УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
вересня 2007р.                                                                                 м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої         Мелінишин Г.П.,

суддів                 Меленко О.Є.,  Бойчука І.В.,

секретаря            Пожар Р.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ДП
„Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за апеляційною скаргою ДП
„Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" на рішення
Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2007 року, -

встановила:

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 26.06.2007 року частково задоволено позов
ОСОБА_1. Поновлено його з 27.09.2006р. на посаді начальника
борошномельно-елеваторного виробництва Івано-Франківського комбінату
хлібопродуктів,  стягнуто з відповідача
на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6004грн.
08коп.3 врахуванням всіх обов"язкових платежів,  2000грн. моральної шкоди та 100грн. за
надання юридичної допомоги,  а всього
8104грн. 08коп.

На дане
рішення ДП „Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" подало апеляційну
скаргу. Зазначає,  що рішення суду не
відповідає вимогам матеріального та процесуального закону,  а висновки суду суперечать фактичним
обставинам справи. Зокрема,  суд
безпідставно прийшов до висновку,  що
звільнення позивача проведено з порушенням вимог чинного законодавства,  оскільки висновком МСЕК підтверджено заборону
ОСОБА_1 виконувати конкретну роботу,
пов"язану з фізичними та психоемоційними навантаженнями. В той же
час суд не звернув увагу,  що відповідач
враховуючи вимоги Закону України „Про охорону праці" та на підставі
рекомендацій медико-соціальної експертної комісії вжив щодо позивача додаткових
заходів безпеки праці,  які відповідають
специфічним особливостям цієї категорії працівників,  а саме запропонував йому роботу прибиральника
виробничих приміщень,  виконання якої є
можливим без шкоди для здоров"я. Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду просив його скасувати,  ухвалити нове рішення,  яким в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовити.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводів скарги не визнав,  посилаючись на обґрунтованість рішення суду.

Вислухавши
доповідача,  пояснення ОСОБА_1.,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Справа №
22-ц-1035 /2007р.                      Головуючий
у 1 інстанції Островський Л.Є.

Категорія
40                                                  Доповідач
Мелінишин Г.П.

Відповідно
до роз'яснень Верховного Суду України,
даних в постанові Пленуму від 06.11.1992р. №9 „Про практику розгляду
судами трудових спорів" при розгляді справ про звільнення за п.2  ст. 40 КЗпП України суд може визнати
правильним припинення трудового договору в тому разі,  якщо встановить що воно проведено на підставі
фактичних даних,  які підтверджують,  що внаслідок стану здоров"я (стійкого
зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на
нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров"я
або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян,  яких він обслуговує,  і неможливо перевести за його згодою,  на іншу роботу.

Судом
встановлено,  що на підставі наказу №97-К
від 27.09.2006р. ОСОБА_1. звільнено з посади начальника
борошномельно-елеваторного виробництва за п.2
ст. 40 КЗпП України в зв"язку з виявленою невідповідністю займаній
посаді за станом здоров"я,  що
перешкоджає продовженню даної роботи,  та
відмовою в зв"язку з цим від переведення на легшу роботу.

Як
вбачається з витягу із акту огляду у МСЕК від 05.07.2006р. у ОСОБА_1.
встановлено захворювання серця та зроблено висновок про умови та характер його
праці щодо протипоказань фізичних та психоемоційних навантажень.

У
зв"язку із вказаним захворюванням позивачу терміном до серпня 2007 року
встановлено третю групу інвалідності.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1. суд прийшов до правильного висновку,  що звільнення позивача в зв"язку із
виявленою його невідповідністю займаній посаді за станом здоров"я
проведено з порушенням вимог закону,
оскільки відсутні фактичні дані,
які підтверджують,  що внаслідок
стану здоров"я позивач не може належно виконувати покладених на нього
трудових обов'язків і що саме дана робота по стану здоров"я йому
протипоказана.

Твердження
апелянта про те,  що судом не враховано
рекомендацій МСЕК щодо умов та характеру праці позивача є надуманими,  оскільки спростовуються об"єктивними
доказами. В той же час суд вірно оцінив критично рекомендації головного лікаря
міської поліклініки №1 щодо працевлаштування ОСОБА_1. на легшу роботу,  оскільки відповідно до Положення про МСЕК
питання визначення для інвалідів роботи і професії,  доступних їм за станом здоров"я,  надання висновку щодо протипоказання певного
виду робіт стану здоров"я працівника віднесено саме до компетенції МСЕК.

Колегія
суддів приходить до висновку,  що справа
судом першої інстанції розглянута повно і об"єктивно,  а рішення постановлено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильності
висновків суду не спростовують,  а тому
підстав для її задоволення колегія суддів не знаходить.

Керуючись  ст.
ст.  218,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ДП „Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" відхилити,  а рішення Івано-Франківського міського суду
від 26 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання нею законної
сили.