overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"5"
червня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

Головуючого -
Зварича С. Б Суддів - Бахметової В.Х.,
Ткач О.І. при секретарі - Жовняревич Т.М.  з участю - представника апелянта -ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Збаразького районного суду від 28 березня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У січні
2007 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про збільшення розміру стягнення
аліментів з відповідача ОСОБА_2 на двох неповнолітніх дітей,  зокрема,
у розмірі 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину,  посилаючись на те,  що змінилось матеріальне становище сторін та
необхідність лікування дітей.

Рішенням
Збаразького районного суду від 28 березня 2007 року позов задоволено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на те,  що судом
порушено норми процесуального та матеріального права,  судом неповно з'ясовано обставини справи та
дано неправильну оцінку.

Апеляційна
скарга до задоволення не підлягає.

Встановлено,  що сторони по справі є батьками двох
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно    ст.
ст. 180,    185   Сімейного
Кодексу   України,    батьки
зобов'язані

Справа
№22а-546                                 Головуючий
у 1-й інстанції - Загорський О.О.

Категорія
- 36                                        Доповідач
- Зварич С. Б.

2

утримувати
своїх дітей до досягнення повноліття,
брати участь у додаткових витратах,
що викликані особливими обставинами,
а відповідно до сь.182 цього ж кодексу мінімальний розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим,  ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд 1-ї
інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів у
розмірі ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на
кожну дитину щомісячно,  виходив із
вищевказаної норми закону та значного погіршення матеріально-побутових умов
позивачки та необхідності лікування дітей.

Колегія
суддів вважає правильним даний висновок суду,
а тому приходить до переконання,
що рішення суду відповідає вимогам закону та є обгрунтованим,  вимоги матеріального та процесуального права
при розгляді справи дотримано,  а доводи
апеляційної скарги не є істотними.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст. 307,  308,  313,
314 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Збаразького районного суду від 28 березня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом 2-х місяців.
Справа № 22ц-510/07                                                          Головуючий
у І інстанції - Іщук Л.П.
Категорія: 18                                                                                         Доповідач-Лончук ВТ.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2 липня 2007 року Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційно­го суду Волинської області
в складі:

головуючого              Лончука В .Г.,

суддів                         Данилюк В.А., Свистун
О.В.,

при
секретарі             Гордійчук І.В.

з участю
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши в
судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення боргу і від­шкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2007 року, -

встановила:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2007
року накладено арешт на автотранспортні засоби - вантажний
автомобіль RENAULT EXPRESS,
1995 року випуску, кузов №
VF1F40R та легковий
автомобіль RENAULT,
1994 року випуску, кузов №
VF1F876, належні на праві
власності ОСОБА_3, до вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення боргу і відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач, покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримав.

Позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, просить суд
залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції зали­шити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором позики в сумі 80800 грн., 3636
грн. за порушення виконання грошового зобов'язання та 20000 грн. моральної
шкоди.

В порядку забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просив накласти арешт на ав­томобілі,
належні на праві власності відповідачу.

За змістом ч.1 ст. 151
ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити
заходи забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК
України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Враховуючи зміст і розмір позовних вимог, суд першої
інстанції зробив вірний ви­сновок про те, що слід забезпечити позов шляхом
накладення арешту на автомобілі, які належать на праві власності відповідачу,
оскільки є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Керуючись ст.ст. 307,
312 ч. 1,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити, ухвалу Луць­кого
міськрайонного суду від 18
квітня 2007 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає,
оскільки не перешкоджає по­дальшому провадженню у справі.
Справа №2-0-46
Рішення

іменем   України

07 травня 2007 року                                    Березанський
районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого
судді                                                               -Мадай
С.І.

при
секретарі                                                                      -Райлян
О.М.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка цивільну справу за
заявою ОСОБА_1 про встановлення належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
звернувся до суду з заявою про встановлення належності правовстановлюючого
документу, мотивуючи тим, що він звернувся до Управління Пенсійного фонду
України у Березанському районі для оформлення пільгової пенсії, і при розгляді
документів фахівцями Пенсійного фонду було виявлено, що на титульному листі
трудової книжки його рік народження, рік вступу в члени колгоспу та дата
заповнення трудової книжки написані пастою іншого кольору. Просив встановити
факт належності правовстановлюючого документу - трудової книжки.

На попередньому судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав в повному
обсязі.

Представник
зацікавленої особи з заявою погодилася повністю.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення заявника, свідків дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що
трудова книжка заповнена 05.11.1969
р. на ім'я ОСОБА_1, 1952
року народження, належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії паспорта НОМЕР_1,
виданого Березанським РВ УМВС України в Миколаївській області 10.04.2002 р.
(л.с.4), вбачається, що паспорт виданий на ім'я ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1.

2

Враховуючи, що на попередньому судовому засіданні знайшли
підтвердження та встановлено, що під час заповнення правовстановлюючого
документу - трудової
книжки на ім'я ОСОБА_1 його рік народження,
рік вступу в члени колгоспу та дата заповнення трудової книжки написані
пастою іншого кольору і що виправити на даний час вказану помилку не можливо,
вимоги заявниці підлягають задоволенню.

Керуючись
ст.ст.10, 11,60,212-215 ЦПК
України, суд -

Вирішив   :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення належності
правовстановлюючих документів задовольнити.

Встановити, що правовстановлюючий документ трудова книжка, виписана на ім'я
ОСОБА_1, 1952 року
народження, заповнена 05.11.1969
p., належить
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області
через Березанський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 жовтня 2007 року.                         Шполянський
районний суд Черкаської області

в
складі:

головуючого
- судді Кисельової Т.М,

при
секретарі Кулаковій В. С,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка
навчається, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони, згідно
доданих до справи документів, мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний
час досягла повноліття і продовжує навчання в Київському вищому професійному
училищі швейного та перукарського мистецтва і потребує матеріальної допомоги.

В судовому
засіданні позивачка просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку відповідача, на весь період навчання, тобто до
досягнення дочкою 19 років.

Судові витрати
просила покласти на відповідача.

Відповідач в
судовому засіданні позов визнав при умові, що стягнення аліментів буде
проводитись на користь дочки - ОСОБА_3, яка є повнолітньою. По суті позову не
заперечував проти його задоволення.

Вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення в повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років.

Позов
підтверджується: довідкою Київського вищого професійного училища швейного та
перукарського мистецтва № 427 від 25 червня 2007 року про навчання, копією свідоцтва
про народження ОСОБА_3.

Судові витрати
необхідно покласти на відповідача.

На підставі
викладеного, ст. ст. 199, 200 СК України, керуючись ст., ст. 10, 60, 208,
212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити
повністю.

Стягнути з
ОСОБА_2, 1964 року народження, мешканця АДРЕСА_1, працюючого водієм на ТОВ
"Шпола - цукор" м, Шполи Черкаської області, аліменти на користь
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення навчання у Київському вищому професійному
училищі швейного та перукарського мистецтва №427 розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку відповідача щомісячно, на весь період навчання, до 28 лютого 2008
року.

Рішення в
частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Стягнути з
ОСОБА_2 51 грн. судового збору на користь держави та 7 грн. 50 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

На рішення
сторони вправі подати до Шполянського райсуду
заяву про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення
та подати

2

апеляційну
скаргу до апеляційного суду Черкаської області протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.
Справа № 22-1080 2007
рік                   Головуючий у 1-й
інстанції Письменний О.А.
27, 28                                       Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

23 травня 2007
р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

Головуючого -
Вербицького B.C.

Суддів -
Єгорової СМ. ,  Дуковського О.Л.

при секретарі -
Березовській І.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в м.  Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою* Обласної організації журналістів "21 канал" на рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 3 березня 2007 р.

Заслухавши
доповідача,  пояснення представників
Обласної організації журналістів "21 канал",  які підтримали апеляційну скаргу,  пояснення представника позивача,  який проти скарги заперечував,  колегія суддів,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1звернувся
з позовом до Обласної організації журналістів "21 канал" та
ОСОБА_2про захист честі,  гідності,  ділової репутації та відшкодування моральної
шкоди.

Посилався
на те,  що в газеті "Сільське життя
плюс" №' 31 від 3 серпня 2006 p.,  засновником
якої є Обласна організація журналістів "21 канал",  в статті "Залили отрутою людські городи
і сади. А хто відшкодує збитки?",
автором якої є ОСОБА_2 надрукована інформація,  що не відповідає дійсності,  порочить його (позивача) честь,  гідність і ділову репутацію.

Просив
зобов'язати засновника газети спростувати неправдиву інформацію і стягнути 1500
грн. моральної шкоди.

Рішенням
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 3 березня 2007 р. позов задоволений частково.

Зобов'язано
Обласну організацію журналістів "21 канал" спростувати зміст розділу
"Не царське то діло" та принести вибаченняОСОБА_1

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду у зв'язку з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів не знайшла підстав для її задоволення.

Задовольняючи
позов частково,  суд правильно керувався
нормами матеріального права  ст.  47 ЗУ
"Про інформацію" та
ст.  41 ЗУ "Про друковані засоби
масової інформації (пресу) в Україні",
належну дав оцінку доказам.

Обгрунтованим
є висновок суду,  що в розділі "Не
царське то діло" статті "Залили отрутою людські городи і сади. А хто
відшкодує збитки?" викладена не належно перевірена інформація,  зміст,
стиль та лексика викладення інформації носять для позивача негативний
характер.

Крім
того,  потроєння городів та садів,  що належать жителям села Барвінівка,  здійснив не ОСОБА_1.,  а літак,
який обробляв поля ТОВ "Агрофірма "Хлібороб",  диретором якої є позивач.

Рішення
суду слід визнати законним і обгрунтованим,
а апеляційну скаргу такою,  що не
підлягає задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  308, 315 ЦПК України,  колегія суддів судової палати,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу залишити без задоволення,  рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 3 березня 2007 р. - без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту оголошення і може оскаржитись в касаційному
порядку протягом двох місяців.
Справа
№2-864/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2007
року
Шполянський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого -
судді   ГОРОБЕЦЬ O.K.

При секретарі
КАВУН Т.О.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Шпола справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на спадкове майно померлого
батька ОСОБА_4- на садибу в АДРЕСА_1 та на
присадибну земельну ділянку площею 1,0304 га

Відповідач
ОСОБА_2 направив суду заяву в якій визнає позов сестри -ОСОБА_1 просив судове
засідання провести без його участі.

Відповідач
ОСОБА_3 позов визнав не заперечує, щоб спадщину після смерті батька - ОСОБА_4
прийняла сестра - позивачка ОСОБА_1 Обставини справи встановлені судом такі:
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін - ОСОБА_4 -актовий запис про смерть № 2 по с. Сердегівка Шполянського
району Черкаської області. На випадок своєї смерті 23.07.2002 р. він зробив
заповідальне розпорядження яким заповів позивачці ОСОБА_1 все своє майно -
реєстр №51 в Сердегівській сільраді і на день смерті ОСОБА_4 заповіт не був
змінений чи відмінений. Відповідачі не подавали заяви про прийняття спадщини, а
позивачка прийняла спадщину після смерті батька подавши заяву в Шполянську
нотконтору, на день смерті ОСОБА_4 належала садиба в АДРЕСА_1, але на будівлі
немає правовстановлюючого документа / технічного паспорта і в Шполянському БТІ
вони не зареєстровані, а це обставина позбавляє позивачку можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину через нот контору та змушує звертатися до суду
з даним позовом. Покійному також належить присадибна земельна ділянка площею 1,
0304 га на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку
серії ЯА № 714024 виданого 09.12.2005 р. Сердегівською сільрадою.

Вислухавши
сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до
задоволення згідно норм Спадкового права ЦК
України.

Керуючись ст.ст.
1222.1223.1225. 1235,1268 ЦК
України , 10.60.88.212-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Визнати за
ОСОБА_1, 1970 р. народження право власності на спадкове майно за  заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька -
ОСОБА_4, актовий запис про смерть № 2 по с.
Сердегівка Шполянського району Черкаської області, а саме на:

- садибу в АДРЕСА_1 загальною
вартістю 45960 грн.;

- земельну
ділянку площею 1, 0304 га вартістю 10974 грн. розташовану на АДРЕСА_1, яка
належала покійному на підставі Державного акта на право власності на земельну
ділянку серія ЯА № 714024 виданого 09. 12. 2005 р. Сердегівською. сільрадою
Шполянського району.

Покласти на
позивачку судові витрати понесені нею по справі.

2

На рішення може
бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення та апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області
протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22
травня 2007 року                                                                                                м.  Вінниця

Колегія   суддів
судової   палати   у
цивільних   справах   апеляційного   суду Вінницької області в складі:

Головуючої:
Якути О.І.

Суддів:
МіхасішинаІ.В.,  Щолокової О.В.

При секретарі:
Яблонській І.Л.

За участю:
сторін та адвокатів ОСОБА_3. ,  ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тульчинського
районного суду Вінницької області від 06.04.2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження стягнення аліментів ,  -

встановила:

Рішенням
Тульчинського районного суду Вінницької області від 06.04.2007 року в
задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судове рішення скасувати як незаконне,  постановлене з порушенням норм матеріального
права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що донька
сторін ОСОБА_5  -1988 року народження
досягла повноліття,  але ще не досягла 23
років,  навчається в Барському
гуманітарно - педагогічному коледжі на денній формі навчання,  проживає в гуртожитку та отримує стипендію в
розмірі 307 грн. 50 коп.

Згідно
ч. 1  ст.
199 СК України,  якщо повнолітні
дочка,  син продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за
умови,  що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Як
вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_2.  в даний час не працює,  у зв'язку з виразковою хворобою шлунку
потребує постійного лікування.

Справа №
22- 1179 / 2007 р.    Категорія: 36     Рішення постановлено під головуванням Робак
CO.

Доповідач: Якута
О.І.

На його утриманні знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_5  1991 року народження,  яка також навчається на денній формі навчання
в Тульчинському училищі культури.

Згідно
акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї відповідача (а.с. 43),  матеріально - побутові умови життя його сім'ї
нижчі прожиткового рівня.

Позивачка
не надала суду доказів про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу
їх повнолітній дочці яка продовжує навчання,
а тому суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Рішення
суду є законним та обґрунтованим,
постановленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи
наведене,  керуючись  ст.
ст.  307,  308 ЦПК України,  колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тульчинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня її проголошення
до Верховного Суду України.
Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-778/2007р.                                                 Головуючий
Категорія  32                                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13  червня
2007  року  колегія
судової  палати  у
цивільних  справах Апеляційного
суду міста  Севастополя в складі:
головуючого  - Клочка В.П.,

суддів       -
Колбіної Т.П.,  Сундукова В.М. ,  при секретарі-
Федоніні Є.О.,  за участю позивача
ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження
рішення місцевого суду Балаклавського району М. Севастополя від 04 квітня
2007р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою,  що втратила право користування
житловим приміщенням,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з
заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду
Балаклавського району м.  Севастополя від
04 квітня 2007р.,  яким їй відмовлено в
задоволені позову до ОСОБА_2. про визнання особи такою,  що втратила право користування житловим
приміщенням.  Заявники посилається на
те,  що нею пропущений процесуальний
строк з поважних причин. Одночасно нею подана апеляційна скарга.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  вважає,  що заява про поновлення строку підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно з
ч.3  ст.
294 ЦПК України,  заява про
апеляційне оскарження чи апеляційна скарга,
подані після закінчення строків,
встановлених цією статтею,
залишаються без розгляду,  якщо
апеляційний суд за заявою особи,  яка їх
подала,  не знайде підстав для поновлення
строку,  про що постановляється ухвала.

Відповідно
до ч.1  ст.  73 ЦПК України,  суд поновлює або продовжує строк,  встановлений відповідно законом або
судом,  за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних причин.

Як
вбачається з матеріалів справи,  04
квітня 2007р. проголошена резолютивна частина рішення місцевого суду
Балаклавського району м.  Севастополя
(арк.с. 36). Повний текст рішення проголошено 10 квітня 2007р. Заява про
апеляційне оскарження позивачем подана 12 квітня 2007р. Апеляційна скарга
-07.05.2007р.,  тобто з пропуском
процесуального строку,  встановленого ЦПК
України.

Доводи
позивача про те,  що вона отримала копію
оскарженого рішення 26.04.2007р.,  судова
колегія не може прийняти до уваги,
оскільки доказів,  в підтвердження
цього не надано.

Керуючись  ст.  2
94 ЦПК України,  судова колегія,  -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_1
відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду
Балаклавського району М. Севастополя від 04 квітня 2007р.

Ухвала
апеляційного суду вступає в законну силу з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох
місяців з дня вступу в законну силу ухвали апеляційного суду.