Справа № 2-18/2007 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

27 березня 2007
року

Сніжнянський
міський суд Донецької області в складі:

головуючого -                                               судді
Радченка В.Є.,

при секретарі -                                              Смоліній
М.С.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника
позивача - ОСОБА_3

відповідачки - ОСОБА_2

представниці відповідачки - ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сніжне цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 6388 грн., заподіяної
прихованням автомобілю та про стягнення заподіяної у зв'язку з цим моральної
шкоди в розмірі 5000 грн.",
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Сніжнянського міського суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 15000 грн., заподіяної
прихованням автомобілю та про стягнення заподіяної у зв'язку з цим моральної
шкоди в розмірі 5000 грн."
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка приховала належний йому автомобіль
ВАЗ 21013 д.н. НОМЕР_1, чим заподіяла позивачу матеріальну та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач та його представник зменшили позовні вимоги.
Зважаючи на висновки автотоварознавчої експертизи про те, що середня ринкову
вартість автомобілю ВАЗ 21013
д.н. НОМЕР_1 на
момент проведення експертизи складає 6388
грн., - просять
стягнути з відповідачки саме цю суму матеріальної шкоди та моральну шкоду в
розмірі 5000 грн.

Відповідачка та її представниця позов не визнали в повному обсязі.
Відповідачка пояснила, що „автомобілю немає" і більше на будь-які питання
вона відмовляється відповідати (протокол судового засідання від 06.07.2007 р.). В судове
засідання 27.03.2007 р.
відповідачка та її представниця не з'явилися з невідомих суду причин. Про час
та місце розгляду справи були повідомлені судовими повістками 12.03.2007 під розпис (а.с.
114, 115).

Відповідно до ч. 2
ст. 77 ЦПК
України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення
суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь
у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В

2

порушення цих
вимог, відповідачка та її представниця, які належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи, не повідомили суду причини неявки у судове
засідання, тобто не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1
ст. 224 ЦПК
України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини , а також на те,
що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч.
1 ст. 225 ЦПК України,
постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності
відповідачки на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку,
що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено
в судовому засіданні, позивачу належить автомобіль ВАЗ 21013 жовтого кольору,
1981 р.в.,
д.н. НОМЕР_1
(свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 38, 112). Рішенням
Апеляційного суду Донецької області від 18.08.2003
р. ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог за її позовом до ОСОБА_1
про визнання права власності на цей автомобіль (а.с. 7). В задоволенні
касаційної скарги ОСОБА_2 на це рішення апеляційної інстанції -відмовлено (а.с.
110, 111). 05.02.2003 р.
Сніжнянським міським судом Донецької області в порядку цивільного провадження,
з метою прийняття заходів з забезпечення позову, заявленого ОСОБА_2 до ОСОБА_1
винесена ухвала про накладення арешту на спірний автомобіль та визначено місце
знаходження автомобілю в гаражі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 113). В той же день
державною виконавчою службою Сніжнянського управління юстиції автомобіль був
описаний, про що складений відповідний акт (а.с. 45). Але, ОСОБА_2, навмисно, ігноруючи рішення органів судової
влади, приблизно в липні 2003
p., розпорядилась
автомобілем невстановленим способом, приховавши його таким чином від органів
судової влади. Під час виконання дій з передачі автомобілю ОСОБА_1 08.10.2003
р. державною виконавчою службою встановлена відсутність в гаражі автомобілю,
переданого на зберігання ОСОБА_2 (а.с. 109). Зазначені обставини
підтверджуються постановою Сніжнянського міського суду від 12.03.2007 р. по
кримінальній справі № 26/2007 р. за обвинуваченням ОСОБА_2 в скоєні злочину,
передбаченого ст. 388 КК України. Цією постановою кримінальна справа закрита,
ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності в зв'язку з закінченням
строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав. Постанова набрала законної
сили 19.03.2007 р. (а.с.
106, 107).

Відповідно до ч. 3, 4
ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вищезазначені рішення апеляційної інстанції
щодо належності автомобілю ОСОБА_1 та постанова по кримінальній справі № 26/2007 р. за
обвинуваченням ОСОБА_2 в скоєні злочину, передбаченого ст. 388 КК України щодо
приховання спірного автомобілю -
вже встановлені і не підлягають доказуванню.

Крім того, обставини приховання громадянкою ОСОБА_2
автомобілю, належного ОСОБА_1, підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2
(а.с. 38, 112), поясненнями
ОСОБА_1 в судовому засіданні, актом державної виконавчої служби від 08.10.2003 p., яким встановлена
відсутність в гаражі автомобілю, переданого на зберігання ОСОБА_2 та в якому
зазначено, що „зі слів родичів автомобіль був проданий по запчастинам"
(а.с.   109), свідченнями допитаного в

3

судовому
засіданні державного виконавця ОСОБА_5,
який склав акт опису та арешту автомобілю, поясненнями відповідачки в
судовому засіданні від 06.07.2006
р. про те, що „автомобілю немає" і більше на будь-які питання вона
відмовляється відповідати.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи, проведеної по цій
цивільній справі Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз,
середня ринкова вартість автомобілю ВАЗ 21013
д.н. НОМЕР_1 на
момент проведення експертизи складає 6388
грн. (а.с. 96-99). В висновках експертизи зазначено (а.с. 97), що „оскільки
інформація про технічний стан, комплектацію, обновлення, покази одометрів
пробігу, умови експлуатації даного транспортного засобу в матеріалах цивільної
справи відсутня, то далі визначається середня ринкова вартість даного
автомобілю". Позивач в судовому засіданні пояснив, що в 2000 році автомобілю
зроблений капітальний ремонт. Свідок, державний виконавець ОСОБА_5 пояснив, що при
накладенні арешту він роботу двигуна не перевіряв, але при візуальному огляді
все було в наявності. Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав свідчення про те,
що автомобіль, його кузов та двигун, до моменту арешту автомобіля знаходились у
відмінному стані, він особисто перед кожним виїздом цього автомобілю перевіряв
його технічний стан (наявність гальм, води тощо). Він підтвердив, що ОСОБА_1
зробив капітальний ремонт автомобілю (кузова та двигуна) і автомобіль був „на
ходу". Відповідачка не надала суду будь-яких переконливих доказів того, що
автомобіль знаходився в несправному технічному стані та не спростувала
вищезазначені доводи позивача в цій частині. На час розгляду справи в суді та
на час проведення експертизи спірний автомобіль відсутній, місце його
знаходження не встановлено. Аналізуючи вищеперелічені докази, суд прийшов до
висновку, що з відповідачки на користь позивача в якості відшкодування шкоди,
заподіяної неправомірним приховуванням майна, підлягає стягненню середня
ринкова вартість автомобілю  ВАЗ 21013 д.н. НОМЕР_1 в сумі 6388 грн.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. суд виходив
з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків встановлених законодавством. Доводи позивача в
тій частині, що йому було завдано моральної шкоди у зв'язку з неправомірним
позбавленням належного йому майна є обґрунтованими. Суд вважає, що позивач
зазнав моральноїшкоди, яка виявилося в душевних стражданнях з приводу
неправомірних дій відповідачки, був порушений його нормальний образ життя та
йому довелося додавати додаткові зусилля для організації свого життя. Проте,
він не довів в судовому засіданні викладені в позові обставини щодо вимушеності
працювати водієм автобусу через відсутність у нього автомобілю, не довів
причинного зв'язку між позбавленням його автомобілю та роботою водієм автобусу,
не довів причинного зв'язку між відсутністю у нього автомобілю та, нібито,
відчутними незручностями при поїздках з сім'єю до матері з м. Маріуполя в м.
Сніжне, не довів самих фактів таких поїздок та незручностей, не довів того
факту, що автомобіль був його „годувальником", тощо. Через це суд вважає,
що позовні вимоги в цій частині є завищеними. Приймаючи до уваги конкретні
обставини справи, розмір та характер заподіяної матеріальної шкоди, виходячи з
глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості
суд прийшов до висновку, що позивачу дійсно заподіяна моральна шкода в розмірі
200 грн. і саме цю суму необхідно стягнути на його користь в якості
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем сплачено держмито в розмірі 158
грн. 50 коп., що
підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 1, 2). Також позивач сплатив витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільної справ в сумі 30 грн. (а.с. 3)
та оплатив 104

4

грн. 62 коп. за проведення
автотоварознавчої експертизи (а.с. 93).
Загальна сума судових витрат позивача складає: 158 грн. 50 коп. + 30 грн. + 104 грн. 62 коп. = 293 грн. 12 коп. і тому саме
ця сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. 10, 60, 88, 209, 212,213,214,215 ЦПК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 6388 грн., заподіяної
прихованням автомобілю та про стягнення заподіяної у зв'язку з цим моральної
шкоди в розмірі 5000 грн.-задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 6388 (шість тисяч
триста вісімдесят вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200
(двісті) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 293
(двісті дев'яносто три) гривні 12
коп. судових витрат.

В іншій частині
позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Направити відповідачці, яка не з'явилася в судове засідання, копію заочного
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Сніжнянським міським судом Донецької
області за письмовою заявою відповідача, що повинна відповідати формі і змісту,
передбаченим ст. 229 ЦПК
України, та може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання
копії заочного рішення.

Відповідно до вимог ст. 232 ч. 2
ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному
порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України, тобто заочне
рішення може бути повністю або частково оскаржено позивачем до Апеляційного
суду Донецької області через Сніжнянський міський суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява позивача про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.