Справа № 22Ц - 1409/07
Номер рядка статистичного звіту : 29
Головуючий у першій Інстанції: Микуляк П.П.
Суддя -доповідач : Мацунич М.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 року                                                                                              м.
Ужгород

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області

в
складі:

головуючого
- судді Мацунича М.В.

суддів :
Собослой Г.Г., Панька В.Ф.

при
секретарі: Рогач І.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про реальний розподіл
будинковолодіння, вселення у будинок та усунення перешкод в проживанні  та  за
зустрічним позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання частково недійсними свідоцтва
про право на спадщину за законом, проведення реального розподілу
будинковолодіння між спадкоємцями по закону і фактично проживаючими членами
сім'ї за набувальною давністю та усунення перешкод в користуванні будинком ,-

встановила:

ОСОБА_1
не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу в
якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно скасування даного рішення
суду першої інстанції, а справу направити на новий судовий розгляд. Мотивує її
тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим оскільки
ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2007 року первинний позов
задоволено повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В ході
апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, який діє по
дорученню підтримали доводи апеляційної скарги і просили апеляційний суд
задовольнити її з підстав наведених в ній, оскільки вважають рішення місцевого
суду незаконним.

Позивач
ОСОБА_2 заперечив доводи апеляційної скарги, оскільки на його думку суд першої
інстанції правильно відмовив у зустрічному позові так-як позивачка являється
спадкоємцем майна тільки в розмірі 1/4 частки.

Протягом
судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі
свідоцтв про право на спадщину належить 3/4 частини майна яке знаходиться за
адресою АДРЕСА_1. А
ОСОБА_1 належить 1/4 частина зазначеного майна.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у справі,
розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Закарпатської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Згідно з
правилом ст. 213 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Між тим,
оскаржуване рішення суду не є законним, оскільки суд першої інстанції не
виконав вимоги цивільно-процесуального законодавства та норм матеріального
права, а вирішив справу в порушення закону.

2

Відповідно
до положень статей 364 і 367 ЦК
України реальний поділ спільної часткової власності на будинок в натурі
можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку
з самостійним виходом. А також при наявності технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири. Переобладнання можливе за наявності дозволу
виконкому місцевої ради та за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав
власності іншого власника та не порушать санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Згідно
висновку № 333 судової будівельно-технічної експертизи від 03.05.2007 року
виділ часток технічно можливий, але за наявності здійснення перепланування
будинку та добудови веранди до квартири №2 /а.с.. 117-138/.

А згідно
ст. 152 ЖК України таке перепланування можливе тільки за наявності дозволу на
це виконкому місцевої ради.

З
матеріалів справи не вбачається і суд першої інстанції не вирішив у повній мірі
питання стосовно наявності дозволу виконкому місцевої ради на вчинення
перепланування та чи будуть такі відповідати санітарно-технічних вимогам і
правил експлуатації будинку. А висновок судової будівельно-технічної експертизи
є не повним, оскільки не зазначено де повинна бути зведена веранда і ким, її
розміри та вартість.

Дані
вимоги не були вирішені судом першої інстанції і цей недолік не був і не може
бути усунений ухваленням додаткового рішення, оскільки судом залишені поза
увагою.

Відповідно
до положень п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, вирішення судом не всіх вимог
пов'язаних з виділом у натурі частки жилого будинку і даний недолік не був і не
міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції є
безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції з
направленням справи на новий розгляд, оскільки допущені судом порушення норм
процесуального права призвели до неправильного її вирішення .

На
підставі викладеного та керуючись вимогами статей 307, 311, 315 і 319 ЦПК
України, колегія суддів:

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- задовольнити.

Рішення
місцевого Ужгородського міськрайонного суду від 19 червня 2007 року -
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі до того
ж суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили .