Справа № 22 - 1432 /
2007                  Рішення постановлено під головуванням
35                                          судді
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27
червня 2007 року                                                                                 місто
Вінниця

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого:   Морозовського В.І.

суддів:
Глєбова І.К. і Щолокової О.В.,

при секретарі:
Торбасюк О.І.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 15 травня 2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу,  -

встановила:

У
березні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом,  мотивуючи тим,  що 6 вересня 1997 року між ним та ОСОБА_1 у
Вінницькому міському відділі РАЦС зареєстрова­но шлюб,  від якого 1 жовтня 2000 року народився син -
ОСОБА_3. Спільне життя подружжя не склалось. Останні кілька років відносини
погіршились,  система­тично виникають
сварки,  сумісне життя і збереження сім'ї
стало неможливим,  у зв'язку з чим
позивач просив про розірвання шлюбу з відповідачем.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 15 травня 2007 року позов задоволено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись на порушення судом норм процесуального
права,  просить судове рішення
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд.

У
судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримала вимоги апеляційної
скарги,  вказуючи на те,  що суд розглянув справу без її участі,  чим порушив надані їй права.

ОСОБА_2
проти доводів апеляційної скарги заперечував,
просив її відхилити,  а рішення
суду залишити без зміни.

Заслухавши
суддю-доповідача і пояснення сторін,
перевіривши законність та обгрунто­ваність судового рішення в межах
доводів апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що скарга задоволенню не
підлягає,  при цьому виходить з
наступного.

Згідно
ч.2  ст. 77 ЦПК України сторони та інші
особи,  які беруть участь у справі,  зобов'язані повідомляти суд про причини
неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки
вважається,  що сторони та інші
особи,  які беруть участь у справі,  не з'явилися в судове засідання без поважних
причин.

Як видно
з матеріалів справи,  ОСОБА_1 отримала
повістку про виклик її в судове засідання в якості відповідача на 9 год. 30 хв. 15 травня
2007 року,  про що є відповідна розписка.
Наявність такої розписки нею не заперечувалась й у судовому засіданні
апеляційного суду.

Та
обставина,  що ОСОБА_1 15 травня 2007
року вибула у відрядження,  не звільняла
її від обов'язку повідомити суд про причини неявки у судове засідання та не
позбавляла можливості заявити клопотання про відкладення розгляду справи з
поважних причин,  чого відповідачем
зроблено не було.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1,
якій завчасно було відомо про місце,  день і час судового засідання,  але вона не повідомила суд про причини своєї
неявки,  в цілому відповідає вимогам  ст. 169 ЦПК України,  на яку в обгрунтування скарги посилається
апелянт.

В силу
положень ч.2  ст. 308 ЦПК України,  факт того,
що у відповідності до вимог ч.4
ст. 169 і ч.1  ст. 224 цього ж
Кодексу суд мав провести заочний розгляд справи,  але розглянув її за загальними правилами
цивільного судочинства,  у даному
конкретному випадку не є підставою для скасування рішення суду,  оскільки такої підстави ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі не зазначила,  а інші законні
приводи для скасування або зміни судового рішення у справі відсутні.

Керуючись  ст.
ст. 307,  308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити. Рішення Ленінського районного суду м.  Вінниці від 15 травня 2007 року - залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути протягом двох
місяців оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.