Справа № 22-ц-2285/07р.                             Головуючий 1-ї інстанції - Хорунжий І.Д.
: земельні                                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня
2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі :

головуючого     -
Ситнік О.М.

суддів                 -      Івах А.П., Кружиліної О. А.

при
секретарі    -     Білицькій Ю.Є.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1та ОСОБА_2на рішення Зміївського районного суду Харківської
області від 28 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
відновлення меж земельної ділянки, знесення надвірних будівель та надання права
приватизації земельної ділянки без підпису сусідки; за зустрічним позовом
ОСОБА_2до Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
відновлення меж земельної ділянки, знесення гаражу та надання права
приватизації земельної ділянки без підпису сусідів; за додатковим позовом
ОСОБА_2 до Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
визнання рішення Лиманської сільської ради недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

20.05.03р.
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про відновлення меж земельної
ділянки вказуючи на те, що він має на праві власності домоволодіння в АДРЕСА_1 і присадибну
земельну ділянку площею 0,24 га, на якій розташовані сарай, навіс і туалет, які
належать його сусідці ОСОБА_2., в зв'язку з чим, він просить суд зобов'язати
відповідачку знести вказані надвірні будівлі з його землі, а також дозволити
йому приватизувати його земельну ділянку без підпису ОСОБА_2. та відновити
розміри земельної   ділянки.

ОСОБА_2.
в зустрічному позові вважає, що вимоги ОСОБА_1. не обґрунтовані, так як сарай
був побудований давно, коли власником домоволодінь була мати ОСОБА_1. та інші
власники її будинку, в яких вона його придбала Також ОСОБА_2. просить відновити
межі її земельної ділянки по провулку АДРЕСА_1, згідно плану БТІ 1958 року, а
також дозволити їй приватизувати її земельну ділянку без підпису сусідів. Крім
того, вона просить суд зобов'язати ОСОБА_3.,
власника домоволодіння АДРЕСА_1 знести гараж, який на 1 метр займає її
земельну ділянку.

В
доповненні до позовних вимог ОСОБА_2. просить суд відмінити рішення виконавчого
комітету Лиманської сільської ради №117 від 16.11.2000 року на підставі якого ОСОБА_3. надано
земельну ділянку без затвердження межі по її земельній ділянці.

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та її представник підтримали свої позовні вимоги у судовому засіданні.

Відповідач
ОСОБА_3.
позовні вимоги в частині знесення гаражу визнав.

Представник
Лиманської сільської ради Пархоменко
І.Г. вважає,
що земельні ділянки, які надані
рішенням виконкому  Лиманської
сільської ради   сторонам по справі

2

відповідають їх
фактичному розміру, однак необхідно вирішити питання про виділення їх в натурі
на місці землевпорядними організаціями.

Рішенням
Зміївського районного суду Харківської області від 28 лютого 2007 року ОСОБА_1.
і ОСОБА_2. в задоволенні позовних відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду першої інстанції скасувати та
постановити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення суду від 28.02.07р., як
постановлене з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до
наступного:

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог, як ОСОБА_1. так і ОСОБА_2. суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
є користувачами суміжних земельних ділянок, розташованих по провулку
АДРЕСА_1. ОСОБА_1 при прийнятті спадщини на будинок, а ОСОБА_2. при придбанні
будинку, земельні ' ділянки за собою не закріпили, межі земельних ділянок між
суміжними землекористувачами землевпорядними організаціями не встановлено.

При
таких обставинах суд дійшов до висновку про неможливість задоволення позовних
вимог сторін.

Судова
колегія вважає, що висновок суду є таким, що ґрунтується на досліджених в
судовому засіданні доказах, та відповідає вимогам ст..57, 59, 60, 64
ЦПК України, ст.. 22 ЗК
України в редакції 1990 року а також вимогам ст.. 125 діючого ЗК України

Так, із
матеріалів справи вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Лимарської
сільської ради № 84 від 12 лютого 1996 року (а.с.22) ОСОБА_2. було безкоштовно
передано земельну ділянку розміром 0, 15 га
в особисту власність для обслуговування житлового будинку.

Рішенням
№ 49 того ж виконкому від 10 квітня 2001 року їй надано в постійне користування
земельну ділянку розміром 0, 9 га. із вільного фонду для ведення особистого
підсобного господарства в АДРЕСА_1 (ас.23).

А на
підставі рішення № 41 виконкому Лиманської сільської ради від 19 квітня 2002
року до рішення № 84 від 12 лютого 1996 року «про передачу земельної ділянки в
приватну власність у розмірі 0, 15 га для обслуговування житлового будинку та
господарчих споруд» внесені зміни, п. 1 викладено у такій редакції :

-
Передати ОСОБА_2. безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,
24 га для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, які
розташовані в АДРЕСА_1.

Землевпоряднику
ради було рекомендовано внести зміни до земельно-кадастрової документації.

На
підставі п. 7 рішення № 117 виконкому Лиманської сільської ради від 26
листопада 2000 року ОСОБА_3.
в постійне користування надано земельну ділянку із земель запасу Лимаснкьої
сільської ради при купленому будинку по АДРЕСА_1, у розмірі 0, 23 га(а.с. 154).

ОСОБА_1.
також передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 24
га для обслуговування житлового будинку по провулку АДРЕСА_2 на підставі
рішення № 64 виконавчого комітету Лиманської сільської від 25 квітня 2001 року
(ас. 14) останній тим же рішенням був зобов'язаний використовувати одержану
земельну ділянку за цільовим призначенням, суворо дотримуватися вимог
Земельного кодексу України.

Виходячи
з вимог ст.. 22 ЗК України, що діяв на час передачі ОСОБА_2. земельної ділянки
у розмірі 0, 15 га та вимог ст.. 125 ЗК України, що є чинним на цей час та діяв
на час вирішення питання про передачу ОСОБА_2. у приватну власність

3

земельну ділянку
площею 0, 24 га - 19 квітня 2002 року, право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Вимогами
ст.. 60 ЦПК
України передбачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Сторони
не надали як суду першої інстанції так і апеляційної доказів тому, що земельні
ділянки були їм виділені в натурі та за ними офіційно закріплені.

Судова
колегія вважає, що суд, розглядаючи спір, повно та всебічно досліджує надані
сторонами докази, встановив фактичні обставини по справі, визнав юридичну
природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами і закон, що їх регулює

Суд
правильно вказав на те, що якщо при встановлені меж земельних ділянок будуть
виявлені розбіжності даних про розмір ділянок, переданих в користування або
власність із фактичними розмірами ділянок, якими сторони фактично користуються,
то остаточний розмір такої ділянки визначається органами місцевої влади.

Судова
колегія вважає, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Рішення
відповідає вимогам ст.. 213 ЦПК
України - є законним та обгрунтованим

Доводи
апеляційних скарг висновків суду не спростовують. Підстав для задоволення
скарг, скасування або зміни рішення суду колегія не знаходить.

Керуючись
ст.ст.303, 304, п.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Зміївського районного суду Харківської області від 28 лютого 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двох місяців з дня
набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Верховного Суду України.