Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

12 листопада 2007 року                     Володарський
районний суд Донецької області у складі:

судді                                                       Яковенко М.М.

при секретарі                                       Темір В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Володарське
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1до ОСОБА_2, 3-тя особа на стороні позивачки ОСОБА_3

про зобов*язання оформити угоду
купівлі-продажу АДРЕСА_1

та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2до

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5-

Орган опіки та піклування Володарської селищної ради

про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння 12 по
вул.Куйбишева смт.Володарське та виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 з
даного домоволодіння, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом по слідуючим підставам:

У травні 2003 року між позивачкою та ОСОБА_2 була укладена по усній
домовленості угода купівлі-продажу АДРЕСА_1, який залишився йому у спадщину на
суму 2000 грв. При свідках вона віддала відповідачу по розписці в якості
передоплати 1000 грв. за цей будинок, а залишок у 1000 грв. зобов'язалась
сплатити до 06.08.2003 року. З свого боку ОСОБА_2 видав їй розписку про
отримання від неї за будинок в якості завдатку 1000 грв., при чому зобов'язався
віддати їй документи на цей будинок після сплати залишкової суми 1000 грв.  З дозволу відповідача позивачка з своєю
сім'єю вселилася у цей будинок та проживає у ньому на протязі останніх років.
На протязі усього часу відповідач ухилявся від оформлення угоди
купівлі-продажу, що й спонукало позивачку звернутися до суду з дійсною позовною
заявою.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою відповідно до якої у
травні 2003 року до нього звернулась ОСОБА_1, яка попросила його дозвілу
проживати разом з сім'єю у будинку, що залишився йому у спадщину після смерті
батька та матері. Ніяких зобов'язань про продаж будинку він не давав, а тільки
представив право проживання у ньому до оформлення ним документів про право
власності на будинок. 08.02.2007 р. він отримав в Держнотаріальній конторі
свідоцтво про право  на спадкування на
цей будинок.  За час проживання у будинку
ОСОБА_1 причинила йому матеріальну шкоду, а тому він просив усунути перешкоди у
користуванні спірним домоволодінням, висилив відповідачку з будинку та стягнути
з неї матеріальної шкоди на суму 2000 грв..

Під час судового розгляду справи по суті, ОСОБА_2 з урахуванням уточнених
вимог, які були прийняті судом, просить визнати договір купівлі-продажу
АДРЕСА_1  недійсним та виселити ОСОБА_1
та членів її сім'ї з цього будинку, на підставі того, що цей договір повинен
бути нотаріально оформлений, ОСОБА_1 ухилялася від сплати залишкової суми
грошей та оформлення необхідних документів.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та
наполягала на їх задоволені. Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала у повному
обсязі. У судовому засіданні пояснила, що у травні 2003 року вона разом з своїм
цивільним чоловіком, з яким мешкала однією сім'єю, вирішили придбати будинок у
ОСОБА_2, який залишився тому від батьків, які померли. Між нею та ОСОБА_2 була
досягнута усна домовленість про те, що вона купує у нього спірний будинок за
2000 грв., причому 1000 грв. за будинок вона віддає зразу, а іншу частину у
серпні 2003 року. Т.я. у відповідача не було правовстановлюючих документів, він
в свою чергу повинен був оформити усі ці документи на себе, т.б. право
власності на будинок. Після чого вони збирались йти оформляти договір
купівлі-продажу через нотаріальну контору, де вона віддала б останні 1000 грв.,
оформлення цієї угода вона згодна була взяти на себе. Домовившись про це, в
присутності свідків, вона передала ОСОБА_2 гроші у сумі 1000 грв., про що, були
написані розписки з їх сторін. Вона разом з сім'єю стали проживати у будинку,
про що не заперечував ОСОБА_2. Приблизно в серпні 2003 року, та де кілька раз
ОСОБА_2. який мешкав у м.Донецьку приїжджав до них за грошами, але ж в зв'язку
з тим, що у нього не були готові оформлені документи на будинок, для того, щоб
оформити нотаріально договір, вона не могла віддати йому гроші, посилаючись, на
те, що вона віддасть йому гроші, а потім вона буде шукати його та він не
виконає умови договору і іх сім*я залишаться без будинку і грошей. У 2006 році
ОСОБА_2 знову приїжджав до них, просив залишити будинок, тому як  він не бажав вже продавати його їм, в зв'язку
з підвищенням цін на житло, пояснивши, що усі документи на будинок у нього
готові та він бажає продати іншім особам. Де проживав у м. Донецьку вона не
знала.

3-тя особа без самостійних вимог на стороні ОСОБА_1- ОСОБА_3 не заперечував
проти задоволення позову ОСОБА_1 Пояснив, що він разом з позивачкою вирішили
придбати собі будинок. ОСОБА_2 у якого померли батьки, продавав АДРЕСА_1 який
залишився йому. ОСОБА_1, з якою він проживав у цивільному шлюбі разом з дітьми,
домовилась з ОСОБА_2 за продаж будинку на суму 2000 грв. Половину суми вона
віддала зразу, а залишок по домовленості потім, після оформлення будинку після
батьків на себе. Про це були написані розписки. Їх сім'я посилилась у даному
будинку, де й стали проживати з неповнолітніми також дітьми. Будь яких
заперечень про це не було. Згодом ОСОБА_2 приїжджав до них за грішми. Але ж
вони не могли віддати їх йому та йти оформляти договір, тому як у нього не було
ніяких документів на будинок оформлених на нього.

Відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за позовом ОСОБА_2 у
судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що
ОСОБА_2 повинен був виконати умови договору, та після отримання
правовстановлюючих документі на будинок, вони б віддали йому договірну суму, а
тому як у нього на будинок документів не було, крім домової книги, яку він
віддав іншій особі, ОСОБА_5 не віддавала йому гроші..

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнали та заперечували проти їх задоволення. Наполягали на задоволені своїх
вимог. У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив суду, що після смерті його батьків
йому у спадщину залишився спірний будинок. На переоформлення спадщини у нього
не було грошей. У травні 2003 року між ним та ОСОБА_1 була укладена усна
домовленість про те, що він продає їй цей будинок за 2000 грв., при чому
домовились, що частину грошей у сумі 1000 грв. вона йому віддає зразу, а іншу
потім. На той час він правовстановлюючі документи на будинок не мав та спадщину
не оформляв. Між собою вони домовились, що оформлення договору купівлі-продажу
бере на себе строна покупця. На підтвердження своїх намірів про угоду, при
свідках він написав ОСОБА_1 розписку по якій він отримав від неї в якості
завдатку за будинок 1000 грв. Документи на будинок зобов'язався передати їй при
виплаті залишкової суми грошей. З свого боку ОСОБА_1 також написала йому
розписку  про те, що вона купує будинок у
нього за 2000 грв., передала йому 1000 грв., а іншу суму 1000 грв.
зобов'язалась віддати до 06.08.2003 року. Сім'я ОСОБА_1 з дітьми стали
проживати у спірному будинку, а він у м.Донецьк. На прикінці серпня 2003 року
та в інші часи він приїжджав до ОСОБА_1 та її сім'ї, щоб та віддала йому іншу
частину грошей, але ж та не віддавала. Документів на право на цей будинок у
нього не було, їх він тільки отримав у лютому 2007 році. Чому він спочатку
звернувся до суду по іншим підставам, а потім змінив їх, пояснити не може.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив суду, що у травні 2003 р. він був
присутнім при укладані угоди про купівлю продаж АДРЕСА_1, який залишився у
спадщину ОСОБА_2 після його батьків. ОСОБА_5 віддала ОСОБА_2 1000 грв., а іншу
1000 грв. повина була віддати у серпні 2003 році. Оформлення угоди на себе
брала ОСОБА_1 Сторони написали про це розписки. Усі були згодні з цими умовами.
Сім*я ОСОБА_4 стала проживати у спірному будинку. Документів на будинок у
ОСОБА_2 ще тоді не було. Згодом вони приїзджали до них за грошми, алеж ОСОБА_5
гроші так і не віддавала. Потім у 2006 році вони ще приїжджали, пропонували
виселитися та повернути їм гроші у сумі 1000 грв., яка була сплачена нею
раніше, але ж ОСОБА_4 на це не погоджувались.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7. дала аналогічні свідчення.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8пояснила суду, що вона по сусідству
проживає з сім'єю ОСОБА_4. Вона чула де кілька раз, розмови ОСОБА_2, який
приїжджав з ОСОБА_7 до  ОСОБА_4х, про
повернення грошей, та їх виселення з будинку. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що між
ним та ОСОБА_4 була укладена угода купівлі продажу спірного будинку за 2000
грв., при чому 1000 грв. ОСОБА_5 віддала зразу, а іншу частину грошей повинна
була віддати у серпні 2003 р., але так гроші не віддали.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 пояснила суду, що після смерті матері
ОСОБА_2 спірний будинок залишився без догляду, у ньому проживали всякі “бомжі”,
розвалювали будинок. Згодом на весні 2003 року люди почали питати у неї, чи
продається цей будинок.  Вона подзвонила
ОСОБА_2 та розповіла про це. Він приїхав разом з ОСОБА_6.. Тому як будинок був
дуже в поганому стані та потребував ремонту, при розмові з ними, ОСОБА_2,
вирішив продати його за 2000 грв. Т.я. цим будинком цікавилась сім'я ОСОБА_4х,
вони з'їздили до них. Потім у них у дворі, ОСОБА_2 домовився з ОСОБА_4, яка має
багатодітну сім*ю за малолітніми дітьми, про купівлю-продаж цього будинку за
2000 грв., причому в якості завдатку ОСОБА_1 зразу віддала тому гроші, а іншу
частину вже потім, коли будуть готові оформлені документи на ОСОБА_2, які він
повинен був переоформити, т.я. у нього була тільки домова книга, яку він
залишив потім у неї, а будинок числився ще за його батьком. Самостійно ОСОБА_5
без ОСОБА_2 не мала можливості оформити ніяких документів. Про це сторони
написали друг другу розписки. Сім'я ОСОБА_1 стали проживати у цьому будинку,
привили його у порядок. Згодом в продовж року після цього, ОСОБА_5 приходила до
неї та просила адресу ОСОБА_2, але ж в зв'язку з тим що вона не знала де той
мешкав, вона домогти у цьому не мала можливості. Договір не був нотаріально
оформлений в зв'язку з тим, що у ОСОБА_2 не було оформлених на нього
документів.

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи та докази представлені сторонами у їх взаємній сукупності, суд
прийшов до наступного:

Суд вважає встановленим, що:

У травні 2003 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений по усній попередній
домовленості договір купівлі-продажу спірного будинку, згідно з яким вони
домовились по всім істотним умовам правочину відповідно до вимог законодавства
України, які регулюють дані правовідносини, які виникли між позивачем та
відповідачем: про предмет договору, ціну договору, згідно договору, ОСОБА_1 в
якості завдатку передала частину грошей за будинок та зобов'язана була передати
іншу частину до 06.08.2003 року, з свого боку ОСОБА_2 після оформлення
домоволодіння на себе та отримання необхідних документів, повинен був отримати
іншу частину грошей та оформити договір купівлі-продажу будинку належним чином.
Після укладання договору сім'я ОСОБА_4 вселилися у спірний будинок, зробивши
ремонт та стали проживати у ньому, проти чого не заперечував ОСОБА_2. В зв'язку
з укладанням такої угоди, сторони у письмовій формі обмінялися відповідними
розписками. Витрати по оформленню такого договору купівлі-продажу брала на себе
ОСОБА_1

Враховуючи встановлені судом
обставини, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин, що виникли
між сторонами, необхідно застосувати як норми ЦК України від 1963 р. так і
норми ЦК України від 2004 р., які регулюють правовідносини у сфері договірного
права, тому як частина відносин(при укладанні договору) виникли під час
чинності норм, що регулювали до набрання чинності ЦК України 2004 р., а інші
вже після.

Суд критично ставиться та не приймає до уваги, вважає необґрунтованими
доводи ОСОБА_2 в тому, що ОСОБА_1 повина була самостійно оформити
правовстановлюючі документи про право на спадщину на спірний будинок на нього,
тому як це суд вважає, що не відповідає дійсності, що підтверджується
поясненнями самих відповідачів, противоріче діючим правилам реєстрації таких
прав, де потребується безпосередня присутність з підписами та написаннями
необхідних заяв самого ОСОБА_2 без якого, ні нотаріальна контора, ні органи
реєстрації прав власності на нерухоме майно не мали право на це. До того ж, він
їй адже не представив ні яких документів на будинок. Крім того, з часу
укладання договору під умовою та передачею частини грошей ОСОБА_4, ОСОБА_2 до
лютого 2007 року так ї не отримав свідоцтво про право на спадщину на будинок.
Лише у 2006 році став пред'являти вимоги про виселення із будинку сім'ї
ОСОБА_4, яка там проживала з дозволу самого ОСОБА_2 після укладання усного
договору. Крім того, з самого початку ОСОБА_2 звернувся до суду з першими
позивними вимогами про виселення, виклад обставин на обґрунтування яких він
посилався було, те, що ніякого договору між ним та ОСОБА_4 щодо купівлі продажу
будинку не було, а він тільки впустив сім*ю ОСОБА_1 в спірний будинок тільки
для тимчасового проживання, щоб вони слідкували за будинком, але ж вони привели
будинок у неналежний стан та вимагав ще за спричинену шкоду у сумі 2000 грв.
Але ж після з'ясування певних обставин під час судового засідання, ОСОБА_2
змінює підстави звернення та вже підтверджує факт укладання під умовою
договору, звернувшись з уточненими позовними вимогами. Дані обставини, суд
вважає, що свідчать про те, що він є недобросовісним учасником цивільних
правовідносини, та намагається вести своїми діями в оману.

І навпаки, суд приходить до висновку, що доводи та заперечення відповідачів
по вимогам ОСОБА_2, в тій частині, що вони не могли віддати ОСОБА_2 після
закінчення строку на виплату 1000 грв.,
тому як той не представив ніяких документів підтверджуючих його право на
цей будинок, щоб мати можливість в установленому законом порядку оформити
належним чином договір купівлі-продажу спірного будинку. Доводи про те, що якщо
вони б віддали тому гроші, то залишились би без грошей та житла заслуговують до
уваги суда.

Суд не може погодитися з доводами ОСОБА_2 про те,  що укладений договір треба визнати недійсним,
в зв'язку з тим, що такий договір не був нотаріально посвідчений, як того
вимагає законодавство, тому як він не міг був укладений та посвідчений
нотаріально як на період його укладання так і згодом, тому як ОСОБА_2 фактично
не отримав необхідних правовстановлюючих документів, не набув право власності
на будинок, щоб мати можливість оформляти такий договір належним чином. І такий
договір міг бути нотаріально оформлений тільки після отримання таких
документів.

Крім того, на підставі встановлених обставин, суд вважає встановленим, що
відповідно до вимог цивільного законодавства України(ЦК України-1963 р.), які
регулювали відносини укладання угод, угода яка була укладена між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про договір купівлі-продажу була фактично укладена під умовою,
забезпечений завдатком (що непротиворіче як цивільному законодавству, яке
регулювало дані відносини на час укладання такої угоди, так і на теперішній
час(ст.61 ЦК України-1963 року, 635 ЦК України-2004 р.),  т.б. спочатку попередньо домовились, про
істотні умови основного договору та після настання певних обставин у
майбутньому (набуття права власності ОСОБА_2) ОСОБА_5 сплачує йому останню суму
грошей, та оформляється договір належним чином. ОСОБА_5 в якості та на
підтвердження свого волевиявлення щодо настання цивільно-правових наслідків
придбання будинку передала в якості завдатку за спірний будинок ОСОБА_2
договірних 1000 грв. Іншу суму договірних грошей від ціни у сумі 1000 грв.
повинна була сплатити йому(відповідно до розписки) до 06.08.2003 року. З свого
боку, ОСОБА_2 погоджуючись з ціною договору та на підтвердження цього приймає
від ОСОБА_1 гроші в сумі 1000 грв., які йому передала та в якості завдатку за
будинок. Згоден на отримання іншої договірної частини та передача документів.
Не заперечує, щоб сім'я ОСОБА_4х стала проживати у будинку.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 та критично ставиться до них, що він
не міг самостійно на протязі усього часу оформити будинок та отримати
документи, в зв'язку з відсутністю на той час грошових коштів.

Враховуючи економічну обгрунтованність підвищення цін на будинки з періоду
2003-2007 р., є звичайним, що ОСОБА_2 є невигідним в теперішній час
після отримання свідоцтва про право власності на себе на будинок отримувати від
ОСОБА_4 тільки 1000 грв., а тому суд не погоджується з доводами ОСОБА_2, що він
не має житла для проживання, а тому він збирається проживати у будинку, тому як
він в теперішній час проживає в м.Донецьку, крім того, як він сам собі
противоріче, що він бажає продати цей будинок іншій особі.

Суд не може погодитися з вимогами відповідача та доводами представника, що
вони не можуть бути задоволені по тім підставам, що угода не була належним
чином оформлена, ОСОБА_5 не виконала свої зобов'язання по сплаті грошових
коштів.

За загальними правилами суд за відсутністю додержання вимог, щодо
нотаріального посвідчення, яка необхідна при укладанні договору купівлі продажу
будинку, може визнаватися за рішенням суду і без додержання таких вимог, при
встановлені та наявності певних обставин, т.б. якщо сторони домовилися усіх істотних  умов договору, що підтверджується письмовими
доказами і відбулося повне або часткове виконання договору(ст.220 ч.2 ЦК
України-2004 р.), а умови договору повинні виконуватися сторонами належним
чином.

При укладанні угоди між позивачем та відповідачем по справі, судом не
встановлено та перед судом не доведено, що були не додержані, порушені усі
вимоги, які регулюють чинність правочину, договору купівлі-продажу будинку
(угода не суперечить Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; під час
укладання договору, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мали необхідний об'єм цивільної
дієздатності;  волевиявлення було
вільним, відповідавши й їх внутрішній волі;
домовленість була усна, яка знайшла своє відображення у письмовій
формі).

Як зазначено у Постанові ПВСУ від 28.04.1978 року із змінами та
доповненнями, "Про судову практику по справах про визнання угод
недійсними" угода може бути визнана недійсною з підстав і з наслідками,
передбачених законом. Виходячи з правил недодержання передбаченої законом певної
форми угоди не тягне визнання її з цих підстав недійсною, а тільки виключає
можливість доказування сторонами наявності угоди показаннями свідків.

В даному випадку при розгляді цього спору, суд вважає належним
доказом-розписки, як такі що містить інформацію щодо предмета доказування.

Суд вважає, що строк позовної давності в даному випадку по вимогам ОСОБА_1
на час звернення позивачки до суду, не сплинув, тому як, хоча після укладання
угоди під умовою 06.05.2003 року з ОСОБА_2, а за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг давності починається з закінченням строку виконання
06.08.2003 року та до звернення до суду 20.03.2007 р. пройшло більше трьох
років, алеж відповідно до загальних вимог початку перебігу позовної давності,
ОСОБА_1 довідалась від ОСОБА_2 про свій намір продати будинок іншої особі, з
вимогами виселення її та сім'ї та про наявність правовстановлюючих документів
на нього у 2006 році(хоча фактично ОСОБА_2 набув право власності у лютому 2007
року, після чого мав право на розпорядження цим будинком), в зв'язку з чим
право вимоги у неї виникає після того, як вона довідалась або могла довідатися
про це, тому як вона не могла з своїми вимогами звернутися до ОСОБА_2, в
зв'язку з тим, що той не мав відповідних прав на будинок, а тому суд вважає, що
цей строк не сплинув, до того ж вона не знала де мешкав сам ОСОБА_2

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1до ОСОБА_2, 3-тя особа на стороні позивачки ОСОБА_3 про зобов'язання
оформити угоду купівлі-продажу АДРЕСА_1 смт.Володарське Володарського району
підлягають задоволенню у повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5- Орган опіки та піклування
Володарської селищної ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу
АДРЕСА_1та виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 з даного домоволодіння
необхідно залишити без задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 131 /сто тридцять одну/ гривен судових витрат, понесених позивачкою при
звернені до суду.

Керуючись ст.ст.209, 212-215 ЦПК України, Розділом 4, глави 16, Розділом 1
главами 23,24,29, Розділом 3 главою 54 параграфом 1 Цивільного Кодексу України,
Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року із змінами та доповненнями,
, Законом України «Про виконавче провадження, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 28.04.1978 року із змінами та доповненнями, "Про судову
практику по справах про визнання угод недійсними", суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, 3-тя особа на стороні позивачки ОСОБА_3
про зобов*язання оформити угоду купівлі-продажу АДРЕСА_1 смт.Володарське
Володарського району задовольнити у повному обсязі.

Зобов'язати ОСОБА_2оформити через Державну нотаріальну контору
Володарського району договір купівлі-продажу АДРЕСА_1в смт.Володарське
Володарського району Донецької області, витрати при оформлені такого договору
покласти на ОСОБА_1, яка повинна сплатити йому передбачену договором решту суми
1000 /одна тисяча/ гривен.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 131 /сто тридцять одну/ гривен
судових витрат, понесених позивачкою при звернені до суду.

Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5- Орган опіки та піклування Володарської селищної ради про
визнання недійсним договору купівлі-продажу АДРЕСА_1та виселення ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 з даного домоволодіння залишити без задоволення у
повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження  не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги, рішення якщо його не було скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне
оскарження або апеляційна скарга може бути подана через Володарський районний
суд до Апеляційного суду м.Маріуполя Донецької області, протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана через Володарський районний суд до
Апеляційного суду м.Маріуполя Донецької області протягом 20 днів, у випадку
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів.

Суддя
М.М.Яковенко