Справа № 2-1111/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.04.2007 року                                                                                                   м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя у складі головуючого судді
Боровікової А.І, при секретарі Герман
Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. у січні 2007 року звернулася до суду з
вищезазначеним позовом. У позові вказала, що між нею та відповідачем 01.05.2004
року укладений договір позики, за яким відповідач отримав гроші у розмірі 400
доларів США, що еквівалентно 2020 гривен і зобов'язався повернути борг до
07.08.2004 року, про що видав на ім"я позивачки розписку. У зазначений у
розписці термін відповідач частково повернув борг у розмірі 100 доларів США, що еквівалентно
505 гривень, решту суму боргу 1515 гривень відповідач повертати не бажає.
Просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу 1515 гривень, а
також 3 % та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового
зобов"язання у розмірі 120 гривень. Крім того просить стягнути на її
користь завдану моральну шкоду, яка виразилася у перенесених моральних
стражданнях внаслідок неможливість для позивачки поїхати на лікування до
санаторію через відсутність грошових коштів, через неповернення боргу позивачка
увесь час знаходиться у нервовому стані, просить стягнути з відповідача
моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 600 грн.

У судовому засіданні позивачка надала суду пояснення,
аналогічні викладеним у позовній заяві, уточнивши позовні вимоги, просить
стягнути з відповідача на її користь суму боргу за вищезазначеним договором
позики у розмірі 1515 грн., три проценти річних за прострочення виконання
грошового зобов"язання у розмірі 120 грн. а також судові витрати та
витрати, пов"язані з наданням правової допомоги у розмірі 98 грн. та 65
грн. відповідно, від позовних вимог стосовно моральної шкоди відмовилася.

Відповідач ОСОБА_2. у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному
обсязі, не заперечує проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін та дослідив матеріали справи,
суд вважає, що уточнені у судовому засіданні позовні вимоги позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду та такої
якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Відповідно ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у
такій

самій кількості,
такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він
зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник не звільнюється від відповідальності за неможливость
виконання ним грошового зобов"язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу
кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

Судом
встановлено:

01.05.2004 року між позивачем ОСОБА_1. та відповідачем ОСОБА_2. укладений
договір позики грошових коштів у сумі 400 доларів США, що еквівалентно
2020 грн., за яким позивач надав, а відповідач прийняв зазначену суму, яку він
повинен був повернути позивачу у строк до 07.08.2004 року., що підтверджується
дослідженим у судовому засіданні оригіналом розписки від 01.05.2004 року
(а.с.6).

Як вбачається із пояснень сторін у судовому засіданні, у зазначений строк
відповідач повернув позивачу 100 доларів США,
решту суму за договором позики по теперішній час не повернув.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання щодо повернення позивачу
суми боргу, у позивача, відповідно до ст. 1049 ЦК України виникло право вимоги стягнення суми боргу.

З урахуванням наданих позивачем та дослідженим судом доказів, а саме
оригіналу розписки про отримання відповідачем суми грошей за договором позики,
довідки Нацбанку „Україна" від 12.01.2007 року (а.с.8) щодо офіційного
курсу гривні до іноземної валюти, та перевіривши правильність розрахунків
позивача щодо трьох процентів річних за прострочення виконання
зобов"язання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з
відповідача суми боргу за договором позики є обґрунтованими і стягненню з
відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1515 грн. (із
розрахунку 5 грн.05 коп. за 1 долар США
на час надання позики), три процента річних за прострочення виконання
зобов"язання у розмірі 120 грн.

Також на користь позивачки ОСОБА_1. з відповідача ОСОБА_2. підлягають з
стягненню документально понесені витрати на правову допомогу у розмірі 65 грн.
та судові витрати у розмірі 81грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046,1047,1049, 1050, 625 ЦК України, ст.ст.
79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1суму боргу у розмірі
1515 грн, три проценти річних за прострочення виконання зобов"язання у
розмірі 120 грн., судові витрати у розмірі 81 грн. та витрати на правову
допомогу - 65 грн., а усього стягнути 1781 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення з подальшим поданням
апеляції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
рішення.