У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                          Григор'євої Л.І.,

суддів:                                     Гуменюка
В.І.,      Барсукової В.М.,

Данчука В.Г.,        Косенка В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ будинку з господарськими спорудами в натурі, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування 1/2 частини жилого
будинку недійсним, визнання права власності на добудовану частину домоволодіння
і надвірні господарські споруди та про захист права власності, за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 - на рішення Тиврівського районного суду Вінницької
області від 15 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області
від 13 серпня 2007 року,

встановила:

У грудні 2005 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що 1/2 жилого будинку АДРЕСА_1 з господарськими спорудами належить
йому на праві власності відповідно до договору дарування від 8 червня 1999
року, а інша частина цього будинку та господарських споруд належить його
братові - ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що вказаний жилий будинок із господарськими спорудами в
натурі не поділений, а в добровільному порядку він із          ОСОБА_2 вирішити спір щодо
користування ними не може, просив здійснити поділ спірного жилого будинку з
господарськими спорудами та стягнути з ОСОБА_2
1 744 грн. компенсації.

У зустрічному позові ОСОБА_2 просив визнати договір дарування     ½ частини спірного жилого будинку з господарськими
спорудами від
8 червня 1999 року недійсним, визнати за ним право власності на
добудову, погріб та гараж АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_1. переселити ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 зі спірної добудови.

У травні 2007 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом про виселення
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зі спірної добудови, мотивуючи вимоги тим, що вказана
добудова належить йому на праві власності, а відповідачі проживають у будинку
без реєстрації.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від                          15 червня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 серпня
2007 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено; у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено; у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі представник ОСОБА_2-
ОСОБА_6 - просить скасувати рішення Тиврівського районного суду Вінницької
області від 15 червня 2007 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області
від 13 серпня 2007 року та ухвалити нове рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а судові рішення
- скасуванню в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ будинку з
господарськими спорудами в натурі та залишенню без змін у частині відмови в
задоволенні позовів ОСОБА_2 до ОСОБА_1,            ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ будинку з господарськими
спорудами в натурі з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2до ОСОБА_1 про
визнання договору дарування 1/2 жилого будинку з господарськими спорудами
АДРЕСА_1 від 8 червня 1999 року недійсним, суд виходив із того, що цей договір
укладений на підставі свідоцтва про право власності на 1/2 частину спірного
будинку з господарськими спорудами, виданого ОСОБА_7 Тиврівською державною
нотаріальною конторою
11 березня 1980 року та зареєстрованого в реєстрі за № 195, а також
зареєстрованого в ДКП “Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації”, яке не погашене рішенням виконавчого комітету Гніванської
міської ради від 29 квітня 1999 року № 91, оскільки вказаним рішенням було погашене
свідоцтво на право власності, видане згідно з рішенням виконавчого комітету від
15 грудня 1981 року № 195, і дійшов правильного висновку про безпідставність
позовних вимог у цій частині та пропущення позовної давності.

Судом також ухвалено законне рішення в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_2до ОСОБА_1 про визнання права власності на добудовану
частину домоволодіння та надвірні господарські споруди за недоведеністю та
пропущенням позовної давності, а також про зобов'язання ОСОБА_1 переселити
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зі спірної добудови за безпідставністю виходячи з
того, що спірні будівлі добудовані без відповідних дозволів - самочинно
у 1984 році, коли будинок із господарськими спорудами АДРЕСА_1 був об'єктом
спільної часткової власності; доказів на підтвердження цього будівництва за
власні кошти ОСОБА_2 не надав; 1/2 ідеальну частину спірного будинку з
відповідною частиною спірних господарських споруд ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_1, а
1/6 ідеальну частину - ОСОБА_2.,  а
згідно зі ст. 119 ЦК УРСР (1963 року)
частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування
приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні у разі збільшення учасником
спільної часткової власності за свій рахунок корисної площі будинку
шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти
учасників і в установленому порядку.

Законним і обґрунтованим є судове рішення також і в
частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
виселення, оскільки відсутність реєстрації відповідачів - членів сім'ї               ОСОБА_1 - у приміщеннях спірного
будинку не є підставою для їх виселення.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спірного будинку з господарськими спорудами в натурі, суд першої інстанції,
з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що при проведенні судової
будівельно-технічної експертизи не було досліджено погріб “п/а”, відповідний
висновок експерта про можливість поділу спірного будинку з господарськими
спорудами з урахуванням даного приміщення не надано.

Однак з таким висновком не можна погодитися з таких
підстав.

Вирішуючи спір, суд не застосував вимоги ст. ст. 358,
364, 367 ЦК України, відповідно до яких кожен зі співвласників має право на
поділ спільного майна в натурі між співвласниками, виділ у натурі тієї частини
майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

При цьому ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачені випадки,
коли не може бути здійснений виділ у натурі частки зі спільного майна, зокрема:
якщо такий виділ не допускається згідно із законом або якщо він є неможливим
(ч. 2 ст. 183 цього Кодексу).

Крім того, оцінюючи докази та зазначаючи про те, що при
проведенні судової будівельно-технічної експертизи не було досліджено погріб
“п/а”, суд у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України належним чином не
з'ясував  усіх обставин справи та не
призначив повторну експертизу.

Суд також залишив поза увагою, що в технічному паспорті,
виданому ОСОБА_1, погріб “п/а” відсутній, оскільки був самовільно побудований;
указаний погріб значиться в технічному паспорті, виданому під час судового
розгляду ОСОБА_2., коли судово-будівельна експертиза вже була проведена.

За таких обставин судом першої інстанції неправильно застосовано норми
матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи, і ці порушення не було усунено
апеляційним судом, а тому судові рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України
підлягають частковому скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від                             15 червня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від                   13 серпня 2007 року
скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
будинку з господарськими спорудами в натурі, та передати справу в цій частині
на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                    Л.І. Григор'єва

Судді:
В.М. Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.Г.
Данчук

В.Й.
Косенко