Справа № 22- ц
-4294/2007 р. Головуючий
І ін ст.  Короткий І.П. Доповідач: Шаповал
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007 p.,
судова колегія судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого -
судді - Шаповал Н.М.

Суддів                               - Крилової
Т.Г.,  Цвірюка В.О.

за участю
секретаря   - Дмитренко А. М. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Харкові цивільну справу за апе­ляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Московського районного суду м.  Хар­кова
від 20 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення
завдатку,  відшкодування моральної
шкоди   і стягнен­ня грошової суми,  -

ВСТАНОВИЛА:

22 березня 2007
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з зазначеним позовом.

Посилалась на
те,  що за усною домовленістю в рахунок
виконання майбутнього дого­вору купівлі - продажу квартири передала відповідачу
завдаток у розмірі 500 доларів США,  про що була складена розписка.

Однак з вини
відповідача угода укладена не була,  у
зв'язку з чим просила стягнути з останнього подвійну суму завдатку.

В
уточнюючих позовних вимогах просила стягнути еквівалент суми боргу у гривнях у
розмірі 5050 грн.,  З % річних від
простроченої суми у розмірі 126,  25
грн.,  заподіяну їй діями відповідача
моральну шкоду та витрати за юридичну допомогу у розмірі 4000 грн.

Рішенням
Московського районного суду м.  Харкова
від 20 червня 2007 року у задо­воленні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення,  яким задовольнити її
вимоги у повному обсязі.

Посилається на
порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Судова колегія
заслухавши доповідь судді,  пояснення
сторін,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  вважає,  що апеляційна скарга підлягає час­тковому
задоволенню з таких підстав.

Постановляючи
рішення,  суд першої інстанції виходив із
того,  що грошові кошти отримані ОСОБА_2
в рахунок виконання майбутнього договору купівлі - продажу квартири не є
завдатком у розумінні  ст.  570 ЦК
України,  тому правові наслідки,  передбачені
ст.  571 ЦК України не
можуть бути застосовані до зазначених правовідносин.

Судова колегія погоджується з висновками районного суду відносно того,  що переда­на за договором від 22 червня 2006
року грошова сума не є завдатком,
оскільки не встанов­лено факту укладання договору купівлі - продажу    між сторонами з дотриманням обов'язкової
для цього нотаріальної форми.

Разом із
тим,  суд першої інстанції не в повному
обсязі встановив характер спірних правовідносин та не визначився з правою
нормою,  яка ці правовідносини регулює.

За змістом ч.
2  ст.
570 ЦК України,  якщо не буде встановлено,  що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника платежів,  є завдатком,
вона вважається авансом.

За таких
підстав,  сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансо­вими і повертаються в тому розмірі,  в якому вони надавалися,  а саме,
у розмірі 2525 грн.( 500 доларів США
х 5,  05 грн = 2525 грн.) ( а.с.  8 - 9 )

Висновки суду
про відмову у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди є
правильними. Між сторонами виникли зобов'язання,  що виникають з угод і відшкодування моральної
шкоди при даному виді правовідносин законом не передбачено.

Обґрунтовано суд
відмовив у позові про стягнення 3 % річних за прострочення грошо­вого
зобов'язання у розмірі 126 грн. 25 коп.,
оскільки на дані правовідносини не розповсю­джується така відповідальність.

Відповідно до
вимог ч. 5  ст.  88 ЦПК України,  якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення
або ухвалює нове,  суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

За таких
підстав необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені нею судові
витрати за судовий збір у розмірі 51 грн. та 30 грн. за інформаційне - технічне
забез­печення.

Щодо
визначення розміру витрат на правову допомогу,
судова колегія вважає за необ­хідне стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1000 грн. виходячи з наступного.

Згідно
ч.2  ст.
84 ЦПК України,  граничний розмір
компенсації витрат на правову допо­могу встановлюється законом.

З огляду на це
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27 квітня 2006 ро­ку № 590 «
Про гранічні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ,  і порядок їх компенсації за рахунок
держави»,  яка визначає,  що гра­ничний розмір витрат,  пов'язаних з правовою допомогою стороні в
цивільних та адміністра­тивних справах,
на користь якої ухвалено судове рішення,
якщо компенсація сплачується за рахунок іншої сторони,  не перевищує суми,  яка обчислюється виходячи з того,  що стороні виплачується 40 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Судова колегія
при визначенні розміру компенсації витрат на правову допомогу вихо­дить із
затраченого фахівцем у галузі права часу на вивчення і розгляд цієї
справи,  яка роз­глядалась районним судом
16 квітня 2007 року,  15 травня 2007 року
та 20 березня 2007 року та 21 серпня та 06 вересня 2007 року судом апеляційної
інстанції,  а також розміру мінімаль­ної
заробітної плати,  який встановлений  ст.  76
ЗУ « Про державний
бюджет України на 2007 рік » ,  з 1
квітня 2007 року у сумі 420 грн. За годину роботи розмір витрат складає 168
грн. ( 420 х 100: 40% = 168 грн.)

За таких підстав
судова колегія вважає,  що сума 1000 грн.
є розумною,  достатньою і справедливою.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
ч.1 п.3  ст.  307, ч.1 п. 4
ст.  309,  313,
314,  315,  317,
319 ЦПК України,  судова колегія,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Московського районного суду
м.  Харкова від 20 червня 2007 року
змінити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 авансовий платіж у сумі 2525
грн. (дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять грн.),
51 грн. за судо-

вий збір,  ЗО грн. за інформаційно -
технічне забезпечення та 1000 грн. ( одну
тисячу грн.) за правову допомогу.

У іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
чинності негайно,  але може бути
оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення
безпосередньо до Верховного Суду України.