на її користь судові витрати у розмірі 1000 гривен вказуючи,
що ОСОБА_1. приватизував частину квартири, на яку їй виданий ордер".

2004
року ОСОБА_3. знову доповнила свій позов та просила
визнати за нею право на жилу площу -
АДРЕСА_1 у м. Одесі посилаючись на обставини, які викладені в первісних
позовах.

22.12.2003 року ОСОБА_5.,
ОСОБА_7, ОСОБА_8. та представник ОСОБА_1. -
ОСОБА_11. подали до суду зустрічний позов в якому просили визнати
за ОСОБА_5. та іншими членами її сім'ї право на житлову площу - АДРЕСА_1 у м.
Одесі, зобов'язати відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Суворовського районного відділу ОМУ ГУ МВС України у м.
Одесі / далі - ВСГМРФО
Суворовського РВ ОМУ ГУ
МВС України у м. Одесі/ зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3, та
стягнути з неї на користь ОСОБА_1. сплачене держмито, витрати на правову
допомогу у розмірі 1500 гривен,
майнову шкоду у розмірі 5000
гривен, спричинену в результаті неможливості займатися роботою та
отримувати заробітну плату, та моральну шкоду у розмірі 10000 гривен вказуючи,
що ОСОБА_5. та члени її сім'ї проживають у спірній квартирі з 1984 року та набули
право на неї згідно ст.64 ЖК України. ОСОБА_3. у зазначеній квартирі не
проживала, права на житло не набула, тому безпідставно зареєстрована органами
ВСГМРФО Суворовського РВ ОМУ ГУ
МВС України у м. Одеси у спірній квартирі.

ОСОБА_1.
зазначає, що він вимушений був приймати участь у розгляді позову ОСОБА_3. у
суді, в результаті чого керівництво підприємства, на якому він працює,
відмовилося виплатити йому заробітну плату, що спричинило позивачу майнову
шкоду у розмірі 5000 гривен.
ОСОБА_1. звернутався за правовою допомогою до адвоката та оплатив її. Участь у
судових засіданнях спричинила йому моральну шкоду, так як було порушено звичний
уклад Його життя та роботи.

22.09.2006 року ОСОБА_1. доповнив свої зустрічні позовні вимоги та
просив визнати недійсним ордер серії «НОМЕР_1 на вселення в службове жиле
приміщення - АДРЕСА_1
у м. Одесі, виданий ОСОБА_3., так як ордер було видано на вже зайняте жиле
приміщення, що є порушенням житлового законодавства.

Рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2006
року цивільний позов ОСОБА_3. задоволено у повному обсязі, в задоволенні
зустрічних позовів відмовлено у повному обсязі.

Судом визнано за
ОСОБА_3. право на житлову площу -АДРЕСА_2 у м.
Одесі, та вселена в квартиру. Виселено з АДРЕСА_1 у м. Одесі без надання іншого
жилого приміщення ОСОБА_5,
ОСОБА_7,   ОСОБА_8.   Визнано
частково   не   дійсним

3

розпорядження органу приватизації №145199 від 27.03.2000 року та
свідоцтво про право власності на кв.АДРЕСА_2 у м. Одесі від 27.03.2000 року на ім'я
ОСОБА_1., в частині приватизації кімнати загальною площею 15.3 кв. метри.
Зобов'язано ОСОБА_1. відновити стан кімнати загальною площею 15.3 кв. м. в первісне
становище за власні кошти. Зобов'язано ВАТ «Альбатрос» не стягувати з ОСОБА_3.
кошти за комунальні послуги з моменту видачі ордеру на АДРЕСА_1 у м. Одесі, а
саме з 26.02.1998 року по
день вселення її у спірну квартиру. Стягнуто з ОСОБА_5., ОСОБА_7, ОСОБА_8.,
ОСОБА_1. солідарно, на користь ОСОБА_3. 68
гривен сплаченого державного мита, 1000
гривен витрат на правову допомогу, 150
гривен витрат на оголошення в пресі, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду справи у розмірі 30
гривен.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1. -
ОСОБА_2. просить рішення суду скасувати у зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1. та визнати недійсним ордер НОМЕР_1, виданий ВАТ «Альбатрос» ОСОБА_3. на АДРЕСА_1 у м. Одесі
вказуючи, що видачею зазначеного ордера порушені житлові права апелянта, так як
ордер виданий на одне з приміщень, яке належить членам його сім'ї на праві
спільної власності. ОСОБА_1. пропустив строк позовної давності для визнання
ордеру недійсним у зв'язку з тим, що не знав про його видачу.

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_5. -
ОСОБА_6. просить рішення суду скасувати у зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального і
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи вказуючи,
що правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3. у суду не було. Відповідно
до ст.5£ЖК
України ордер може бути виданим лише на вільне жиле приміщення. Ордер надає
право на вселення у вільне жиле приміщення лише на протязі трьох місяців, після
чого у особи виникає право користування ним. Правомірність проживання у спірній
квартирі сім'ї ОСОБА_7 підтверджується фактом роботи ОСОБА_5. у ВАТ
«Альбатрос». ВАТ «Альбатрос», яке видало ордер на спірне житло, не визнає його
вказуючи, що було порушено закон під час видачі, а саме, що такі ордера на
службові приміщення видаються відповідним виконавчим комітетом місцевої ради.
Тому позивачка з членами сім'ї не може бути вселена в спірне приміщення.

Апелянт
зазначає, що суд виселив сім'ю ОСОБА_7 в порушення ст.ст.71,107,116 ЖК України,
якими визначено порядок виселення громадян із займаних жилих приміщень, при
цьому не визнав їх такими, що втратили право користування ним. Згідно ст.125 ЖК
України громадяни, які проживають у службових жилих приміщеннях не піддягають
виселенню без надання іншого жилого приміщення.

В запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_3. просить залишити оскаржуване рішення суду без
змін, так як воно ухвалене на підставі правильно встановлених судом першої
інстанції обставин справи, згідно норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів
заслухавши суддю-доповідача, який доповів в необхідному обсязі зміст судового
рішення, яке оскаржене, доводи апеляційних скарг, заперечення на них, межі, в
яких повинні здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню
частково, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у
задоволенні позовів, так як судом першої інстанції порушені норми матеріального
права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої
інстанції встановлено, що на підставі спільного рішення адміністрації ВАТ
«Альбатрос» ОСОБА_3. видано ордер серії «НОМЕР_1 на вселення для тимчасового
користування в службове жиле приміщення -
АДРЕСА_1 у м. Одесі на склад сім'ї з чотирьох осіб.

4

На
час видачі ордера у спірній
квартирі мешкала сім'я ОСОБА_5., у зв'язку з чим
позивачка не змогла туди вселитися.

Розпорядженням
органу приватизації - УЖКГ
виконкому Одеської міськради за №145199
від 27.03.2000 року передано
у спільну власність ОСОБА_1. та членам його сім'ї в рівних долях АДРЕСА_2 у м.
Одесі, загальною площею 57.1
кв. метри, та видано свідоцтво про право спільної власності на це житло.

ОСОБА_3. вважає,
що ОСОБА_1. без законних підстав перевлаштував, приватизував та користується
жилою кімнатою площею 15.3
кв. метри, яка була надана їх в користування, згідно вказаного вище ордера.

Відповідно до ч.
1ст. 122 ЖК
України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення
виконавчий комітет міської, районної в місті Ради народних депутатів видає
громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане
жиле приміщення.

Ордер на спірне
приміщення, в порушення зазначених норм матеріального права, виданий не
виконавчим органом місцевого самоврядування, а адміністрацією відкритого
акціонерного товариства «Альбатрос». Тому законних підстав для вселення
ОСОБА_3. та членів її сім'ї на спірну жилплощу не було. Позивачка не може
користуватися спірним жилим приміщенням, так як у неї відсутні підстави для
вселення в нього.

Суд першої
інстанції безпідставно задовольнив позов ОСОБА_3. у повному обсязі, незважаючи
на те, що відповідачі не порушували її право користування спірним житлом, так
як вона не набула на нього такого права в установлено законом порядку.

Згідно ч.іст.3
ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином,
захисту підлягає лише порушене право. Відсутність у ОСОБА_3. права на вселення
та користування житлом не підлягає судовому захисту, тому в задоволенні її
позову необхідно відмовити.

Колегія суддів
визнає, що виданий ОСОБА_3. ордер не порушує житлових прав ОСОБА_1., так як
позивач проживає в кв. АДРЕСА_2 у м.
Одесі, а ордер видано на АДРЕСА_1 у м. Одесі органом, який не уповноваженим
законом на виконання такий дій.

Статтею 59 ЖК України
визначено, що ордер на вселення в жиле приміщення може бути визнаний недійсним
у тому випадку, коли його видано уповноваженим на те органом, але з порушеннями
норм житлового законодавства, в результаті чого наступають відповідні правові
наслідки.

У зазначеній
справі ордер на вселення в жиле приміщення виданий неправомочним органом, що не
створює правових наслідків для сторони, яка отримала такий ордер, тому законних
підстав для визнання його недійсним немає.

Не підлягають
задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1. про стягнення з ОСОБА_3. на його користь
майнової шкоди у розмірі 5000
гривен, у зв'язку з відмовою підприємства, в якому працює позивач,
виплатити йому заробітну плату за час, коли він не виконував роботу, а приймав
участь у розгляді справи, так як ці вимоги є не обґрунтованими. ОСОБА_1. не
надав суду доказів про те, на який час він був відірваним від роботи під час
розгляду справи, та яким був його середньомісячний заробіток за час вимушеного
прогулу. Окрім того на користь ОСОБА_1. судом не ухвалювалися рішення у справі.

Згідно ч.2ст.85
ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, сплачуються іншою
стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Таким чином, у
справі відсутні належні докази та правові підстави для задоволення вимог
ОСОБА_1. в частині стягнення на його користь майнової шкоди у розмірі 5000 гривен.

Не підлягають
задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1. про стягнення на його користь моральної
шкоди у розмірі 10000 гривен,
так як вони не ґрунтуються на законі.

5

Згідно
ч.іст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала.

Звернення
ОСОБА_3. з цивільним позовом до суду, в якому відповідачем є ОСОБА_1. не є
неправомірними діями позивачки, а є її правом на захист порушених цивільних
прав.

Відсутні законні
підстави для задоволення позову ОСОБА_5., ОСОБА_7, ОСОБА_8. та представника
ОСОБА_1. - ОСОБА_11. про
зобов'язання ВСГМРФО Суворовського РВ ОМУ ГУ
МВС України у м. Одесі зняти ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 у м.
Одесі, так як відповідно до ч.іст.7 Закону України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року за №1382-ІУ, зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за місцем
проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права користування
житловим приміщенням, тощо).

Позивачі
вважають, що реєстрація ОСОБА_3. за зазначеною адресою є незаконною та підлягає
анулюванню, але при цьому вони не заявляли вимог про визнання неправомірними
дій посадових осіб ОПР і MP Суворовського РО
ОГУ м. Одеси, які в порушення діючого законодавства оформили таку
реєстрацію. Без вирішення цього питання суд "не може зобов'язати
відповідача зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку.

Вирішення судом питання про те, що
ОСОБА_3. не набула права на користування спірним приміщенням не є підставою для
знаття її з реєстраційного обліку за зазначеним приміщенням, так як такий
порядок не визначений вказаним вище законом. Колегія суддів визнає, що позовні
вимоги ОСОБА_5., ОСОБА_7, ОСОБА_8. про визнання за ними права на житлову площу
АДРЕСА_1 у м. Одесі не підлягають задоволенню, так як є безпідставними та
необгрунтованими.

Апеляційним
судом встановлено, що в 1985
році ВАТ «Альбатрос» надало для тимчасового проживання ОСОБА_5. АДРЕСА_1 у
м. Одесі. ОСОБА_5. у цій квартирі не проживала, квартирну плату та комунальні
послуги не сплачувала, 04.03.1997
році була звільнена з роботи в товаристві наказом №22 за прогули. За
результатами перевірки заяви ОСОБА_3. Хаджибеєвським відділом міліції
Суворовського РВ ОГУ ГУ
МВС України в Одеській області встановлено, що у квартирі, де проживала
ОСОБА_5. з членами своєї сім'ї, проживає ОСОБА_13 та ОСОБА_14.

Згідно
ч.1,2ст.61 ЖК України користування жилими приміщеннями у будинках державного і
громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму укладається в письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем та наймачем, на ім'я якого видано ордер.

У судовому
засіданні позивачі ОСОБА_7 не надали доказів, які б підтверджували їх право
користування зазначеною житловою площею, а саме; ордер на вселення; договір
найму жилого приміщення, та не спростували обставин, викладених в матеріалах
Хаджибеєвського РВ.

Відповідно до
ст.88 ЦПК України, колегія суддів вирішуючи питання про розподіл судових витрат
та судового збору вважає необхідним не стягувати їх на користь іншої сторони, у
зв'язку з відмовою в задоволенні всіх заявлених позовних вимог у цивільній
справі.

На підставі
викладеного, відповідно до п.4ч.1ст.309 ЦПК України, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права,
що призвело-до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст.304, п.2ч.1ст.307, п.4ч.1ст.309, ст.313, ч.2ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської
області,

6

вирішила;

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6. -задовольнити
частково.

Рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 08
грудня 2006 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення;

В задоволенні
цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, Відкритого
акціонерного товариства «Альбатрос», Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеського міського
агентства з приватизації державного житлового фонду, третіх осіб на стороні
позивача - прокурора
Суворовського району м. Одеси, який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9,ОСОБА_10, про виселення,
вселення, зобов'язання не стягувати заборгованість з оплати комунальних послуг,
зобов'язання відновити первісний стан квартири, про визнання недійсним
розпорядження про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на
квартиру та стягнення судових витрат на правову допомогу - відмовити.

В задоволенні
зустрічного позову адвоката ОСОБА_11 -
в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, Відкритого
акціонерного товариства «Альбатрос», та третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси про
зобов'язання відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних
осіб Суворовського районного відділу ОМУ ГУ
МВС України у м. Одесі зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3., про
визнання права на жилу площу квартири АДРЕСА_1 у м.
Одесі за ОСОБА_5. та членами її сім'ї, про усунення перешкод в користуванні
квартирою ОСОБА_1., про стягнення на користь ОСОБА_1. сплаченого державного
мита, витрат на правову допомогу у розмірі 1500 гривен, не отриманої заробітної плати у розмірі 5000 гривен та
моральної шкоди у розмірі 10000
гривен - відмовити.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства
«Альбатрос», та третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Суворовської районної адміністрації виконавчого
комітету Одеської міської ради, Управління житлово-комунального
"господарства виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської
агенції з приватизації державного житлового фонду, про визнання недійсним
ордера НОМЕР_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути
оскаржене в

касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України на протязі          двох

місяців,
з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області    В.П.Фальчук

В.М.Каранфілова

І.П.Сидоренко