Справа №22-1016                                         Головуючий
у 1 інст. Венгерчук А.О.
Доповідач - Собіна І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня
2007 року                                                                                                    м.
Рівне

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого
судді Собіни І.М.

Суддів
Ковалевича С.П.,  Мельника Ю.М.

При секретарі
судового засідання Сеньків Т.Б.

З участю
сторін та адвоката ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на
рішення Острозького районного суду від 20 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним,  визнання права
власності на жилий будинок з надвірними будівлями,

встановила:

Рішенням
Острозького районного суду від 20 липня 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2
вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду,  через невідповідність висновків суду
обставинам справи,  порушення та
неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У травні
2002 року між нею та ОСОБА_3
в усній формі було досягнуто істотних умов договору купівлі-продажу ½  частини будинковолодіння АДРЕСА_1.

Зі своєї
сторони вона виконала всі умови договору,
а продавець ухиляється від нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу.

2

З грудня
2002 року вона поселилась у будинок,
утримувала його проводила поточний ремонт,  сплачувала кошти за комунальні послуги.

Протягом
січня - червня 2004 року сплатила йому за будинок 5555гривень. З березня 2007
року продавець не дає їй можливості користуватись будинком.

Вважає,  що в судовому засіданні показаннями свідків
та письмовими доказами,  вона довела
наявність домовленості між нею та продавцем на укладення договору
купівлі-продажу і його фактичне виконання.

Просила
оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове
рішення про задоволення її вимог.

Заперечуючи
проти апеляційної скарги,  ОСОБА_3
вказує,  що будь-якої угоди,  ні усної,
ні письмової з ОСОБА_2 щодо
продажу їй ½ частини
будинку він не укладав і домовленостей з нею не мав.

В
будинку вона проживала,  як
квартиронаймач,  за що сплачувала йому
кошти.

Просив
апеляційну скаргу відхилити.

Колегія
суддів,  заслухавши доводи та заперечення
сторін,  перевіривши матеріали справи
прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

На
підставі ч. 2  ст. 47 ЦК України (в
редакції 1963 року) суд може визнати дійсною лише угоду,  що за законом підлягала нотаріальному
посвідченню,  а сторони уклали її без
додержання цієї форми,  якщо одна із
сторін,  яка пред"явила позов,  виконала її повністю або частково,  а друга сторона ухиляється від нотаріального
оформлення укладеної нею угоди.

Відповідно
до вимог  ст. 44 цього Кодексу така угода
між громадянами повинна була укладатись у письмовій формі.

Позивачка
не надала суду договору купівлі-продажу ½ частини будинку АДРЕСА_1 складеного у простій письмовій
формі.

Оскільки
угода,  на яку покликається позивачка
укладена без додержання простої письмової форми,  встановленої для її укладення,  вона ( усна угода) не може бути визнана
дійсною у порядку встановленому ч. 2  ст.
47 ЦК. До того ж матеріалів
справи вбачається,

3

що у травні 2002
року ОСОБА_3 не був власником будинку або частини його і не мав законних
підстав для укладання договору купівлі-продажу 1/2 будинку.

Недодержання
простої письмової форми,  що вимагається
законом,  позбавляє сторони права у разі
спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків. Розписки про
отримання грошей ОСОБА_3 від позивачки не містять даних про те,  що ці гроші були сплачені нею саме за
придбання частини будинку,  а тому до
уваги прийматися не можуть.

Враховуючи,  що суд першої інстанції вирішив справу з
дотриманням норм матеріального та процесуального права,  а доводи апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків суду наведених у рішенні,  підстав для його скасування колегія суддів не
знаходить.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст. ст. 307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення
Острозького районного суду від 20 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами
у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців починаючи з дня набрання нею законної сили.