Справа №2-192 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

„05" квітня 2007 р.       Тернівськийрайонний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді                                            -   Потьомкіна О.П.

при секретарі                                                   -   Паращенко В.Д.

за участю представників: позивача                -   ОСОБА_2

відповідачів          -   Юфєрєвої О.М., Димченко О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі Дніпропетровської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про
стягнення недоплат по втраченому заробітку та компенсації за порушення строків
виплати недоплат в зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2006р. ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" і Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення
недоплат по втраченому заробітку та компенсації за порушення строків виплати
недоплат в зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю - а.с.2-4, потім уточнила і
доповнила свої позовні вимоги - а.с.62-64.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 у позові
вказала, що вона працювала машиністом конвеєра збагачувальної фабрики №1 ВАТ
„Північний ГЗК" з 05.09.1976р. по 17.04.1984р. і їй вперше, в зв"язку
з нещасним випадком на виробництві, згідно висновку ВТЕК від 27.03.1991р.
встановлена втрата профпрацездатності в 25% - безстроково. Вона вважає, що
свого часу відповідач - ВАТ „Північний ГЗК" не застосував на суму
відшкодування шкоди коефіцієнт підвищення заробітної плати 1,4 з листопада 1996
року згідно СПАП №215/55 від 28.11.1996р., чим порушив вимоги п.28 „Правил
відшкодування шкоди...", затверджених постановою КМУ від 23.06.1993р.
№472. Для даного перерахунку вона бере базовий заробіток машиніста конвеєра за
січень-квітень 1992 року в розмірі 6471,97 крб. згідно довідки відповідача -ВАТ
„ПівнГЗК". Тому, її заробіток для перерахунку, з урахуванням усіх інших
коефіцієнтів підвищення буде складати:

6471,97 крб. х 1,448(06.92р.) х 1,5(08.92р.) х 1,1(11.92р.)
х 1,5(01.93р.) х 2,0(06.93р.) х 2,89(09.93р.) х 3,0(12.93р.) х 2,0(07.94р.) х
2,0(10.94р.) х 3,0(02.95р.) х 3,4(12.95р.) = 16409276 крб. або 164,09 грн.
Тоді, 25% втрати нею працездатності буде складати: 164,09 грн. х 25% : 100% =
41,02 грн.

Таким чином, недоплати по ВАТ „Північний ГЗК"
складуть:

· з
01.01.1996р. їй необхідно було виплачувати по 41,02 грн., було виплачено по
30,50 грн., недоплата за 10 місяців складає: 10,52 грн. х 10 міс. = 105,20 грн.
по 01.11.1996р.;

· з
01.11.1996р. необхідно було виплачувати при К-1,4 по 57,43 грн., фактично було
виплачено по 30,50 грн., недоплата за 15 місяців складає: 26,93 грн. х 15 міс.
= 403,95 грн. по 01.02.1998р.;

· з
01.02.1998р. необхідно було виплачувати по 57,43 грн., виплачено при К-1,4 по
42,71 грн., недоплата за 11 місяців складає: 14,72 грн. х 11 міс. = 161,92 грн.
по 01.01.1999р.;

· з
01.01.1999р. необхідно було виплачувати при К-1,12 та з урахуванням середнього
заробітку про професії за січень 1999р. в 163,00 грн. (згідно абз.6 п.28 Правил
відшкодування шкоди...) по 57,43 грн., виплачено фактично по 47,84 грн.,
недоплата за 12 місяців складає: 9,59 грн. х 12 міс. = 115,08 грн. по
01.01.2000р.;

2

- з
01.01.2000р. необхідно було виплачувати при К-1,156 та урахуванням середнього
заробітку про професії за січень 2000р. в 270,00 грн. (згідно абз.6 п.28 Правил
відшкодування шкоди...) по 66,39 грн., було виплачено при К-1,156 по 55,30
грн., недоплата за 15 місяців складає: 11,09 грн. х 15 міс. = 166,35 грн. по
01.04.2001р.

Загальна сума недоплат
по втраченому заробітку ВАТ „Північний ГЗК" складає 952,50 грн. З
01.04.2001 року виплату страхових сум здійснює відповідач - Фонд
соцстрахування. Недоплати по Фонду соцстрахування складуть:

· з
01.04.2001р. їй необхідно було виплачувати по 66,39 грн., фактично було
виплачено по 55,30 грн., недоплата за 11 місяців складає: 11,09 грн. х 11 міс.
= 121,99 грн. по 01.03.2002р.;

· з 01.03.2002р. при К-1,193 необхідно було виплачувати по
79,20 грн., було виплачено при К-1,193 по 65,96 грн., недоплата за 12
місяців складає: 13,25 грн. х 12 міс. = 159,00 грн. по 01.03.2003р.;

· з
01.03.2003р. при К-1,182 необхідно було виплачувати по 93,61 грн., виплачено
при К-1,182 по 77,95 грн., недоплата за 12 місяців складає: 15,66 грн. х 12
міс. = 187,92 грн. по 01.03.2004р.;

· з
01.03.2004р. при К-1,152 необхідно було виплачувати по 107,84 грн., фактично
було виплачено при К-1,152 по 89,80 грн., недоплата за 12 місяців складає:
18,04 грн. х 12 міс. = 215,48 грн. по 01.03.2005р.;

· з
01.03.2005р. при К-1,238 необхідно було виплачувати по 133,51 грн., було
виплачено при К-1,238 по 117,17 грн., недоплата за 12 місяців складає: 22,34
грн. х 12 міс. = 268,08 грн. по 01.03.2006р.;

· з
01.03.2006р. необхідно виплачувати при К-1,203 по 160,62 грн., виплачено по
133,74 грн., недоплата за 10 місяців складає: 26,88 грн. х 10 міс. = 268,80 грн
по 01.01.2007р.

Загальна сума недоплат по її втраченому заробітку по Фонду соцстрахування
становить -1222,27 грн. та з 01.01.2007 року їй необхідно виплачувати щомісяця
по 160,62 грн. Крім того, позивач вважає, що у зв"язку з тим, що
відповідачем ВАТ „Північний ГЗК" своєчасно не був застосований коефіцієнт
1,4 на суму втраченого заробітку, він повинен виплатити їй компенсацію за
порушення строку виплати недоплат на підставі постанови КМУ від 20.12.1997р.
№1427 та постанови КМУ від 21.02.2001р. №159 за період з 01.01.1998р. по
01.04.2001р. З урахуванням відповідних коефіцієнтів загальна сума компенсації
за вказаний період складе суму - 559,55 грн. Позивач у позові просить стягнути
з відповідача ВАТ „ПівнГЗК" на її користь 952,50 грн. недоплат по
втраченому заробітку в зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю за період з
01.01.1996р. по 01.04.2001р., 559,50 грн. компенсації за порушення строків
виплати недоплат за період з 01.01.1998р. по 01.04.2001р., а з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області - 1222,27 грн. недоплат по втраченому заробітку в
зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю за період з 01.04.2001р. по
01.01.2007р., а також стягувати надалі з 01 січня 2007 року щомісячно з Фонду
соцстрахування на її користь по 160,62 грн. - до зміни обставин, що тягнуть
перерахунок. Представник позивача за дорученням у судовому засіданні підтримала
позовні вимоги позивача у повному обсязі на підставі аргументів, викладених в
позові, додавши, що коефіцієнт 1.4 враховано не було, а обмеження стягнення
недоплат трирічним терміном до даного спору не стосується. Представник позивача
просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача ВАТ
„Північний гірничо-збагачувальний комбінат" за дорученням у судовому
засіданні позов не визнала, підтримавши свої письмові заперечення проти позову
(а.с.52-56), вказавши, що позивач працювала машиністом конвеєра
рудозбагачувальної фабрики з 1976р. по 1984р. 15.10.1976р. при виконанні
сільськогосподарських робіт в радгоспі ім. Шевченка ОСОБА_1 отримала травму
голови. Згідно висновку травматологічної МСЕК від 27.03.1991р. позивачу вперше
встановлено втрату профпрацездатності в 25% - безстроково. Для розрахунку суми
відшкодування комбінатом було взято середній заробіток потерпілої за 12 місяців
роботи (з лютого 1983р. по квітень 1984р.), який склав 201,39 грн. Наказом по комбінату
від 10.04.1991р. №120 ОСОБА_1, з урахуванням 25% втрати профпрацездатності,
було призначено щомісячні суми відшкодування шкоди в розмірі 50,35 крб.
Спільною постановою адміністрації ВАТ „Північний ГЗК" та профкому від
23.06.1992р. №90/32, відповідно до постанови КМУ від 26.05.1992р. №276
потерпілим, у яких ушкодження здоров'я внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання, настало до 01.05.1992р., проведено перерахунок
відшкодування шкоди, виходячи із середньої заробітної плати відповідних
працівників за січень-квітень 1992 року, відкоригованого на величину фактичного
підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві. Такий
перерахунок було зроблено і ОСОБА_1, при цьому, її середній заробіток склав
6999,28 крб. В подальшому ВАТ

3

„Північний ГЗК" коригував „регресні" виплати на коефіцієнти
підвищення тарифних ставок та посадових окладів, які застосовувалися на
комбінаті з 1992р. по 01.01.2000р. згідно спільних постанов адміністрації та
профкомів і відповідно до п.28 „Правил відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням ним трудових
обов'язків", затверджених постановою КМУ від 23.06.1993р. №472, з подальшими
змінами та доповненнями. 24.05.20002р. особову справу потерпілої ОСОБА_1 з
щомісячною страховою сумою 55,30 грн. передано до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань України у м. Кривому Розі. Справу позивача прийнято Фондом без
зауважень. Позивач в позовній заяві посилається на базовий середній заробіток -
6471,97 крб. Однак, базовий середній заробіток, з якого розраховано
відшкодування шкоди на ВАТ „ПівнГЗК", вищий, ніж той, з якого розраховано
відшкодування шкоди позивачем. Крім того, з базового заробітку 6999,28 крб.
ОСОБА_1 встановлено розмір відшкодування шкоди з урахування 25% втрати
професійної працездатності, який склав 1749,82 крб. Вказана сума підлягала
коригуванню з серпня 1992 року на всі коефіцієнти підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на комбінаті. З твердженням позивача про незастосування К-1,4
з листопада 1996 року відповідач не згодний, оскільки середній заробіток
коригувався з серпня 1992 року на коефіцієнти підвищення тарифних ставок та
посадових окладів. Крім того, 28.11.1996р. адміністрацією ВАТ „Північний
ГЗК" та двома профкомами на підставі галузевої угоди між Мінпромполітики
та ЦК профспілок
на 1996 рік щодо доведення заробітної плати до рівня тарифної оплати праці
робітників першого розряду з нормальними умовами праці, але не нижче рівня
малозабезпеченості, винесено спільну постанову за №215/55, згідно якої розмір
тарифних ставок та посадових окладів з 20.09.1996 року збільшено на К-1,4. З
урахуванням того, що змінилася сама структура заробітної плати, а не її розмір,
не було необхідності в підвищенні „регресних" виплат. 23.04.1998р.
відбулося засідання КТС комбінату, на якому було винесено рішення про те, що з
01.02.1998р. розмір відшкодування шкоди працівникам, яким у зв"язку з
ушкодженням здоров'я внаслідок каліцтва чи профзахворювання, що наступило до
01.12.1996р., збільшити в 1,4 рази і виконано ВАТ „Північний ГЗК" у
повному обсязі. 20.05.1998р. адміністрацією ВАТ „Північний ГЗК" та двома
профкомами на виконання рішення КТС від 23.04.1998р. винесено спільну постанову
№95/16, згідно якої з 01.02.1998р. розмір відшкодування шкоди працівникам, яким
у зв"язку з ушкодженням здоров'я внаслідок каліцтва чи профзахворювання,
що наступило до 01.12.1996р. збільшено в 1,4 рази. Таким чином, по спірному
питанню вже існує рішення комісії з трудових
спорів від 23.04.1998р., яке набуло законної сили і винесення судом рішення по
тій самій позовній вимозі з тих самих підстав є порушенням п.2 ст.223
ЦПК України. Дана спільна постанова позивачем не оскаржувалася і в позовній
заяві питання про її скасування не ставиться. Таким чином, законні підстави для
виплати ВАТ „Північний ГЗК" потерпілій ОСОБА_1 суми недоплат 1154,58 грн -
відсутні. Крім цього, позивачем без поважних причин пропущено строк позовної
давності. Відповідно до п.48 „Правил...", спори між потерпшим або іншою
зацікавленою особою та власником відносно права на відшкодування шкоди,
визначення або перерахунок його розміру, других умов, від яких залежить розмір
відшкодування шкоди, вирішуються в порядку, передбаченому для розгляду трудових
спорів, відповідно до п.1 с.233 КЗпП України, робітник може звернутися до суду
з заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав. Позивач повинна
була дізнатися про порушення її прав у квітні 1998 року, тобто, з дня, коли
відбулося засідання КТС і коли їй згідно спільної постанови від 23.04.1998р.
№95/16 суму „регресу" 30,50 грн. було підвищено на К-1,4 і сума
„регресу" стала 42,41 грн. Таким чином, пропуск строку позовної давності
складає 8 років 1 місяць. Ст.234 КЗпП України передбачено поновлення строку,
пропущеного з поважних причин. Позивач в судовому засіданні не ставить питання
про поновлення строку позовної давності. Також, згідно вимог п.22 постанови
Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6, вимоги перерахунку сум
щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають
задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Щодо стягнення з комбінату
компенсації, то така можливість була б, якщо недоплати були нараховані раніше,
але несвоєчасно сплачені. В даному випадку недоплати позивачу ще не нараховані,
тому у позивача відсутнє право на компенсацію. У зв'язку з цим, представник
комбінату просить суд відмовити позивачу в позові в частині вимог до ВАТ
„ПівнГЗК" у повному обсязі. Представник відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області за
дорученням позов не визнала у повному обсязі, суду пояснила, що

4
облікова справа позивача була передана Фонду з 01.04.2001р. з ВАТ „Північний
ГЗК" і на момент передачі справи вже була встановлена сума щомісячних
страхових виплат - 55,30 грн. Фонд продовжив виплату та починаючи з
01.03.2002р. Фондом були застосовані підвищуючи коефіцієнти: 1,193, 1.182,
1.152, 1.238, 1.203. Свої зобов'язання Фонд виконує, страхові суми позивачеві
виплачуються своєчасно і в повному обсязі. Крім того, початкова сума страхових
виплат була призначена позивачеві ще в 1991 році, тобто до утворення Фонду
соцстрахування. В наступні роки страхові суми коригувалися відповідно до норм
Галузевих угод між Міністерством промисловості, добровільними об'єднаннями і ЦК профспілки
металургів і гірників на 1996 рік і наступні роки. За таких підстав позовні
вимоги позивача не підлягають задоволенню. Представник Фонду соцстрахування
просить суд відмовити позивачу в позові до Фонду соцстрахування у повному
обсязі.

Вислухавши,
представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оглянувши особову
справу потерпілої ОСОБА_1, виявивши арифметичні помилки в позові щодо
розрахунків недоплат по ВВД ФСС, суд вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

При
розгляді справі судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала машиністом
конвеєра рудозбагачувальної фабрики з 1976р. по 1984р. - а.с.5-6. 15.10.1976р.
при виконанні сільськогосподарських робіт в радгоспі ім. Шевченка ОСОБА_1
отримала виробничу травму голови - а.с.7-8. Згідно висновку ВТЕК від 27.03.1991р.
позивачу вперше встановлено втрату профпрацездатності в 25%, безстроково. При
цьому, інвалідом позивача не визнано - а.с.9.

Суд
вважає, що свого часу, при призначені і корегуванні сум відшкодування позивачу
шкоди його здоров"ю, відповідач - ВАТ „Північний ГЗК" не врахував
коефіцієнт підвищення тарифних ставок на суму відшкодування шкоди - 1,4 з
листопада 1996 року згідно СПАП №215/55 від 28.11.1996 року - а.с.30, чим
порушив вимоги п.28 „Правил відшкодування шкоди...", затверджених
постановою КМУ від 23.06.1993р. №472.

Для
даного перерахунку необхідно взяти базовий заробіток машиніста конвеєра за
січень-квітень 1992 року в розмірі 6471,97 крб. згідно довідки відповідача -
ВАТ „ПівнГЗК" - а.с.36. Тому, заробіток позивача для перерахунку, з
урахуванням усіх інших коефіцієнтів підвищення буде складати: 6471,97 крб. х
1,448(06.92р.) х 1,5(08.92р.) х 1,1(11.92р.) х 1,5(01.93р.) х 2,0(06.93р.) х
2,89(09.93р.) х 3,0(12.93р.) х 2,0(07.94р.) х 2,0(10.94р.) х 3,0(02.95р.) х
3,4(12.95р.) = 16409276 крб. або 164,09 грн. Тоді, 25% втрати позивачем
працездатності буде складати: 164,09 грн. х 25% : 100% = 41,02 грн.

Таким
чином, недоплати позивачу по ВАТ „ПівнГЗК" з 01.01.1996р. по 01.04.2001р.
згідно СПАП та наказів по комбінату (а.с.11-34) складуть:

· з
01.01.1996р. позивачу необхідно було виплачувати по 41,02 грн., було виплачено
по 30,50 грн., недоплата за 10 місяців складає: 10,52 грн. х 10 міс. = 105,20
грн. по 01.11.1996р.;

· з
01.11.1996р. необхідно було виплачувати при К-1,4 по 57,43 грн., фактично було
виплачено по 30,50 грн., недоплата за 15 місяців складає: 26,93 грн. х 15 міс.
= 403,95 грн. по 01.02.1998р.;

· з
01.02.1998р. необхідно було виплачувати по 57,43 грн., виплачено при К-1,4 по
42,71 грн., недоплата за 11 місяців складає: 14,72 грн. х 11 міс. = 161,92 грн.
по 01.01.1999р.;

· з
01.01.1999р. необхідно було виплачувати при К-1,12 та з урахуванням середнього
заробітку про професії за січень 1999р. в 163,00 грн. (згідно абз.6 п.28 Правил
відшкодування шкоди...) по 57,43 грн., виплачено фактично по 47,84 грн.,
недоплата за 12 місяців складає: 9,59 грн. х 12 міс. = 115,08 грн. по
01.01.2000р.;

· з
01.01.2000р. необхідно було виплачувати при К-1,156 та урахуванням середнього
заробітку про професії за січень 2000р. в 270,00 грн. (згідно абз.6 п.28 Правил
відшкодування шкоди...) по 66,39 грн., було виплачено при К-1,156 по 55,30
грн., недоплата за 15 місяців складає: 11,09 грн. х 15 міс. = 166,35 грн. по
01.04.2001р.

Загальна
сума недоплат позивачу по втраченому заробітку по ВАТ „ПівнГЗК" за
вказаний період складає - 952,50 грн.

З
01.04.2001 року, згідно спеціального Закону України, виплату страхових сум
потерпілим здійснює відповідач по справі - Фонд соцстрахування.

Недоплати
позивачу по Фонду соцстрахування, з урахуванням арифметичних помилок в позові
щодо розрахунків сум недоплат за період з 01.03.2002р. по 01.03.2003р., з
01.03.2004р. по 01.03.2005р. та з 01.03.2005р. по 01.03.2006р. щодо фактично
сплачених позивачеві за ці періоди страхових сум, складуть:

-  з 01.04.2001р. їй необхідно було виплачувати
по 66,39 грн., фактично було виплачено по 55,30

грн., недоплата за 11 місяців складає: 11,09 грн. х 11 міс. = 121,99 грн.
по 01.03.2002р.;

5

· з
01.03.2002р. при К-1,193 необхідно було виплачувати по 79,20 грн., було
виплачено при К-1,193 по 65,95 грн., недоплата за 12 місяців складає:    13,25 грн. х 12 міс. = 159,00 грн. по
01.03.2003р.;

· з
01.03.2003р. при К-1,182 необхідно було виплачувати по 93,61 грн., виплачено
при К-1,182 по 77,95 грн., недоплата за 12 місяців складає: 15,66 грн. х 12
міс. = 187,92 грн. по 01.03.2004р.;

· з
01.03.2004р. при К-1,152 необхідно було виплачувати по 107,84 грн., фактично
було виплачено при К-1,152 по 89,80 грн., недоплата за 12 місяців складає:
18,04 грн. х 12 міс. = 216,48 грн. по 01.03.2005р.;

· з
01.03.2005р. при К-1,238 необхідно було виплачувати по 133,51 грн., було
виплачено при К-1,238 по 111,17 грн., недоплата за 12 місяців складає: 22,34
грн. х 12 міс. = 268,08 грн. по 01.03.2006р.;

· з
01.03.2006р. необхідно виплачувати при К-1,203 по 160,62 грн., виплачено по
133,74 грн., недоплата за 10 місяців складає: 26,88 грн. х 10 міс. = 268,80 грн
по 01.01.2007р.

Загальна сума недоплат позивачу по
її втраченому заробітку по Фонду соцстрахування становить - 1222,27 грн. та з
01.01.2007 року позивачу необхідно виплачувати щомісяця по 160,62 грн. до зміни
обставин, що тягнуть перерахунок.

Разом з
тим, суд не може стягнути з відповідачів на користь позивача вищеприведені суми
за весь період недоплат, оскільки згідно ст.43 «Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №472
від 23.06.1993р. (з наступними змінами), що діяли на момент незастосування ВАТ
„Північний ГЗК" спірного коефіцієнту 1.4 - виплата суми відшкодування шкоди,
яку своєчасно не одержав потерпілий чи особи, які мають на це право,
провадиться за минулий час, але не більш як за три роки до подання заяви про
відшкодування шкоди. Позивач у справі відшкодування шкоди, завданої каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника, звільняється від
судових витрат у доход держави. У випадку задоволення позову (повністю або
частково) судові витрати стягуються з відповідача.

Вимоги
щодо стягнення недоплат не більше, ніж за три роки, які передували зверненню особою
з позовом до суду про перерахунок, викладено також в п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. „Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовоми про відшкодування шкоди" (з наступними
змінами).

Таким
чином, на користь позивача підлягають стягненню з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області
недоплати страхових сум за три роки до дня звернення з позовом до суду, тобто
за період з 01.06.2003р. (оскільки позов надійшов до суду в травні 2006 року)
по 01.01.2007р. (оскільки позивач просить стягнути недоплати до 01.01.2007р., а
суд не може вийти за межі позовних вимог згідно ст.11 ЦПК України). Розмір
недоплат страхових сум за вказаний трирічний період становить - 894,30 грн. із
розрахунку:

· з
01.06.2003р. при К-1,182 позивачу необхідно було виплачувати по 93,61 грн.,
виплачено фактично при К-1,182 по 77,95
грн., недоплата за 9 місяців складає: 15,66 грн. х 9 міс. = 140,94 грн. по
01.03.2004р.;

· з
01.03.2004р. при К-1,152 необхідно було виплачувати по 107,84 грн., фактично
було виплачено при К-1,152 по 89,80 грн., недоплата за 12 місяців складає:
18,04 грн. х 12 міс. = 216,48 грн. по 01.03.2005р.;

· з
01.03.2005р. при К-1,238 необхідно було виплачувати по 133,51 грн., було
виплачено при К-1,238 по 111,17 грн., недоплата за 12 місяців складає: 22,34
грн. х 12 міс. = 268,08 грн. по 01.03.2006р.;

· з
01.03.2006р. необхідно виплачувати при К-1,203 по 160,62 грн., виплачено по
133,74 грн., недоплата за 10 місяців складає: 26,88 грн. х 10 міс. = 268,80 грн
по 01.01.2007р.

При цьому, на
користь позивача з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Кривому Розі Дніпропетровської області щомісяця слід стягувати по 160 грн. 62
коп., починаючи з 01.01.2007р. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

З урахуванням
вимог п.43 вищевказаних „Правил відшкодування ...", затверджених
постановою КМУ №472 від 23.06.1993р., п.22 постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27.03.1992р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовоми про відшкодування шкоди" (знаступними змінами), в іншій частині
позову про: стягнення недоплат з ВВД ФСС за період з 01.04.2001р. по
01.06.2003р., з ВАТ „Північний ГЗК" - у повному обсязі, а також

6

стягнення з відповідача ВАТ „Північний ГЗК"
компенсації за порушення  строків виплати
недоплат - необхідно відмовити.

Крім того, ще
однією підставою відмови в позові в частині стягнення компенсації з ВАТ
„Північний ГЗК", окрім вищевказаного законодавчого обмеження стягнення
недоплат трирічним строком до дня звернення до суду з позовом, є те, що
постанови КМУ від 20.12.1997 року №1427 та від 21.02.2001 року №159
передбачають можливість компенсації за порушення строків виплати тільки
нарахованих доходів. В даному ж випадку за період січня 1998р. - березня
2001р., за який позивач просить стягнути з відповідача ВАТ „ПівнГЗК" компенсацію,
недоплати позивачу не нараховані до цього часу, що унеможливлює застосування
положень вищевказаних постанов КМУ по цій справі.

Вирішуючи
питання про розподіл судових витрат по справі, суд виходить з того, що
відповідно п.43 зазначених вище „Правил відшкодування ...", затверджених
постановою КМУ №472 від 23.06.1993р., позивач ОСОБА_1, а також відповідно до
ст.4 Декрету КМУ „Про державне мито" - позивач ОСОБА_1 і Фонд
соцстрахування звільнені від сплати державного мита (судового збору). Оскільки
позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково (тільки до ВВД ФСС і в межах
трирічного терміну до дня звернення до суду з позовом), відповідно до ч.2 ст.88
ЦПК України судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Разом з тим,
відповідно до ст.81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і
покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення компенсацій
працівникам, відшкодування за затримку їх виплати, а також про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я. В зв"язку з частковим
задоволенням позову до ВВД ФСС, витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 1,50 грн. слід стягнути з відповідача - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області.

На підставі
викладеного, у відповідності з п.п.23,28,43,48 «Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №472
від 23.06.1993р., керуючись ст.ст.10,11,60,79,81,88,169,212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 894 грн. 30 коп. заборгованості по
щомісячних страхових платежах за період з 01.06.2003р. по 01.01.2007р., а також
стягувати щомісяця по 160 грн. 62 коп., починаючи з 01.01.2007р. до зміни
обставин, що тягнуть перерахунок.

В іншій частині позову - відмовити.

Суми стягнуто без урахування податків і обов'язкових
платежів.

Судовий збір відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України -
компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на користь Територіального управління Державної
судової адміністрації в Дніпропетровській області витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1 грн. 50 коп.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано всіма учасниками по справі до
Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.
Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.