У х в а л а

іменем
україни

12 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого   Патрюка М.В.,

суддів:            Берднік І.С.,                                     Прокопчука Ю.В.,

Костенка А.В.,                                     Пшонки
М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Запорізької області, Запорізького
міського управління (далі - ЗМУ) УМВС України в місті Запоріжжі, Державного
казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Запорізької області від
23 листопада 2004 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 1995 року ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, посилаючись
на те, що 7 червня 1989 року мав місце конфлікт між ним, його колишньою
дружиною ОСОБА_2 та співмешканкою ОСОБА_3, з приводу чого жінки були доставлені
до районного відділу міліції. Інспектор міліції Жовтневого районного відділу
внутрішніх справ (далі - РВВС)                    м. Запоріжжя ОСОБА_5
вилучив у ОСОБА_3  цінності на суму 145
204 рублів, які належали позивачу та передав їх його колишній дружині  ОСОБА_2 під розписку. При цьому протокол
вилучення не складався.    17 липня 1989
року позивач звернувся з цього приводу до Жовтневого РВВС        м. Запоріжжя, де його образив та побив
заступник районного відділу
ОСОБА_4. Прокуратура Жовтневого району м. Запоріжжя неодноразово
відмовляла у порушенні кримінальної справи за його заявою. В 1993 році по
вказівці Генеральної прокуратури України кримінальна справа була передана для
розгляду в прокуратуру Дніпропетровської області, де постановою слідчого від 24
лютого 1994 року закрита у зв'язку з перебігом строку притягнення до
кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Рішенням Дніпропетровського обласного суду від 24 червня 1994 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ЗМУ УМВС в м. Запоріжжі задоволено частково, стягнуто з
відповідачів на користь позивача 33 262 100 карбованців.

Позивач вважав, що крім наведеного діями робітників міліції йому заподіяно
моральну шкоду, яка полягала в необґрунтованих відмовах в порушенні
кримінальної справи та погіршенні стану його здоров'я. Внаслідок неодноразових
незаконних постанов прокуратури про відмову в притягненні винних у його бідах
до кримінальної відповідальності, що в кінцевому результаті призвело до
закриття провадження за спливом строку притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які порушили його права, йому теж
заподіяно моральну шкоду.

Просив стягнути з прокуратури Запорізької області та ЗМУ УМВС України в м.
Запоріжжі по 20 000 грн. з кожного, потім уточнив позовні вимоги і додатково
просив стягнути з прокуратури Запорізької області 6 000 грн. моральної шкоди і
24 538 грн. 88 коп. матеріальних збитків та ще 2 000 грн. з ЗМУ УМВС України в
м. Запоріжжі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 9 лютого 2004
року позов задоволено частково. З прокуратури Запорізької області та  ЗМУ УМВС України в м. Запоріжжі на користь
ОСОБА_1 стягнуто по     5 000 грн.
моральної шкоди. Управління Державного казначейства України в      м. Запоріжжі зобов'язано перерахувати по
5 000 грн. прокуратурі Запорізької області та ЗМУ УМВС м. Запоріжжя. В іншій
частині вимог відмовлено.

Рішенням  апеляційного суду
Запорізької області від 23 листопада 2004 року рішення районного суду скасовано
й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення
апеляційного суду у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 151, 202, 2021 ЦПК України 1963
року суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб, зазначених в
статті 5 цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів, а ухвалене
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на запитання
щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались вимоги і заперечення
та якими доказами вони підтверджуються; правовідносин, зумовлених встановленими
фактами; правової норми, яка регулює ці правовідносини тощо.

Взявши на себе відповідно до ст. 309 ЦПК України 1963 року право скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення апеляційний суд у
порушення наведених вище норм ухвалив рішення, яке не можна визнати законним і
обґрунтованим.

У своїх письмових запереченнях, поясненнях та усних поясненнях в судовому
засіданні ( т. 2 а.с. 459-468, 609-613, 662, 691-693) позивач наполягав на
розгляді його позовних вимог, у тому числі щодо відшкодування моральної шкоди
за нормами глави 40 ЦК УРСР (ст. ст. 440, 440-1) та заперечував розгляд цих
вимог з застосуванням Закону України “Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду”, так як він не є особою, що притягувалась до кримінальної
відповідальності, а йому завдано моральну шкоду діями і бездіяльністю посадових
осіб відповідачів, що унеможливило захист його прав потерпілого у кримінальному
процесі.

Апеляційний суд на цю позицію позивача щодо підстав своїх вимог , уваги не
звернув і відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що він, позивач, не є
суб'єктом правовідносин, які б давали йому право на відшкодування матеріальної
і моральної шкоди на підставі Закону України “Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду”.

За таких обставин рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК
України, з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 338 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 23 листопада            2004 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка