overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2-2318/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2007 року                                                             Бердянський
міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі     - Корнієнко Ш.

за участю:
позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
Бердянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання
шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у
шлюбі, який зареєстрований 12
березня 1994 року
Осипенківською сільською радою Бердянського району Запорізької області, актовий
запис №09. Мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, яка проживає з
матір'ю.

В лютому 2007
року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, вказуючи що спільне життя з відповідачем не склалося з причин
різних поглядів на життя, несумісності характерів. З 1997 року спільне
господарство не ведеться і сторони проживають окремо.

ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, повідомлений повісткою, причина неявки суду не відома.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким , що підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб ,
що беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 10
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона
посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.

Суд приймає до уваги пояснення відповідача, щодо неможливості подальшого
сумісного проживання, оскільки, сторони проживають окремо і сімейні стосунки не
підтримують з 1997 року.

Таким чином, суд
приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

При розірванні шлюбу суд вважає за доцільне роз'яснити
сторонам положення ч.2 ст. 141
СК України.

Керуючись ст. ст. 11,
15, 60 , 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 109, 110, 111,
141 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_2та
ОСОБА_1, зареєстрований 12 березня 1994 року Осипенківською сільською радою
Бердянського району Запорізької області ,
актовий запис №09.

При реєстрації розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 - 17 грн., ОСОБА_1
від витрат звільнити.

Роз'яснити
сторонам , що
розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на
обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Справа №2-4-6894/07 р.
08 листопада 2007 р.
Центральний районний суд
м.  Миколаєва у складі: головуючого -
судді- Яворської Ж.М. ,  при секретарі -
Литвинчук О.М. ,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визнання таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням , -
ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання таким ,  що втратив право  користування жилим приміщенням.
У судовому засіданні
позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Суду пояснила ,  що відповідачка починаючи з вересня 2002 року
не проживає в АДРЕСА_1Має інше постійне місце проживання.В квартирі не з*являється,  витрат про сплаті за користування житлом не
Відповідач до суду не
з*явилася . Про час та дату слухання справи повідомлялася належним чином.  Про причини неявки суд не повідомила.
Вислухавши пояснення
позивачки, дослідивши матеріали справи ,
оцінивши зібрані по справі докази,
суд встановив.
Відповідно до довідки ТОВ «
Центральний» власником особистого рахунку квАДРЕСА_1 є ОСОБА_2 ,  яка в 1994 році померла. За даною адресою
прописані її дочки ОСОБА_1,  1983 р.н.
таОСОБА_2,  1977 р.н./ Як видно із акту
про непроживання від 30.08.2007 р. відповідачОСОБА_2 з вересня 2002 року за
вказаною адресою не проживає. В даний час має інше житло і фактично проживає за
Відповідачка матеріальної
допомоги по оплаті комунальних послуг ,
по утриманню квартири позивачеві не надає.
вищевикладене ,  суд приходить до
висновку про те ,  щоОСОБА_2 більше шести
місяців не проживає в даній квартирі,
має інше жиле приміщення. Зазначене свідчить проте ,  що відповідач втратила право користування
жилим приміщенням АДРЕСА_1 і на підставі
ст.  71 ЖК України позовні вимоги
є обгрунтованними і підлягають задоволенню.
ст.  14, 209 , 212-215,  224, 226 ЦПК України,  суд-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою
,  що втратила право користування жилим
приміщенням АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апелояційного суду Миколаївської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскароження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги ,  з подачею її копій
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.  295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом,  що його ухвалив
,  за письмовою заявою відповідача,  протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

19
листопада 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Барсукової В.М.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної
адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що він безперервно користується земельною ділянкою в садибі будинку АДРЕСА_1 для експлуатації та
обслуговування гаражу, починаючи з 1989 року. Відповідно до ст. 119 Земельного
Кодексу України, яка передбачає набуття права власності на земельну
ділянку за давністю користування, позивач з
цього приводу звертався до КМР, на підставі цього Шевченківська районна у м. Києві
рада надала відповідь від 4 травня 2005 року про те, що не має принципових заперечень проти відведення вищезазначеної
земельної ділянки для експлуатації та обслуговування індивідуального
гаражу. Крім того, за зверненням позивача була отримана відповідь з Управління
охорони навколишнього природного середовища та висновок Київської міської
санепідемстанції про те, що спірна земельна ділянка є придатною для індивідуального гаражного будівництва і заперечень проти
такого виду її використання немає. Станом
на грудень 2006 року Київська міська рада не винесла рішення про відведення
земельної ділянки для експлуатації та обслуговування гаражу позивача. Просив
визнати право власності на земельну ділянку в садибі будинкуАДРЕСА_1за ним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 5 березня 2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 травня 2007 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 березня
2007 року залишено без розгляду, на підставі ст. 294 ЦПК України.

У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить
скасувати постановлену у справі ухвалу апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм процесуального права.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм
процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалу суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм процесуального
права. Підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

В.М.
Барсукова
Справа
№ 2-20972007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007
року Автозаводський райсуд
м. Кременчука в   складі: головуючого
- судді -

Соболєва
В.А.,

при
секретарі - Чорново л Н.В.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні
в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Автозаводської районної ради про визнання права власності на самочинно
збудовані приміщення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до виконкому Автозаводської районної ради про визнання права
власності на самочинно збудоване приміщення, вказуючи, що вона, ОСОБА_1, являється
власником будинку АДРЕСА_1.
Користуючись будинком самочинно побудувала житлову прибудову літ А1, нежитлову
прибудову а2, гараж літ "Ж", а також переобладнала приміщення "1-6" в житлову
кімнату. Просила суд визнати право власності на самочинно збудовані приміщення.

Представник відповідача - виконкому Автозаводської районної Ради з позовом
погодився, просив справу розглянути без
участі їх представника.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи,
суд знайшов позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що дійсно обставини, викладені
позивачем у позові, мали місце. ОСОБА_1
являється власником будинку АДРЕСА_1.
Користуючись будинком самочинно побудувала житлову прибудову літ А1, нежитлову
прибудову а2, гараж літ "Ж", а також переобладнала приміщення "1-6" в житлову
кімнату.

Згідно висновку №     324 від        20 березня 2007 року Державного
пожежного нагляду

Автозаводського району м. Кременчука не має заперечень
щодо експлуатації самовільного будівництва по АДРЕСА_1 при умові
врахування діючих будівельних норм та правил пожежної безпеки при експлуатації.

Згідно висновку про відповідність санітарно-гігієнічним
нормам при розміщення об'єкта №
0287/03-01 від 3
квітня 2007 року
Кременчуцька міська санітарно-епідеміологічна станція вважає можливим погодити
розміщення самочинно збудованого об'єкту.

Доказів,
які б свідчили про інше, не надано суду.

Згідно зі ст. 331
ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва.

Керуючись
ст. 331 ЦК України,
10,11, 209, 212,214, 215
ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити: визнати за ОСОБА_1 право
власності на самочинно збудовані приміщення: житлову прибудову літ А1 на плані
земельної ділянки житлового будинку, нежитлову прибудову а2, гараж літ
"Ж", а також переобладнала приміщення "1-6" в житлову
кімнату, які розташовані в м. Кременчуці, АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через Автозаводський райсуд м. Кременчука.

В разі неподання заяви про апеляційне оскарження, рішення
набирає чинності після закінчення десятиденного терміну з дня проголошення
рішення, а в разі неподання апеляційної скарги - після закінчення двадцятиденного терміну.
справа № 2-о-53/2007 p.
РІШЕННЯ

іменем України

30 травня 2007
року     місто Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого
судді Криворученко Д.П.,

народних
засідателів Борисенко В.В.,  Варнацького
Ю.І.,

при секретарі
Дударенко Ю.П.,  за участю заявника
ОСОБА_1,  представника органу опіки та
піклування Дробишевої О.М.,  представника
прокуратури Городнянського району Червонюк В.М.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні у
залі суду м. Городня цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2
недієздатним,  встановлення над ним опіки
і призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з заявою про визнання рідного брата ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
недієздатним,  встановлення над
ним опіки та призначення йому опікуна,
оскільки він страждає на тяжке психічне захворювання,  постійно потребує стороннього догляду,  нездатний усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

26 лютого 2007
року відкрито провадження у справі.

У судовому
засіданні заявник доводи заяви підтримав,
просить заяву задовольнити та визнати брата недієздатним,  встановити над ним опіку і призначити йому
опікуна.

Як вбачається з
акту (висновку) №264 амбулаторної судово-психіатричної експертизи у ОСОБА_2 має
місце клінічні ознаки помірної розумової відсталості,  обумовленої хворобою Дауна /F 71 - за
міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду/,
і в силу вищевказаного у нього стійкого та хронічного психічного розладу
не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З довідки Городнянської
ЦРЛ від 09.02.2007 року встановлено,  що
ОСОБА_2 перебуває на обліку з 1971 року з приводу психічного захворювання і
являється інвалідом II групи.

Таким
чином,  зібрані у справі докази та їх
належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1.

З подання органу
опіки та піклування встановлено,  що у
разі визнання ОСОБА_2 недієздатним,
орган опіки та піклування просить встановити над ним опіку та призначити
його опікуном брата ОСОБА_1.

Відповідно до
приписів ст.58 ЦК України
опіка встановлюється над фізичними особами,
які визнані недієздатними. Згідно вимог ст.60 ЦК України,  суд встановлює опіку над фізичною особою у
разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та
піклування.

На підставі
викладеного,  керуючись ст.ст. 240,  241 ЦПК України,  ст.ст. 39,
58,  60 ЦК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати
недієздатним ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  який зареєстрований проживаючим в
Чернігівській області,  Городнянський
район,  с Гасичівка.

Встановити над
ОСОБА_2 опіку та призначити опікуном ОСОБА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через
місцевий Городнянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк,  з дня проголошення рішення,  заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
справа № 2-о-64/2007
РІШЕННЯ

іменем України

04 липня 2007
року      місто Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого
судді Криворученко Д.П.,

народних
засідателів Борисенко В.В.,   Варнацького
Ю.І.,

при секретарі
Дударенко Ю.П.,   за участю представника
заявника ОСОБА_1,   представника органу
опіки та піклування Дробишевої О.М.,
представника прокуратури Городнянського району Гуляко М.М.,   розглянувши у відкритому судовому засіданні
у залі суду м. Городня цивільну справу за заявою директора Городнянського
психоневрологічного інтернату про визнання громадянина обмежено
дієздатним,   встановлення над ним
піклування і призначення піклувальника,
-

ВСТАНОВИВ:

Директор
Городнянського психоневрологічного інтернату Редькович Михайло Іванович
звернувся до суду з заявою про визнання підопічної ОСОБА_2,   ІНФОРМАЦІЯ_1,   обмежено дієздатною,   встановлення над нею піклування та
призначення їй піклувальника,   оскільки
вона страждає на психічний розлад,   який
істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати
ними.

У судовому
засіданні представник заявника доводи заяви підтримав,   просить заяву задовольнити та визнати
підопічну ОСОБА_2 обмежено дієздатною.

Як вбачається з
акту (висновку) №321 амбулаторної судово-психіатричної експертизи у ОСОБА_2
мають місце розлади особистості та поведінки,
обумовлені вживанням алкоголю /F 10.71 -
за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду/,   за психічним станом вона може усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними,
але не повною мірою,   тобто цей
розлад все-таки істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними. З довідки інтернату встановлено,   що ОСОБА_2 перебуває в інтернаті з
01.03.2007 року.

Таким
чином,   зібрані у справі докази та їх
належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання обмежено дієздатною
ОСОБА_2.

З подання органу
опіки та піклування встановлено,   що у
разі визнання ОСОБА_2 обмежено дієздатною,
орган опіки та піклування просить встановити над нею піклування та
призначити їй піклувальника Редькович Михайла Івановича - директора
Городнянського психоневрологічного інтернату.

Відповідно до
приписів ст.59 ЦК України піклування встановлюється над фізичними особами,   цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно
вимог ст.60 ЦК України,   суд встановлює
піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і
призначає їй піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

На підставі
викладеного,   керуючись ст.ст. 240,   241 ЦПК України,   ст.ст. 36,
59,   60 ЦК України,   суд -

ВИРІШИВ:

Визнати обмежено
дієздатною ОСОБА_2,   ІНФОРМАЦІЯ_1,   яка проживає в АДРЕСА_1.

Встановити над
ОСОБА_2,   піклування та призначити їй
піклувальника Редькович Михайла Івановича - директора Городнянського
психоневрологічного інтернату.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через
місцевий Городнянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк,   з дня проголошення рішення,   заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,   або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Справа № 2- 276/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня  2007 року.           Кіровоградський  районний
суд  Кіровоградської  області
в  складі:

головуючого
судді Гончара В.М., при
секретарі Попруженко Л.М., за участю позивача та її представника,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за
позовомОСОБА_1 доОСОБА_2, про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати з
відповідачем шлюб. Неповнолітніх дітей у них немає, але відповідач відмовляється
від розірвання шлюбу через органи РАЦС, що і змусило її звернутися до суду.

Відповідач про час і місце судового засідання по останньому відомому місцю
проживання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухав пояснення позивача щодо фактичних взаємин подружжя, дійсних причин
позову про розірвання шлюбу, дослідив матеріали справи і оцінив наявні у справі
докази в їх сукупності, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі 12.02.1990 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя у
них не склалося у зв"язку з психологічною несумісністю характерів,
непорозуміння одне одного, що призвело до розпаду сім"ї, сторони останні
10 років проживають окремо, шлюб існує лише формально. Правовідносини, що
виникли між сторонами, регулюються:

- п.1 ст. 110
Сімейного кодексу України, відповідно до якого позов про розірвання шлюбу може

бути пред'явлений одним із подружжя.

-  п.2 ст. 112
Сімейного кодексу України, відповідно до якого суд постановляє рішення про

розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження

шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі встановленого, суд приходить до висновку, що сім'я сторін
розпалася, відновлена бути не може, а подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Витрати на сплату державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах
РАЦС суд покладає на позивача за її ініціативи.

Керуючись ст. ст. 110,112,114 Сімейного кодексу України, 10,11, 209, 212,
214-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1   задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, зареєстрований 12
лютого 1990 року виконкомом Нечаївської сільської ради Компаніївського району
Кіровоградської області,  актовий запис №
1, - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави державне мито в розмірі 17 гр., ОСОБА_2 від витрат у
справі звільнити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Справа № 2-287/2007р. РІШЕННЯ
травня 2007   року.             Кіровоградський   районний суд   Кіровоградської області в складі:
судді Гончара В.М., при
секретарі Попруженко Л.М., за участю сторін,о
розглянувши в попередньому судовому
засіданні   в м. Кіровограді справу за
позовом   ОСОБА_1 доОСОБА_2, про
стягнення аліментів,
Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини батьком
Відповідач позов визнав, про що надав суду письмову заяву, при цьому пояснив,
що проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує.
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4
ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Матеріалами справи встановлено, що сторони з 2001 року
перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
який знаходяться на утриманні позивача.
Таким чином, визнання відповідачем пред"явленного позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Правовідносини, що виникають між сторонами, регулюються ст. ст. 180, 181
п.3, 182, 183, 191 СК України.
Витрати в справі на оплату судового збору та технічного забезпечення суд
покладає на відповідача.
Керуючись ст. ст 180, 181 п.3, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 130, 174,
п.1 ст. 367 ЦПК України, суд
ОСОБА_1  задовольнити.
Стягнути зОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 всіх
видів заробітку (доходу), але не менше ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з28.04.2007 року і по 05.07.
2021 року, тобто до повноліття сина.
Стягнути зОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 51 гр та 7 гр.
50 коп. за інформаційно технічне забезпечення на рахунок отримувача: УДК у м.
Кіровограді банк отримувача ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016, н/р
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно у межах
суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.