Справа №22ц 942 - 2007 року                           Головуючий 1 інстанції Лузан Л.В.
Категорія -21.                                    Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко П.П.
УХВАЛА

Іменем України.

14 травня 2007
року.                                                              м.
Миколаїв.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З. та Галущенка О.І.,

із секретарем
судового засідання Танцуріною С.М.,

з участю:

представників
позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

у відкритому
судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_1 й ОСОБА_2, відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському районі
Миколаївської області, ОСОБА_3 переглянула рішення місцевого Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Вознесенському районі Миколаївської області ( надалі відділення
Фонду) й ОСОБА_3 про стягнення допомоги у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю, витрат на лікування, додаткове харчування й
санаторно-курортне лікування, судових витрат.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися у дане
судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими
сторони їх стверджували ,-

Установила:

5 вересня 2006
року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_3 про стягнення 51 гривні 25 копійок допомоги
у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у Вознесенському районі Миколаївської області
про стягнення 1 640 гривень допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю,
230 витрат на оплату поїздок до лікувальних закладів, 1 616 гривень 04 копійки
витрат на додаткове харчування та 150 гривень витрат на оплату магнітотерапії.

Позов
обґрунтовувала тим, що знаходячись у трудових відносинах з приватним
підприємцем ОСОБА_3 під час виконання трудових обов'язків отримала ушкодження
здоров'я, внаслідок якого визнана інвалідом 2 групи.

На лікування та
переїзди до лікувальних закладів вимушена була нести витрати, які відповідачі
не бажають компенсувати добровільно.

Крім того, вони
відмовляються виплатити допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

2

Посилаючись на
зазначене, просила суд про задоволення її вимог. У подальшому декілька разів
уточнювала свої вимоги й кінцево просила стягнути :

·
з ОСОБА_3 51
гривню 25 копійок допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та 3 691
гривню 53 копійки витрат на лікування та поїздки до лікувальних закладів, а
всього 3 742 гривні 28 копійок;

·
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Вознесенському районі Миколаївської області 2 870 гривень допомоги у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, 230 гривень витрат на оплату поїздок до
лікувальних закладів, 1 323 гривні 45 копійок витрат на додаткове харчування,
340 гривень витрат на поїздки в лікувальні заклади, 150 гривень витрат на
оплату магнітотерапії, 3 416 гривень вартість санаторно-курортної путівки та 2
750 гривень як компенсація вартості перуки, а всього 10 849 гривень 45 копійок.

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському районі
Миколаївської області позов визнав частково, згодне виплатити лише 1 099
гривень 40 копійок.

Позиція ОСОБА_3
суду невідома, оскільки справа розглянута без нього.

Рішенням та
ухвалою місцевого Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від
25 січня та 12 березня 2007 року позов задоволено частково.

Постановлено
стягнути на користь позивачки :

·
з ОСОБА_3 - 3 345 гривень 25 копійок, з яких - 41 гривня
допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та 3 304 гривні 25 копійок
витрати на оплату поїздок до лікувальних закладів;

·
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Вознесенському районі Миколаївської області 1 499 гривень 40 копійок,
з яких - 631 гривня 40 копійок допомога у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю, 340 гривень витрати на оплату поїздок до лікувальних закладів
міст Києва та Одеси, 150 гривень витрат на оплату магнітотерапії, 350 гривень
як компенсацію вартості перуки.

Пропорційно
розподілено судові витрати.

В задоволені решти
вимог відмовлено за їх недоведеністю.

Не погоджуючись
із таким рішенням, сторони його оскаржили:

·
ОСОБА_1 й ОСОБА_2 - з підстав невмотивованого зменшення
сум відшкодування;

·
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Вознесенському районі Миколаївської області - з мотиву
необґрунтованого стягнення вартості перуки;

ОСОБА_3 - з
мотиву неналежного повідомлення про розгляд справи, а відповідно, позбавлення його
можливості захистити свої інтереси у суді.

3

Апеляційні
скарги слід відхилити, оскаржене судове рішення суду 1 інстанції залишити без
зміни, оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й
процесуального права.

Вирішуючи спір
таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з того,
що ОСОБА_1, перебуваючи у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_3, внаслідок
нещасного випадку, що стався під час виконання нею трудових обов'язків,
отримала трудове каліцтво й була визнана інвалідом 2 групи. У зв'язку з цим,
вона потребувала тривалого лікування й несла витрати на поїздки до лікувальних
закладів, які у відповідних частках повинні компенсувати роботодавець та
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському
районі Миколаївській області. Крім того, в частковому співвідношенні вони
повинні виплатити позивачці допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, а
відділення Фонду, ще й компенсувати вартість перуки та витрат на
магнітотерапію.

Що ж до вимог
про стягнення витрат на додаткове харчування та оплату санаторно-курортного
лікування, то, на думку суду, вони задоволенню не підлягають, оскільки по-першій
вимозі - відсутній висновок МСЕК про необхідність такого харчування, а по,
другій - через порушення позивачкою процедури виплати компенсації вартості
санаторно-курортної путівки.

Правовою
підставою своїх висновків суд назвав Закон України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", постанов
Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання України від 20 квітня 2001 року № 12 "Про
затвердження інструкції про порядок перерахування. обліку та витрачання
страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання України" та від 27 березня 2003
року № 30 "Про затвердження Положення про забезпечення потерпілих
внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання
путівками для санаторно-курортного лікування".

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області
погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду 1
інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними,
обґрунтованими й законними.

Дійсно, згідно
статей 34, Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" та параграфом 2 глави 82 ЦК України,
потерпілі внаслідок нещасного випадку на виробництві мають право на щомісячні
страхові виплати та відшкодування шкоди, в тому числі на оплату:

·
додаткового харчування;

·
придбання ліків;

·
спеціального медичного догляду;

·
постійного стороннього догляду;

·
побутового обслуговування;

протезування,
санаторно-курортного лікування придбання спеціальних засобів пересування тощо,
якщо потребу в них визначено висновками МСЕК.

4

Крім того,
потерпілому, який став інвалідом, компенсуються також витрати на проїзд до
місця лікування і назад.

З ксерокопій
рішення місцевого Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від
20 березня 2006 року ( а.с. - 20 - 21), акту № 1 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 3 квітня 2005 року ( а.с. - 58-59 ), акту
розслідування нещасного випадку від 5 квітня 2005 року ( а.с. - 60-61), листків
непрацездатності ( а.с. - 8, 62-63 ), висновку медико-соціальної експертної
комісії від 9 січня 2007 року ( а.с. - 134 ), накладної на перуку ( а.с-135 ),
довідок медичних закладів й інших медичних документів ( а.с. - 6-7, 65 -81,
96-99, 107. ПО, 124), квитанцій і чеків про оплату бензину на проїзд до
лікувальних закладів та самого переїзду ( а.с. - 13-19 ) вбачається, що,
дійсно, 18 лютого 2005 року позивачка отримала трудове каліцтво на виробництві,
внаслідок чого їй встановлена друга група інвалідності. У зв'язку із
ушкодженням здоров'я вона вимушена була тривалий час лікуватися, витрачаючи
власні кошти на обґрунтовано - необхідні поїздки до лікувальних закладів,
оплатила магніто терапію й придбала перуку. Крім того, їй не оплатили лікарняні

За наведених
обставин та виписаних положень закону, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягали
частково задоволенню, а саме, з відповідачів, згідно із встановленого обсягу їх
обов'язків та меж відповідальності у спірних правовідносинах слід було стягнути
невиплачену допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, витрати позивачки
на оплату проїзду до лікувальних закладів, витрат на оплату магнітотерапії та
компенсацію вартості придбаної нею перуки.

Такого ж, з тих
же мотивів дійшов і місцевий суд, а тому підстав для задоволення апеляційних
скарг немає.

Щодо твердження
ОСОБА_1 й ОСОБА_2 про невмотивоване зменшення сум відшкодування, то воно є
безпідставним, оскільки її витрати на додаткове харчування не могли бути
задоволенні через відсутність висновку МСЕК про необхідність такого харчування,
а щодо компенсації вартості санаторно-курортного лікування - через порушення
порядку надання такого лікування.

Стосовно
невірного, як на думку названих осіб, визначення судом середнього заробітку
позивачки, з якого слід нараховувати допомогу у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю, то така заява не ґрунтується на законі, а тому не можу
слугувати скасуванню оскарженого рішення.

Заперечення
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вознесенському
районі Миколаївської області проти необґрунтованого стягнення судом вартості
перуки ґрунтується на помилковому тлумаченні відповідачем чинної нормативної
бази, а тому не може бути взяте до уваги.

Твердження ж ОСОБА_3 про позбавлення
його судом можливості особисто захистити свої інтереси у суді, спростовуються
наявними у справі повідомленнями пошти про вручення відповідачеві викликів до
суду, а тому не можуть стати підставою для скасування оскарженого рішення.

Керуючись ст.ст.
307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

5

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 й ОСОБА_2, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Вознесенському районі Миколаївської області і ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає
чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України..