Справа № 22-3376/07                                                        Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 жовтня 2007
року        М.Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                          Піл ьщик Л .В..

Суддів:                                     Краснокутської
О.М.,

Сапун О.А.

При
секретарі:                         Винник
І.С.

За
участю адвоката                  ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційними скаргами першого заступника прокурора міста Запоріжжя,
заступника прокурора Запорізької області, державного казначейства на рішення
Хортицького районного суду
м.Запоріжжя'від 24 травня 2007року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного казначейства України, прокуратури міста Запоріжжя, прокуратури
Запорізької області про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконним
притягненням до кримінальної відповідальності та перебування під слідством і
судом,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 2 липня 1998року прокуратурою м. Запоріжжя
відносно неї було порушено кримінальну справу за ознаками злочину,
передбаченого ч.3 ст. 194 КК України (за редакцією 1960 року), їй пред'являлась
обвинувачення за ч.3 ст. 194 КК України (за редакцією 1960року), обиралась як запобіжний
захід, підписка про невиїзд з місця постійного проживання, внаслідок чого вона
була обмежена в своїх діях, що надавало їй душевних страждань, вона
звинувачувалась у злочинних діях,які не скоювала . Час знаходження під судом і
слідством вимагав від неї додаткових фізичних і моральних зусиль на захист від
підставного обвинувачення, для організації повсякденного життя , для
відновлення нормального душевного стану, вона знаходилась у стані постійного
дискомфорту, була позбавлена можливості реалізації своїх звичок і бажань, стан
здоров'я погіршився.

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних
справ апеляційного суду Запорізької області від 25 вересня 2006року вирок
Хортицького районного суду від 27 червня 2006року, яким вона визнана винною у скоєні
злочину, передбаченому ч.2 ст. 194 КК України ( в редакції 1960 року) і
провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строку давності,
скасований , кримінальна справа щодо ОСОБА_2 закрита на підставі п.2 ч.1 ст. 6
КПК України за відсутністю у її діях складу злочину

Посилаючись на те, що незаконним звинуваченням їй заподіяно моральну шкоду,
позивачка просила стягнути з державного бюджету 500 000 грн. на її
відшкодування .

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24
травня 2007року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства
України на користь ОСОБА_2 40 740 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,
заподіяної їй незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та
перебуванням під слідством і судом. Забов'язанно Державне казначейство України
здійснити виконання цього рішення у строки і у спосіб передбачені Порядком
виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури, а також судів, затвердженим наказом Державного казначейства
України №8 від 20.01.2005року.

Судові витрати
віднесені на рахунок держави.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області просить
рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального права, і постановити нове рішення яким у
задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора міста Запоріжжя просить
рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального права, і постановити нове рішення яким у
задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі державне казначейство , посилаючись на недоведеність
позовних вимог і неповноту з"ясування судом обставин справи, просить
рішення скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи учасників процесу ,
розглянувши матеріати справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги
прокуратури міста Запоріжжя, прокуратури Запорізької області , державного
казначейства задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно до вимог ч.ч.4,5.5ст.4 Закону України „Про порядок
відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,досудового
слідства,прокуратури і суду „(далі Закон) Відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі,коли незаконні дії органів дізнання,досудового
слідства,прокуратури і суду завдали моральної втрати, громадянинові ,призвели
до порушення його нормальних життєвих .зв"язків,вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок
фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми,інших негативних наслідків морального характеру.

З набутих по справі доказів видно,що ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 25.09.2006 року вирок Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 27.06.2006 року ,яким позивачка була визнанна винною у скоєнні
злочину, передбаченого ст.194ч.2 КК України',скасовано і кримінальна справа
щодо ОСОБА_3 закрита на підставі стбп.2 КПК України за відсутністю у її діях
складу злочину.

Позивачка ОСОБА_2 з 28.08.1998 року по 25.09.2006 року добто протягом 97
місяців безпідставно звинувачувалась у скоєнні злочину, була піддана психічному
впливу негативних для неї факторів, перебувала на підписці про невиїзд, чим
була обмежена у пересуванні і позбавлена можливостей реалізації своїх звичок і
бажань, що у свою чергу призвело до порушення її нормальних життєвих
зв"язків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з вимогами ч.2,3 ст.13 Закону розмір моральної шкоди визначається з
урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру,не менше одного мінімального
розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

На підставі зазначених вимог закону і встановлених
обставин справи суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те,що
ОСОБА_2 набула право на відшкодування моральної шкоди і у відповідності до
вимог п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2005 року №4 „Про
судову практику про відшкодування моральної(немайнової) шкоди" стягнув з
Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету України у
відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 40740 гривень, виходячи із
розміру мінімальної заробітної плати на місяць на час розгляду судом справи,
яка становить 420 гривень.

Доводи апеляційних скарг про те,що позивачка не довела свої вимоги , а суд
надав доказам неналежну оцінку спростовуються матеріалами справи.Крім того,
апелянтами не зазначено, у чому саме полягає порушення судом норм матеріального
або процесуального права.

Доводи
про те,що позивачка не зверталась до органів прокуратури з заявою про надання
"їй дозволу на виїзд за межі м.Запоріжжя,а тому начебто немає підстав
вважати доведеним її ствердження про
зміну звичайного способу
життя  та  додавання додаткових сзусиль для^ його
організації, є хибними, оскільки самий по собі запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд є обмеженням звичних для людини умов життя.

Судом повно і всебічно з"ясовані обставини справи,що
мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам,
характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права при розгляді справи не порушені і
застосовані, вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Разом із ;тим із
резолютивної частини рішення належить виключити   посилання суду на наказ Державного
казначейства України №8 від 20.01.2005 року, оскільки    зазначеним наказом затверджений порядок
виконання судових рішень в межах державного бюджету на 2005 рік.,що фактично
може перешкоджати виконанню рішення в майбутньому . Керуючись ст.ст.307,309ч.3,313,314,315
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора міста
Запоріжжя, заступника прокурора Запорізької області, Державного казначейства
України відхилити.

Рішення Хортицького районного суду М.Запоріжжя від 24
травня 2007року в резолютивній частині змінити. Виключити із рішення слова
„...затвердженим наказом Державного казначейства України №8 від 20.01.2005
року".

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.