Справа № 2- о - 28
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2007 року Новобузький
районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді                    Кушнірової Т.Б.

секретаря                                               Войцеховської
О. А.

заявника                                                ОСОБА_1

представника
заінтересованої особи     ОСОБА_3

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду в м.  Новий Буг цивільну справу за заявою ОСОБА_1
про встановлення факту,  що має юридичне
значення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з заявою про встановлення факту,  що має юридичне значення вказавши,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
її мати ОСОБА_2 яка при житті набула право власності на земельну ділянку площею
6, 01 га . що розташована на території Вільнозапоріжської сільської ради .
19.01.2007 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про отримання
свідоцтва про право на спадщину ,  але їй
було відмовлено у зв'язку з тим,  що в
Державному акті на право власності на землю невірно вказано прізвище матері а
саме замість «ОСОБА_2» записано «ОСОБА_2» .
Просила суд встановити факт що Державний акт на право приватної власності
на землю І - МК № 006556 від 02.04.2001 року належить її матері ОСОБА_2 .
Встановлення цього факту має для неї юридичне значення,  так як дозволить отримати свідоцтво на
спадщину за заповітом.

В попередньому
судовому засіданні заявник підтримав свою заяву і просив суд її задовольнити .

Представник
зацікавленої особи по справі вважає,  що
заява підлягає задоволенню.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведені попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України при
визнанні заяви ухвалюється судове рішення в порядку,  встановленому
ст.  174 цього ж Кодексу
про задоволення вимог заявника.

Матеріалами
справи встановлено,  що з 1966 по 1977 pp. ОСОБА_2
працювала в Новобузькій РО
«Сільгосптехніка» яка в подальшому була перереєстрована в ВАТ агрофірма
«Зоря Новобужжя». (а.с.  14, 15) У 2000
році при житті ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку розміром 6,
01 га ,  що розташована на території
Вільнозапоріжської сільської і отримала Державний акт І - МК № 006556 ,  про що зроблено відповідний запис № 1557 . В
зазначеному Державному акті її прізвище записано як «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 7). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла
,  про що зроблений відповідний запис № 31 . Згідно свідоцтва
про смерть прізвище померлої записано як ОСОБА_2 Таким чином з досліджених в
судовому засіданні доказів,  достовірно
встановлено,  що Державний акт на право
власності на земельну ділянку дійсно належить ОСОБА_2

Враховуючи,  що встановлення даного факту має для заявника
юридичне значення,  так як дозволить
реалізувати право на отримання свідоцтва про право на спадщину .

Керуючись  ст.
ст.  130, 174,  259 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Заяву
ОСОБА_1 про встановлення факту,  що має
юридичне значення задовольнити.

Встановити
факт,  що Державний акт на право
приватної власності на землю І -
МК № 006556 від 02.04.2001 року ,
зареєстрований в книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №
1557 ,  виписаний
ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_2

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новобузький районний суд
шляхом подачі в 10- денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги ,  з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4  ст.  295 ЦПК України .