УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
листопада 2007 року                                                                                     м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Громіка Р.Д.

суддів                                 - Панасенкова
В.О.,  Парапана В.Ф.

при
секретарі - Щуровській О.Д. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного
суду м.  Одеси від 18.06.2007р. по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про вселення й усунення перешкод у користуванні житловою площею
та зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_6,  Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській
області,  треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловою площею,  виселення та зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку,  -

встановила:

Позивач
ОСОБА_6 звернувся до суду з даною позовною заявою,  та в обґрунтування позову зазначив,  що з 1983 року він перебував у шлюбі з
ОСОБА_1. Після реєстрації шлюбу він,
позивач,  вселився та проживав у
квартирі АДРЕСА_1,  а з 1990 року був
зареєстрований у даній квартирі,  як член
сім'ї наймача. Зазначена квартира належить місцевим радам,  і складається із трьох ізольованих
кімнат,  загальною площею 62, 13 кв.м. .
У цій квартирі так само проживають і зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 - батьки його дружини,  сестра
дружини - ОСОБА_4,  а також його дружина
ОСОБА_1  і їх спільний син - ОСОБА_5.
Починаючи з кінця 2005 року,  відповідач
ОСОБА_1  постійно влаштовувала
скандали,  у процесі яких разом з їх
сином -відповідачем у справі,  постійно
били його,  виганяли з дому. В зв'язку з
цим,  він,  звертався до Суворовського РВ ОМУ УМВС
України в Одеській області. Проте у лютому 2006 року ОСОБА_1  та ОСОБА_5 3абрали у нього ключі від квартири
й вигнали його,  викинувши при цьому
частину його речей на сходову площадку. Із цього часу,  незважаючи на всі його прохання,  дружина і син у квартиру не пускають. У нього
в цей час немає іншої житлової площі,
засобів на придбання квартири він також не має. На підставі викладеного
він просить суд вселити його у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідачів не
перешкоджати йому у користуванні житловою площею в цій квартирі.

Відповідачі
ОСОБА_5,  ОСОБА_1,  яка діє від свого імені та на підставі

Головуючий
у першій інстанції Левчук О.А.                          Справа
№22ц-4053/2007р.

Доповідач
Громік Р.Д.                                                                            Категорія
30

довіреностей в
інтересах ОСОБА_2,  ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
позовом не погодились проти його задоволення заперечували,  зазначили,
що посилання позивача на те,  що
ОСОБА_1  постійно влаштовувала
скандали,  била його або виганяла з
дому,  та що відповідачі не лускають його
до квартири не відповідають дійсності. У вказаній вище квартирі позивач дійсно був
прописаний та деякий час мешкав,  але
його прописка відбулася,  на підставі
статті 98 Житлового кодексу України як тимчасового мешканця,  а не як члена,  сім'ї наймача. У будь-якому випадку,  проживання позивача на вказаній житловій
площі неможливо через перевищення у вказаній квартирі норми житлової
площі,  встановленої статтею 47 Житлового
кодексу України.

Відповідач
ОСОБА_2 надав суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні житлом,  виселення та
зобов'язання зняти з реєстраційного обліку,
в обґрунтування якої зазначив,  що
у 1976 році він,  ОСОБА_2,  отримав ордер № 841 серії ЖР на квартиру
АДРЕСА_1 на склад сім'ї: ОСОБА_3- його дружину, ОСОБА_7,  ОСОБА_8. Він,
ОСОБА_2,  є основним
квартиронаймачем.  Пізніше до вказаного
приміщення були вселені ОСОБА_1 - його,
ОСОБА_2,  донька,  а ще пізніше - ОСОБА_6 - чоловік ОСОБА_1  та їх син - ОСОБА_5.3азначена квартира на час
розгляду справи не приватизована. 21.07.2006 року шлюб між відповідачем ОСОБА_6
та ОСОБА_1  був розірваний рішенням
Суворовського районного суду м.  Одеси.
Першим відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції м.  Одеси зроблено відповідний актовий запис за №
669 від 05.12.2006 року. На даний час ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з
лютого 2006 року. ОСОБА_6 не є ані його дружиною,  ані його дитиною,  ані його батьком.  Спільне господарство ним,  ОСОБА_2,
з ОСОБА_6 не велось. Плата з ОСОБА_6 за користування приміщенням не
стягувалась,  що на думку ОСОБА_2 серед
іншого свідчить про його статус тимчасового мешканця. Крім цього проживання
позивача на спірній житловій площі неможливо через перевищення у вказаній
квартирі норми житлової площі. Ніякого договору ним з ОСОБА_6 щодо надання
відповідачу права користування спірною квартирою не укладалось.

Треті
особи без самостійних вимог ОСОБА_5,
ОСОБА_1,  яка діє від свого імені
та на підставі довіреностей в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 з зустрічним позовом
погодились,  просили його задовольнити.

ОСОБА_6
з зустрічним позовом не погодився,  проти
його задоволення заперечував,  в
обґрунтування зазначив,  що він,  був вселений у 1983 році у вищевказану
квартиру з ОСОБА_1,  яка на той час була
його дружиною,  на вселення усі члени
сім'ї давали згоду,  про його тимчасове
проживання розмов не було та не могло бути,
так як між ними були добрі стосунки. Він був вселений в квартиру до
наймача ОСОБА_2,  як член сім'ї,  як чоловік його доньки. Він користувався
житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 на рівні з усіма другими членами сім'ї,  ніяких угод про певний порядок користування
житловим приміщенням між ним та наймачем квартири - не було,  він,
ОСОБА_6 був у 1990 році зареєстрований у даній квартирі не як тимчасовий
мешканець,  а з постійною пропискою,  іншого місця мешкання у нього не було,  він в цій квартирі проживав постійно. З
наймачем квартири та з усіма членами сім'ї наймача вони з ОСОБА_1  вели спільне господарство,  його дружина ніде не працювала,  він,
ОСОБА_6 працював в АТП 15101 водієм,
та на рівні інших членів приймав участь як у оплаті комунальних платежів
та інших витрат сім'ї.

Представник
Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області до судового засідання не
з'явився,  про явку повідомлений належним
чином,  причини неявки суду не повідомив.

Рішенням
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 15.06.2007р. позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

ОСОБА_3,   ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про вселення й усунення перешкод у користуванні житловою площею
було задоволено. Було вселено ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_1,   також було зобов'язано ОСОБА_1,   ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
перешкоджати ОСОБА_6 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

У
задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_6,   Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській
області,   треті особи ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,   ОСОБА_1,   про зобов'язання ОСОБА_6 не перешкоджати
ОСОБА_2 у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1 та житловою площею в
цій квартирі,   про визнання ОСОБА_6
таким,   що не має права користування
квартирою АДРЕСА_1,   та зобов'язання
Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_6 з
реєстраційного обліку АДРЕСА_1,   було
відмовлено в повному обсязі.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду як незаконного
та про винесення нового рішення,   яким в
позові ОСОБА_6 відмовити,   а зустрічний
позов задовольнити повністю,   так як
рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи,   є необгрунтованим,   воно постановлено з порушенням норм права.

Заслухавши
суддю-доповідача,   обговоривши наведені
у апеляційній скарзі доводи і перевіривши матеріали справи,   судова колегія вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити за наступних підстав.

Суд першої
інстанції правильно встановив наступні обставини.

Так,   на підставі рішення виконкому Жовтневої
районної ради депутатів трудящих м.
Одеси від 26.05.1976 року ОСОБА_2 був виданий ордер № 841 серія ЖР від
01.06.1976 року,   на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1,   загальною житловою
площею 37,  63 кв.м.   на склад сім'ї з чотирьох осіб - на
нього,   ОСОБА_2,
його дружину ОСОБА_3,
ОСОБА_7 -доньку,   ОСОБА_8 - також
доньку,   після чого вони вселились в
зазначену квартиру .

В 1976
році в спірній квартирі була зареєстрована донька ОСОБА_2 -ОСОБА_1 у
якості члена сім'ї наймача ОСОБА_2,   в 1985 році був зареєстрований внук
ОСОБА_2 -
ОСОБА_5,   що підтверджується довідкою КП
ДЕЗ № 645 від 06.03.2006 року (а.с.
21).

З 27
грудня 1983 року ОСОБА_1   та ОСОБА_6
перебували у зареєстрованому шлюбі,   а/з
2164.(а.с.   84). Рішенням Суворовського
районного суду м.   Одеси від 21.07.2006
року шлюб розірваний. Першим відділом РАЦС Суворовського районного управління
юстиції м.   Одеси зроблено відповідний
актовий запис за № 669 від 05.12.2006 року,
що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1,   видане Першим відділом РАЦС Суворовського
районного управління юстиції м.   Одеси
(а.с.   85).

В 1990
році в спірній квартирі був зареєстрований ОСОБА_6 - як зять ОСОБА_2 - чоловік
ОСОБА_1,   що підтверджується довідкою КП
ДЕЗ № 645 від 06.03.2006 року (а.с.
21).

На
теперішній час спірна квартира не приватизована,   що не оспорюється сторонами.

Згідно
зі   ст.
65 ЖК України,   наймач вправі в
установленому порядку з письмової згоди усіх мешкаючих з ним членів сім'ї
вселити в займане житлове приміщення свою дружину,   дітей,
батьків,   а також інших осіб.
Особи,   які вселилися у житлове
приміщення придбають рівне з іншими членами сім'ї право користування житловим
приміщенням,   якщо при вселенні між цими
особами,   наймачем та проживаючими з ним
членами сім'ї не було іншої угоди про порядок користування житловим
приміщенням.

Таким чином,  на думку колегії
суддів,  суд першої інстанції прийшов до
цілком обґрунтованого висновку про те,
що ОСОБА_6 вселився та був зареєстрований у спірній квартирі як зять
ОСОБА_2,  перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1  з 27.12.1983 року,  проживав однією сім'єю та вів спільне
господарство,  ніяких угод щодо порядку
користування житловим приміщенням між ОСОБА_6 та іншими членами сім'ї не
укладалось,  а тому ОСОБА_6 придбав рівне
з іншими членами сім'ї право користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно
до ч.3  ст.  64 ЖК України,  якщо особи перестали бути членами сім'ї
наймача,  але продовжують проживати в цьому
жилому приміщенні,  вони мають ті ж самі
права та обов'язки,  як наймач та члени
його сім'ї.

У
судовому засіданні судом першої інстанції правильно було встановлено,  що ОСОБА_6 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з
лютого 2006 року в зв'язку з тим,  що
відповідачі ОСОБА_1  та ОСОБА_5 перешкоджають
ОСОБА_6 в проживанні в спірній квартирі. Крім цього зазначені обставини
підтверджуються матеріалами по розгляду заяви ОСОБА_6 від 07.02.2006 року
Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області ЖРЗСП - 1492 (а.с.  10),
та матеріалами по розгляду заяв ОСОБА_6 від 18.01.2006 року та ОСОБА_1  від 21.01.2006 року Суворовського РВ ОМУ УМВС
України в Одеській області ЖРЗСП - 634 (а.с.
94). Зазначені обставини також підтверджуються показаннями свідка
ОСОБА_9.

Суд
першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи відповідачів по
первісному позову щодо того,  що ОСОБА_6
був зареєстрований та проживав у спірній квартирі як тимчасовий мешканець,  оскільки вони не надали суду жодних
обґрунтованих доказів щодо цього,  крім
цього ці доводи спростовуються зібраними по справі доказами. А тому також
необгрунтованими є доводи відповідачів по первісному позову та позивача по
зустрічному позову,  що вселення та
проживання ОСОБА_6 на вказаній житловій площі неможливо через перевищення у
вказаній квартирі норми житлової площі,
оскільки ці доводи не базуються на законі.

За таких
обставин суд першої інстанції,
розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог,  оцінивши надані сторонами докази,  правильно прийшов до висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про вселення й усунення перешкод у
користуванні житловою площею обґрунтовані та підлягають задоволенню,  а позовні вимоги по зустрічному позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_6,  Суворовського РВ ОМУ
УМВС України в Одеській області,  треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні
житловою площею,  виселення та
зобов'язання зняти з реєстраційного обліку не обґрунтовані,  не базуються на законі,  спростовуються зібраними по справі доказами
та задоволенню не підлягають.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі,  надані сторонами
докази,  правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Апелянти
не надали суду апеляційної інстанції будь яких достовірних доказів по суті
доводів своєї апеляційної скарги,  тому
судова колегія не приймає їх до уваги,
вважає надуманими,  такими,  що не мають правового значення для даного
спору.

З огляду
на вищевказані обставини,  судова колегія
вважає,  що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішені даної справи не
допустив,  а приведені в апеляційній
скарзі доводи,  правильність висновків
суду не спростовують.

За таких
обставин,  судова колегія не вбачає
підстав для скасування оскарженого рішення.

Керуючись  ст.  303-304,  307 ч.1п.1,
308,  313-315,  317,
319,  324,  325 ЦПК України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 18.06.2007р. по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про вселення й усунення перешкод у
користуванні житловою площею та по зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 до
ОСОБА_6,  Суворовського РВ ОМУ УМВС
України в Одеській області,  треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні
житловою площею,  виселення та
зобов'язання зняти з реєстраційного обліку,
- залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  але може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.