УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06 липня   2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

Рибалко
Л.І.,    Червинської М. Є.,    Шевченко В.Ю.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  відділу у справах громадянства,  імміграції та реєстрації фізичних осіб
Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві про усунення перешкод в користуванні
квартирою,  виселення,  зняття з реєстраційного обліку та за
зустрічним позовом ОСОБА_2,  який діє в
своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  ОСОБА_4 про вселення,  визначення порядку користування жилим
приміщенням на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада
2004 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від   04 березня 2005 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2004 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
відділу у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУМВС України в
м. Києві про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1,  виселення,
зняття з реєстраційного обліку. Посилалась на те,  що спірна квартира в рівних долях належить їй
та її сину ОСОБА_4,  і саме вони вдвох
проживають в спірній квартирі. В 1995 році вона подарувала свою частину
квартири відповідачу ОСОБА_2 Договір дарування було визнано недійсним.  Враховуючи те,  що відповідач разом зі своєю дочкою перешкоджає
їй у користуванні квартирою,  просила
задовольнити її вимоги.

Не
погоджуючись з позовом ОСОБА_23вернувся
з зустрічним позовом про вселення його та його неповнолітньої доньки до спірної
квартири та визначення порядку користування нею. Зазначав,  що в спірну квартиру поселився ще у 1969 році
разом з матір'ю та братом,  де фактично постійно
проживав,  з метою отримання окремої
квартири  виписувався  зі
спірної квартири  і  прописувався у

Справа  №33-1149 кс                                Категорія
ЦП:  13

Головуючий у
першій інстанції Оношко І.В.А. Доповідач Рибалко Л.І.

гуртожитку,  але при цьому продовжував проживати разом з
матір'ю.  Оскільки мати та брат чинять
йому та його дочці перешкоди у користуванні жилим приміщенням,  просив
вселити  його  та його
дочку  до  спірної
квартири  і  визначити
порядок користування нею.

Рішенням
Святошинського районного суду м. Києва від 09.11.2004р. позовні вимоги ОСОБА_1
були задоволені,  в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 про вселення - відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 04.03.2005р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 було
відхилено,  рішення місцевого суду
залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного
суду,  посилаючись на невідповідність
висновків 'судів фактичним обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішення апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,  а
також відсутні передбачені ч.1  ст. 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст. 332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,
-

УXВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2  відхилити.

Рішення
Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.