УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
червня 2007р.                                                                                  м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М.,
Шишко А.І., Павлишиної А.Т.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3та
ОСОБА_4про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Тячівського районного суду від 15 листопада 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 22 лютого 2005 року, -

встановила:

У вересні 2004
року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом доОСОБА_2., ОСОБА_3таОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями відповідачів по
руйнуванню огорожі в розмірі 2424 грн.

Рішенням
Тячівського районного суду від 15.Х1.2004 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 22.02.2005 року дане рішення
залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків судів
фактичним обставинам справи, у зв"язку з чим просив постановлені судами
рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними
діями відповідачів не було порушено право позивача на володіння та користування
самовільно огородженої земельної ділянки, яка не надавалася йому у
встановленому законом порядку.

Апеляційний
суд з висновком місцевого суду в частині визнання дій відповідачів
неправомірними не погодився, враховуючи відсутність доказів, яких позивачем в
порядку вимог ст.30 ЦПК України, подано небуло. Однак, враховуючи що дані
обставини не привели

Справа №
33-ц-310кс/07р.                                Головуючий
у 1 інстанції Решетар В.І.

Категорія
40                                                        Доповідач
Вакарук В.М.

до неправильного вирішення справи, прийшов до
обгрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для
скасування судового рішення.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
СТ..335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення постановлені з
додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов"язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах
по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області,-

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Тячівського районного суду від 15 листопада 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Закарпатської області від 22 лютого 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.