Справа № 22-ц-2554/ 2007 р.                             Головуючий1
інстанції - Малихін О.Р.
Доповідач - Шаповал Н.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

14   червня
2007   року   судова
колегія   судової  палати
у   цивільних   справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

Головуючого
- Шаповал Н.М.

Суддів - Хребтова В.П., Цвірюка В.О.

При секретарі -
Дмитренко A.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1-
ОСОБА_2на рішення Московського районного суду м.  Харкова від 23 лютого 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про стягнення
матеріальної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

24
листопада 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Посилалась
на те,  що 08 червня 2005 року в с.
Хотомля,  Вовчанського
району,  Харківської області ОСОБА_3. і
ОСОБА_4. незаконно,  з метою
проїхатись,  заволоділи автомобілем MAZDA
MX - 3,  державний номерний знак
НОМЕР_1,  яким вона користувалась по
довіреності.

Підїзжаючи
на автомобілі до будинку АДРЕСА_1,
ОСОБА_3.,  яка була за
кермом,  не справилась з управлінням і
скоїла наїзд на відкриті ворота та бетонний стовп ЛЕП,  в результаті чого були пошкоджені автомобіль
і ворота.

Посилаючись
на те,  що з вини ОСОБА_3. завдано
шкоду,  просить відшкодувати матеріальну
шкоду,  у зв'язку з пошкодженням
автомобіля у розмірі 23905 грн. 40 коп.,
за евакуацію пошкодженого автомобіля - 276 грн.,  понесені нею витрати на відновлюваний ремонт
пошкоджених воріт у сумі 846 грн. 25 коп.,
витрати на поїздку до м.  Вовчанська
для участі у слідчих діях по кримінальній справі у сумі 146 грн. та сплачені
нею послуги у КП « Харківське МБТІ» - 63 грн. 70 коп.

Рішенням
Московського районного суду м.  Харкова
від 23 лютого 2007 року позов задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1   15 936 грн. 93 коп. матеріальної шкоди,  по 138 грн. з кожного за евакуацію
автомобіля.

Стягнуто
з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 81 грн. 06 коп. і по
15 грн. з кожного за витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи.

2

Стягнуто
з ОСОБА_1на користь держави судовий збір в сумі 93 грн.

В іншій
частині в задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2ставиться питання про зміну судового рішення і
стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3. у сумі 25152 грн. 00 коп.

Так,  на його думку,  суд необгрунтовано відмовив у задоволенні позову
про відшкодування шкоди за ремонт воріт будинку у сумі 846,  25 грн.,
витрат,  пов'язаних з поїздкою до
м.  Вовчанську та за послуги КП «
Харківське МБТІ ».

Також
посилається на те,  що дії ОСОБА_5.  не знаходяться у причинному зв'язку з
тим,  що ОСОБА_3. була за кермом
автомобіля і здійснила наїзд на стовб і ворота будинку. Необґрунтовано,  на його думку,  застосована судом ч. 2  ст. 1193 ЦК України.

В суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1. просила стягнути матеріальну шкоду лише з
ОСОБА_3.,  з вини якої спричинена така
шкода.

Дослідивши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  вислухавши учасників
процесу,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
за таких підстав.

Приймаючи
рішення про відшкодування матеріальної шкоди,
суд виходив із того,  що
неправомірними діями ОСОБА_5. ,  ОСОБА_4.
та ОСОБА_3. позивачці була завдана майнова шкоду.

З
урахуванням взаємопов'язаних,  сукупних
дій ОСОБА_4. та ОСОБА_3. ,  суд визначив
солідарну відповідальність і стягнув шкоду з цих осіб.

Судова
колегія погоджується з такими висновками районного суду,  оскільки вони відповідають наданим доказам і
вимогам  ст.  ст. 1166,
1187 ЦК України,  Правилам дорожнього руху та
роз'ясненням,  які містяться у п. З
постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03. 1992 року « Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди.»

Матеріали
справи свідчать про те,  що ОСОБА_5.  володів автомобілем Мазда MX
- 3,  держномер НОМЕР_1,  на підставі довіреності,  посвідченої 26 травня 2005 року приватним
нотаріусом.  ( а.с.  6)

08
червня 2005 року ОСОБА_5,  знаходячись
біля домоволодіння АДРЕСА_1,  який
належить позивачці,  у порушення вимог
п.2.2 Правил дорожнього руху,  передав
керування транспортним засобом ОСОБА_4.

ОСОБА_4.
безпідставно,  в порушення вимог п.п. 2.
9 « Г» Правил,  передав керування
транспортним засобом ОСОБА_3.,  яка не
мала при собі посвідчення на право керування ним і допустила наїзд на бетонний
стовб ЛЕП,  в результаті чого автомобіль
було пошкоджено.

Згідно
роз'яснень,  які містяться у п. З
постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03. 1992 року з
послідуючими змінами « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди»,  володілець
джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду,  заподіяну цим джерелом ,  якщо доведе,
що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб,  а не з його вини.

Разом із
тим,  ОСОБА_5.  не довів,
що автомобіль вибув з його володіння внаслідок протиправних дій ОСОБА_4.,  якому добровільно ОСОБА_5.  передав ключі від автомашини для управління
нею.

Зазначене
не оспорюється ОСОБА_5.  та
підтверджується постановою про закриття кримінальної справи. ( а.с.  32)

За таких
підстав,  районний суд обґрунтовано при
визначені розміру відшкодування матеріальної шкоди врахував винні дії
ОСОБА_5.  з приводу передачі автомашини
іншій особі.

3

За
змістом  ст. 1166 ЦК України,  майнова шкода,  завдана неправомірними діями особистим
немайновим правам фізичної особи,  також
шкода,  завдана фізичній особі,  відшкодовується в повному обсязі особою,  яка її завдала.

Судова
колегія погоджується з висновками районного суду відносно того,  що винними у заподіянні майнової шкоди
позивачці є ОСОБА_3. та ОСОБА_4.,  а
тому,  з урахуванням неправомірних дій
ОСОБА_5.,  поклав солідарну
відповідальність на ОСОБА_3. та ОСОБА_4. При цьому взяв до уваги їх
взаємопов'язані,  сукупні дії,  проти чого останні не заперечували.

Судова
колегія вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення посилання
на  ст. 1193 ЦК України,  оскільки вона не розповсюджується на ці
правовідносини.

Вирішуючи
питання про розмір відшкодування матеріальної шкоди,  суд обґрунтовано послався на суму -
23905,  40 коп.,  яка підтверджена висновками авто
товарознавчої експертизи від 27 липня 2005 року за № 5574. Оцінка ушкоджень
автомобіля проводилась у присутності ОСОБА_2.,
ОСОБА_4.,  ОСОБА_5.  і ОСОБА_3. В дослідній частині експертизи
зазначені пошкодження автомобіля та вартість його відновлюючого ремонту.
(а.с.8-16) Крім того,  найменування
послуг для відновлення ремонту автомашини,
що зазначені в експертизі,
відрізняються від тих,  які
вказані в акті виконаних робіт від 24 лютого 2006 року,  а тому суд першої інстанції не прийняв до
уваги суму 25152 грн.,  на яку посилався
апелянт. (а.с.143 - 144 )

Судова
колегія погоджується з висновками суду про відмову у задоволенні позову про
відшкодування вартості ремонтних робіт воріт у сумі 846,25 грн.,  оскільки відсутні докази,  які підтверджують вартість їх ремонту.

Також суд
обґрунтовано відмовив позивачці у стягненні витрат за послуги КП « Харківське
МБТИ » у сумі 63 грн. 70 коп.. та у сумі 246 грн. 00 коп. за проїзд до м.  Вовчанську ,
оскільки апелянтом не доведено,
що вказані витрати пов'язані з розглядом цієї справи.

Суд
апеляційної інстанції,  відповідно до
вимог  ст. 303 ЦПК України,  перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги,  та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Районний
суд повно та всебічно з'ясував обставини по справі,  наданим доказам дав належну оцінку і
постановив законне і обґрунтоване рішення.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст. 303,  304,  ч.1 п.1
ст. 307,   ст. 308,  315,
317 ЦПК України,  судова
колегія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення
Московського районного суду м.  Харкова
від 23 лютого 2007 року залишити без змін.

Виключити з
мотивувальної частини рішення посилання на
ст. 1193 ЦК України.

Ухвала
набуває чинності негайно,  але може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення
безпосередньо до Верховного Суду України.