Справа № 22 1506 - 2007
p.                                                  1
інстанція Крімченко С А.
19, 23                                                                        доповідач
УХВАЛА

26
вересня 2007 року                                                      Апеляційний
суд Кіровоградської

області

судова палата в
цивільних справах у складі;

Головуючого  -                          Черненко
В.В.

Суддів                     -                  Говорухіна В.П.

Фомічова СЕ.

При
секретарі -                            Сегал
О. П.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді адміністративну справа за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 25 травня 2007 року.

Заслухавши
доповідача,  сторони,  вивчивши матеріали справи,  колегія суддів судової палати,  -

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_2
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди завданої в результа ті тілесних ушкоджень завданих укусами
собаки,  що мали місця в ніч з 29 на 30
грудня 2006 року.

Рішенням
Олександрійського міськрайонного суду м.
Олександрія від 25 травня 2007 року було частково задоволено позовні
вимоги ОСОБА_2,  а саме стягнуто з
ОСОБА_1. на її користь 317, 94 грн. в рахунок відшкодування матеріальних
збитків та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В
апеляційні скарзі ОСОБА_1. ставить питання про скасування рішення суду першої
інстанції від 25 травня 2007 року так,
як воно,  на його думку,  постановлено з порушенням норм діючого
законодавства. Суд при постановці вказаного рішення не провів ретельної
перевірки обставин справи,  а тому
постановив рішення яке,  на його
думку,  не відповідає вимогам
законодавства. Просив суд скасувати дане рішення суду та ухвалити нове
рішення,  яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2  в повному обсязі.

Заслухавши
пояснення сторін,  перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги,  відповідно до вимог  ст.
303 ЦПК України,  колегія суддів
дійшла до висновку,  що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав;

Суд при
постановці вказаного рішення відповідно до вимог  ст.  10 ЦПК України провів ре тельну перевірку обставин справи т
а надав їм нале жну
оцінку.

Відповідно
до вимог  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Доказування не може
грунтуватись на припущеннях.

Судом першої інстанції вірно встановлено,
що в ніч з 29 на 30 грудня 2006 року позивачці було завдано тілесні
ушкодження в результаті укусів собака,  з
чим погоджується відповідач та мав намір відшкодувати 500грн.,  але так,
як позивачка не погодилась з даної сумою він не згодний сплачувати кошти
визначені судом так,  як позивачка не
довела в суді,  що саме його собака її
покусала. Ствердження відповідача про те,
що позивачем не надано доказів,
що саме собака відповідача її покусала не може бути прийнято судом до
уваги так,  як позивач відразу після
заподіяння її шкоди сказала,  що її
покусала собака відповідача,  крім того
подвір'я сторін розташовані поруч і відповідач підтвердив в судовому засіданні
апеляційного суду,  що його собака в ту
ніч була відпущена ним з вольєру,  доказів того,
що біля їх будинків могли знаходитись інші собаки відповідачем не
надано. Позивачка добре знала собаку відповідача і не могла її спутати з іншою
собакою. За таких обставин суд першої інстанції дійшов до вірного
висновку,  що за заподіяну шкоду повинен
нести відповідальність відповідач,  як
власник джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог с т. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є утримання диких звірів,  службових собак та собак бійцівських
порід,  що створює небезпеку. Шкода
завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою яка на відповідній
правовій підставі володіє джерелом підвищеної небезпеки. В судовому засіданні
апеляційного суду відповідач підтвердив,
що його собака є вівчаркою азіатської породи,  відноситься до бійцівських порід і в
порушення правил її утримання він випускав її з вольєру без намордника.
Ствердження відповідача,  що він не мав
умислу заподіяння шкоди позивачці не можу бути підставою для зменшення суми
стягнення моральної шкоди. Судом першої інстанції була вірно визначена сума
стягнення моральної шкоди.

За таких
обставин колегія суддів судової палати апеляційного суду дійшла до
висновку,  що рішення Олександрійського
міськрайонного Кіровоградської області від 25 травня 2007 року відповідає
обставинам справи і постановлено з додержанням вимог діючого
законодавства,  а доводи викладені в
апеляційні скарзі не спростовують висновків суду,  а тому підстав для його скасування немає.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  60,
303,  304,  307,
308,  313,  314,
315 ЦПК України,  колегія суддів
апеляційного суду,

УХВАЛИЛА;

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської
області від 25 травня 2007 року - залишити без задоволення.

Рішення
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня
2007 року залишити без змін.