УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-749                                  Головуючий у 1 інстанції  -  Сидоренко Ю.В.
2007 р.                                                        Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня
місяця 20 дня                                              м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

головуючого-судді
- Бондаревської С.М.,

суддів - Омельченко
Л.М., Триголова В.М.,

при секретарі - Рибак
О.О.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача  - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м .Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської
області від 29 січня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів у зв'язку із затопленням квартири та стягнення моральної
шкоди, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

встановила:

Рішенням
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2007 року позов
ОСОБА_5 задоволено
частково.

Ухвалено:
стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1260
грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 500 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди. Усього стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1760 грн.

Стягнути з
ОСОБА_2 59 грн.50
коп. судового збору на користь держави та 9
грн.90 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з
ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
20 грн.10 коп.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1260
грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 700 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 185
грн. 14 коп. у
відшкодування витрат по оплаті вартості експертизи, 17 грн. 85 коп. у
відшкодування судового збору і витрат по оплаті вартості експертизи, 17 грн.85 коп. у
відшкодування судового збору і 9
грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Всього стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2171
грн.99 коп.

З даним судовим
рішенням не погодилась відповідач ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному
порядку.

В апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила оскаржуване нею рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому
засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 та третя особа - ОСОБА_6
апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини.

Позивач ОСОБА_1
апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, а рішення місцевого суду
залишити без змін.

Колегія суддів,
перевіривши справу в межах апеляційного оскарження, приходить до висновку про
відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що співвласники АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, ОСОБА_4 - позивачі по
справі таОСОБА_7 - третя
особа у справі.

Квартиронаймачем
АДРЕСА_1, яка розташована поверхом вище, над квартирою ОСОБА_1станом на 10 липня 2006 року була
ОСОБА_2, яка на час розгляду справи являлась співвласницею вказаної квартири
разом із двома своїми неповнолітніми дітьми.

Також судом
встановлено, що 10 липня 2006 року мав місце
факт залиття квартири ОСОБА_1внаслідок витоку води з крана на радіаторі
опалення, розташованого в квартирі відповідачки.

Згідно висновку
будівельно-технічної експертизи №
879 від 15 грудня 2004 року, проведеної
Полтавським відділенням Харківського НДІСЕ ім. Бокаріуса, вартість
ремонтно-будівельних робіт" після залиття в АДРЕСА_1 становить 3780 грн.

Вирішуючи
питання про цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну власності ОСОБА_1,
суд вірно виходив із того, що ОСОБА_2 на час залиття їх квартири була наймачем АДРЕСА_1 на
підставі договору найму жилого приміщення від 01 серпня 1989
року, укладеного її батьком ОСОБА_3, який пізніше вибув із вказаного жилого
приміщення, але договір на підставі положень ч.2 ст.107 ЖК України продовжує
діяти і відповідач згідно ст.106 ЖК України є наймачем за цим договором найму.

Встановивши такі
обставини, суд, з урахуванням вимог ст.179 ЖК України, якими передбачено
обов'язкове додержання вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями, прийшов до вірного висновку, що внаслідок
неналежного використання технічного обладнання квартири саме з вини відповідача
завдано майнової шкоди власникам АДРЕСА_1, оскільки при закритому крані
будь-які технологічні операції з системою опалення не могли б призвести до
наслідків, що настали. Вірний висновок суду і відносно того, що між недбалим
використанням технічного обладнання своєї квартири відповідачем та суспільно
шкідливими наслідками у вигляді заподіяння шкоди майну інших власників є прямий
причинний зв'язок.

З урахуванням
вищевикладеного, та відповідно до ст.1166 ЦК України, ст.48 Закону України „Про
власність" судом вірно визначено, що кожен із співвласників АДРЕСА_1,
тобто ОСОБА_1, ОСОБА_4 іОСОБА_7 мають право на відшкодування 1/3 частини
вартості ремонтно-будівельних робіт, що складає 1260 грн.

Враховуючи, що
третя особаОСОБА_7, розпоряджаючись своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд, не заявив вимоги про відшкодування шкоди і не позбавлений такої
можливості в подальшому, суд обгрунтовано визнав, що позовні вимоги ОСОБА_1 і
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають до часткового
задоволення, а саме: у розмірі 1260 грн. кожному у відшкодування вартості
ремонтно - віднолювальних робіт, відмовивши у задоволенні їх вимог про
відшкодування іншої майнової шкоди, наявність, розмір та причинно-наслідковий
зв'язок якої із залиттям квартири позивачами не доведені.

При вирішенні
питання про розмір відшкодування моральної шкоди позивачам, завданої винними
діями відповідача, судом взяті до уваги характер та обставини заподіяння такої
шкоди, тривалість та наслідки порушення права власності позивачів внаслідок
пошкодження їх житла, характер та тривалість моральних страждань у зв'язку з
пошкодженням їх майна, ставлення відповідача до свого діяння та його наслідків,
з урахуванням   яких   обгрунтовано   позовні
вимоги   ОСОБА_1  та

ОСОБА_4 в цій
частині задоволені частково, а саме: у розмірі 500 грн. та 700
грн. відповідно.

З дотриманням
положень ст.88 та ч.2 ст.82 ЦПК України судом проведено розподіл судових витрат
між сторонами та стягнення на користь держави судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують обгрунтованість та законність висновків суду
першої інстанції.

Оскаржуване
судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального
права і підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Колегія суддів,
керуючись ст.ст.303, 307,
308, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двох
місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.