Справа № 22ц-798/2007 Головуючий
Категорія - цивільна                                                        Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 року                                                                                                   м.  Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі

головуючого-судді   СТРАШНОГО М. М.

суддів:   ГУБАР B.C.,
ШАРАПОВОЇ О.Л. при секретарі:   ІВАНОВІЙ Н.Б.,

за участю:   ОСОБА_4,
ОСОБА_3,

адвокатів
ОСОБА_1,  ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Деснянського районного суду М. Чернігова від 16 березня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2006 р. ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом,  в якому
просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного майна
подружжя,  набутого під час шлюбу зі
ОСОБА_3,  в тому числі і на 1/2 частину
магазину в АДРЕСА_1. Просила провести реальний розподіл спільного майна
подружжя,  виділивши їй: 1/2 частину
будинку,  позначеного літерою АДРЕСА_2;
вантажний автомобіль марки MAN моделі NUTZFAHRZEUGE,
тип - сідловий тягач - Е,
державний реєстраційний НОМЕР_1; 1/2 частину грошових коштів та цінних
паперів,  які знаходяться на рахунках АППБ
„Аваль". Відповідачу просила виділити: 1/2 частину будинку,  позначеного літерою АДРЕСА_2; автомобіль BMW,  реєстраційний № НОМЕР_2 1999 року випуску;
внески до Асоціації міжнародних автомобільних перевізників в сумі 42925 грн.;
1/2 частину грошових коштів та цінних паперів,
які знаходяться на рахунках АППБ „Аваль". Магазин в АДРЕСА_1
просить залишити в спільному користуванні співвласників.

Свої
вимоги обґрунтовує тим,  що з 30.10.1991 р. вона
перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 Дітей від шлюбу не мають. За час шлюбу нею та
відповідачем за спільні сумісні кошти було набуте майно: в період з 1993 р. по 1998 р. збудовано
цегляний житловий будиноАДРЕСА_2,  загальною площею 81,
4 кв.м. ; за договорому купівлі-продажу від 04.04.2003 р. придбано на ім"я відповідача трикімнатна квартира
АДРЕСА_1,  загальною площею 58, 4 кв.м. ,  яка переобладнана під магазин; в 2004 р.
придбано транспортний засіб -автомобіль BMW,  реєстраційний № НОМЕР_2 1999 року
випуску,  який

2

зареєстрований
на ім"я відповідача; в 2005
р. придбано вантажний автомобіль марки MAN моделі NUTZFAHRZEUGE,  тип -
сідловий тягач - Е,  державний реєстраційний НОМЕР_1,  1998
року випуску,  який зареєстрований на
ім"я відповідача; крім цього відповідач має внески до Асоціації
міжнародних автомобільних перевізників в сумі 42925 грн.; також вказує,
що відповідач має рахунок у цінних паперах в АППБ „Аваль".
Посилається,  що відповідач в
добровільному порядку відмовляється провести розподіл майна,  набутого за час шлюбу,  а тому відповідно до  ст.
ст. 60,  63,
69,  70 СК України
просила визнати за нею право власності на х/г частину спільного майна подружжя.

16.02.2007 р. позивачка
подала заяву про часткову відмову від позову в частині поділу грошових коштів
та цінних паперів,  що знаходяться на
рахунках в АППБ „Аваль" та закриття в цій частині провадження у справі.

Ухвалою
суду від 16.02.2007 р. заява
ОСОБА_4 задоволена,  прийнята відмова
ОСОБА_4 від позовних вимог про поділ грошових коштів та цінних паперів,  що знаходяться на рахунках в АППБ
„Аваль" та закрито в цій частині провадження у справі.

Рішенням
Деснянського районного суду М. Чернігова від 16 березня 2007
р. позов задоволено,  визнано за
ОСОБА_4 право власності та виділено в користування: 1/2 частину будинку АДРЕСА_2  позначеного на генеральному плані літерою
„К"; автомобіль MAN,  тип -сідловий
тягач - Е,  реєстраційний НОМЕР_1; 1/2 частину магазину,
розташованого в АДРЕСА_1. Виділено в користування ОСОБА_3: V4 частину будинку АДРЕСА_2  позначеного на генеральному плані літерою
„К"; 1/2 частину магазину,
розташованого в АДРЕСА_1; автомобіль BMW,  реєстраційний № НОМЕР_2; внески до Асоціації
міжнародних автомобільних перевізників в сумі 42925 грн. Проведено реальний
розподіл будинку АДРЕСА_2,  позначеного на генеральному плані літерою
„К" за першим варіантом,  визначеним
у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12.01.07 р. №1,
виділивши ОСОБА_4: кімнату 1-2,  кухню 1-3,
частину коридору 1-4,  кімнату 1-Ю,  а ОСОБА_3:
коридор 1-1,  частину коридору 1-4,  санвузол 1-5,  сходи 1-6
і 1-7,  коридор 1-8,  кімнату 1-9,  сіни І,  кладову II,
ґанок. Зобов'язано ОСОБА_4 виконати роботи по
переобладнанню будинку АДРЕСА_2,  позначеного на генеральному плані літерою
„К",  згідно першовго варіанту
поділу,  визначеному у висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 12.01.07 р. №1,  стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову
компенсацію вартості частини спільного майна подружжя в розмірі 3231 грн. 77
коп. та 3159 грн. 75 коп. у відшкодування судових витрат,  а всього 6391 грн. 52 коп.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове
рішення,  яким визнати за ОСОБА_4 право
власності на будинок АДРЕСА_2 в
цілому,  а за ним визнати право власності
на автомобіль марки MAN,  тип -
сідловий тягач - Е,  реєстраційний НОМЕР_1,  на магазин,  розташований в АДРЕСА_1 та на внески до
Асоціації міжнародних автомобільних перевізників в сумі 42925

3

грн.
Автомобіль марки BMW,
реєстраційний №
НОМЕР_2 просить виключити з розподілу спільного майна подружжя.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того,  що
рішення суду необгрунтоване,
необ"єктивне та незаконне,
прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права,  а саме: невірне застосування вимог  ст.
ст.  22,
ЗО КпШС України,
ст.  ст.  60,  70,  71
СК України та неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи і недоведеність обставин,  що мають значення для справи. Посилається на
те,  що судом не було прийнято до уваги
свідчення свідків,  не дано оцінки їх
показам.  Посилається,  що судом не враховано,  що частина майна придбана за кошти сторонніх
осіб,  про що свідчать розписки,  які маються в матеріалах справи,  а тому не все майно є набутим подружжям і за
спільні кошти. Вказує,  що суд мав
збільшити його частку в спірному майні. Також посилається на те,  що автомобіль марки BMW на час
розгляду справи,  в зв"язку з його
реалізацією,  не був спільним майном
подружжя,  а тому він повинен бути
виключеним з майна,  яке підлягає
розподілу.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення ОСОБА_3,
та його представника Черненка Г.І.,  які скаргу підтримали,  пояснення ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2 ,
які проти задоволення скарги заперечували,  дослідивши матеріали справи,  апеляційний суд знаходить,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції виходив з
того,  що подружжя не має домовленості з
приводу поділу спільного майна та не укладали шлюбний договір,  відповідачем не надано доказів на
підтвердження того,  що спірне майно було
придбано ним за особисті кошти,  а з
показань свідків цього не вбачається.

Проте
апеляційний суд погодиться з таким висновком суду цілком погодитись не може.

Згідно
положень статей 22,  28 КпШС України,  статтей 60,  70 СК України,  майно,
нажите подружжям під час шлюбу,  є
його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна,  яке є спільною сумісною власністю
подружжя,  їх частки вважаються
рівними,  якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором.

По
справі встановлено,  що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 перебували в шлюбі з 30.10.1991р.

За час шлюбу
сторонами за спільні сумісні кошти було:

·
збудовано цегляний житловий будинок в АДРЕСА_2,
загальною площею 81,
4 м .;

·
за договором купівлі-продажу від 04.04.2003 р. придбано на
ім"я ОСОБА_3 трикімнатна квартира АДРЕСА_1,  загальною площею 58, 4 м .,  яка переобладнана під магазин;

·
придбано транспортний засіб - автомобіль BMW,
реєстраційний №
НОМЕР_2 1999 року
випуску,  який зареєстрований на
ім"я ОСОБА_3;

придбано
вантажний автомобіль марки MAN моделі NUTZFAHRZEUGE,  тип -
сідловий тягач - Е,  державний реєстраційний НОМЕР_1,  1998
року випуску,  який зареєстрований на
ім"я ОСОБА_3.

4

Крім того,  ОСОБА_3 має внески до АСМАП в сумі 42925 грн..

Тобто
апеляційний суд приходить до висновку,
що вказане майно є спільною власністю подружжя.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що кошти на
придбання автомобілів в сумі 149
000 євро,  відповідач позичав у
ОСОБА_5,  а кошти на оренду магазину в
сумі 50 000 євро
відповідач позичав у ОСОБА_6,  не можуть
бути враховані апеляційним судом,
оскільки в даному випадку відповідач,
в порушення  ст.  10
та ч. 1  ст.  60 ЦПК
України,  не надав суду належних та
допустимих доказів того,  що спірне майно
було придбано за його особистий кошт.

Враховуючи
те,  що ОСОБА_4 має ліцензію Державного
департаменту автомобільного транспорту Міністерства транспорту та зв"язку
України на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом загального користування (крім надання послуг з перевезення
пасажирів та їх багажу на таксі),  то
апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання за
нею та виділення їй в користування вантажного автомобіля марки MAN.

В
зв"язку з цим,  висновок суду першої
інстанції про визнання за відповідачем та виділення йому в користування
автомобіля марки BMW та внесків в АСМАП та визначення грошової компенсації на
користь позивачки в сумі 3231
грн. 77 коп.
відповідає матеріалам справи та вимогам матеріального права,  тому рішення в цій частині підлягає залишенню
без зміни. Висновок суду про розподіл судових витрат відповідає вимогам закону.

В той же
час,  суд першої інстанції при поділі
спірних приміщення та будинку в рівних частинах не врахував неможливість їх
спільного проживання,  тому апеляційний
суд вважає,  що реальний розподіл
спірного будинку та приміщення провести неможливо.

Враховуючи
наведене,  беручи до уваги те,  що вартість приміщення,  розташованого в АДРЕСА_1,  згідно експертного висновку становить 270 300 грн.,  є майже однаковою з вартістю будинку
розташованого в АДРЕСА_2,  яка згідно експертного висновку становить 279 378 грн.,  то апеляційний суд вважає,  що рішення суду в частині визнання за ОСОБА_4
право власності та виділення їй в користування: 1/2 частину будинку АДРЕСА_2,  позначеного на генеральному плані літерою
„К"; 1/2 частину магазину,
розташованого в АДРЕСА_1,
виділення в користування ОСОБА_3 1/2 частину будинку АДРЕСА_2,  позначеного на генеральному плані літерою
„К"; 1/2 частину магазину,
розташованого в АДРЕСА_1.,
проведення реального розподілу будинку АДРЕСА_2,  позначеного на
генеральному плані літерою „К" за першим варіантом,  визначеним у висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 12.01.07
р. №1,  виділення ОСОБА_4: кімнату 1-2,  кухню
1-3,  частину коридору 1-4,  кімнату 1-10,
а ОСОБА_3: коридор 1-1,  частину
коридору 1-4,  санвузол 1-5,  сходи 1-6 і 1-7,  коридор 1-8,
кімнату 1-9,  сіни І,  кладову II,  ганок та зобов'язання ОСОБА_4 виконати роботи
по переобладнанню будинку АДРЕСА_2,
позначеного на генеральному плані літерою „К" згідно першовго
варіанту поділу,  визначеному у висновку
судової   будівельно-

5

технічної
експертизи від 12.01.07 р. №1 слід
змінити,  визнавши за ОСОБА_3 право
власності на приміщення,  розташоване в
АДРЕСА_1,  вартістю 270 300 грн.,  а за ОСОБА_4 право власності на будинок
розташований в АДРЕСА_2,  загальною
площею 81, 4 м .,  вартістю 279 378 грн..

З огляду
на це необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію
за неотримане майно в сумі 4 539 грн.,
виходячи з такого розрахунку 279 378 грн. - 270 300 грн. = 9 078 грн. /2 = 4 539 грн..

Враховуючи
наведене та керуючись 22,  28 КпШС України,  статтей 60,  70 СК України,   ст.
ст.  209,
218,  303,  307,
309,  313,  314,
316,  317,  319 ЦП К України,  апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Рішення
Деснянського районного суду М. Чернігова від 16 березня 2007
року - змінити.

Визнати
за ОСОБА_3 право власності на приміщення,
розташоване в АДРЕСА_1,  вартістю 270 300 грн..

Визнати
за ОСОБА_4 право власності на будинок розташований в АДРЕСА_2,
загальною площею 81,
4 м2.,  вартістю 279 378 грн..

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію за переотримане майно в сумі 4 539 грн.

В іншій частині
рішення суду залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржене до Верховного Суду України в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили..