overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 березня 2007 року                                                                                                 м.Вінниця

Колегія
суддів  судової палати з  цивільних
справ  апеляційного  суду Вінницької області у складі: головуючого
Нагорняка В. А. суддів Пащенко
Л.В., Мартьяновій Л.І. при секретарі Руденко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 16
лютого 2007 року за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення коштів.

Заслухавши
доповідача, колегія суддів,

установила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення коштів. В заяві зазначав, що 16.06.2006 продана квартираАДРЕСА_1 До
продажу квартири з її покупцями, тобто відповідачами по справі була
домовленість про виплату йому вартості залишених ним особистих речей та
вартості блоку вхідних дверей. Так як відповідач відмовляється це зробити,
просив задоволити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 16
лютого 2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1. 757грн.50коп. та судові витрати.

У поданій апеляційній скарзі позивач порушив питання про
скасування рішення і направлення справи на новий судовий розгляд. Зазначається,
що

Спарав №22-787

Категорія: 41

Головуючий у 1-ій інстанції Грабик В.В.
Доповідач: Нагорняке В.А.

2

рішення   є
незаконним,   оскільки   постановлено   на
неповно   з»ясованих обставинах та
всупереч фактичним даним.

Заслухавши доповідача, учасників судового засідання,
розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без зміни зі слідуючих
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору
купівлі -продажу від 16.06.2006 відповідач придбав квартируАДРЕСА_1 ОСОБА_2.
дана письмова розписка позивачеві про зобов"язання сплатити до 05.08.2007
йому 150 дол.США, а також відати вхідні соснові двері.

Суд належним оцінив представлені по справі докази дійшов
вірного висновку про задоволення позову частково.

Рішення суду відповідає вимогам закону, матеріалам
справи, тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

На
підставі  викладеного,  керуючись
ст.ст.307,308,314,315  ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а
рішення Ленінського районного суду від 16 лютого 2007 року без зміни.

Протягом двох місяців з дня проголошенні ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України.
Справа № 22-724
2007р.                                         Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія:   30                                                            Цюри
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області від 26 березня
2007року

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Вінницької області в складі:

Головуючого:
Нагорняка В.А.

Суддів:
Мартьянової Л.І., Пащенко
Л.В.

При
секретарі: Руденко О.М.

Розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Замостянського районного суду
м. Вінниці від 23 листопада 2006 року за позовом виконкому Вінницької міської
ради до ОСОБА_1, ОСОБА_1про виселення з гуртожитку,-

ВСТАНОВИЛА:

Вінницький міськвиконком звернувся до суду з позовом
доОСОБА_1, ОСОБА_1. про виселення з гуртожитку посилаючись на те, що в
1986р.ОСОБА_1 в період її роботи на ВЗТА була надана кімната в гуртожитку по
АДРЕСА_1кім.НОМЕР_1  на сім'ю з двох
осіб, в тому числі вона і її син - ОСОБА_1. 1978 року народження.

В 1998 році відповідачка звільнилась з ВАТ «ВЗТА», син на
вказаному заводі не працює.

Відповідно до свідоцтва право власності від 21.07.2003р.
ОСОБА_2. є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_2житловою площею 37,7 кв.м.,
однак продовжує жити з сином в гуртожитку і відмовляються його звільнити.

Даний гуртожиток передано на баланс Вінницької міської
ради на праві комунальної власності, відповідно до рішення виконкому міської
ради від 11.12.2001 року і тому просить виселити відповідачів із
кімнатиНОМЕР_1, що знаходиться в гуртожитку по АДРЕСА_1

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від
23.11.2006 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати зазначене
рішення, оскільки воно не відповідає вимогам закону і ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи спір і, задовільняючи позов суд цілком законно
дійшов такого висновку.

Так, судом безперервно встановлено, що відповідачка
працювала на ВАТ «ВЗТА» і під час роботи отримала для проживання кімнату в
гуртожитку на дві особи, тобто на себе і свого сина, відповідача по справі,
який на вказаному заводі не працював.

ЗгодомОСОБА_1 було виділено 2-х кімнатну
квартируНОМЕР_2  на склад сім'ї два
чоловіки і згідно свідоцтва про право власності відповідачка є власником
двокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 70,1 кв.м.

2

На теперішній час відповідачка не працює на ВЗТА, а
відповідач взагалі там не працював, житло отримали в зв'язку з роботою
відповідачки на заводі, при умові, що звільняють кімнату в гуртожитку, а тому є
підстави для виселення їх із спірної кімнати.

Рішення
суду є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду
і до задоволення не підлягають.

Керуючись
ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 23
листопада 2006 року -залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня її проголошення.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2007 року                                                            м.
Вінниця

Колегія  суддів
судової  палати  з
цивільних   справ   апеляційного   суду Вінницької області у складі:

Головуючої:
Щолокової О.В. Суддів: Якути О.І, Міхасішина І.В. При секретарі: Петровській С.В.
За участю : відповідача ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці
заяву ОСОБА_1про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення
Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 жовтня 2006 року по
справі за позовом Жмеринського міжрайонного прокурора в інтересах держави -
Міністерства палива та енергетики України в особі ВАТ «АК Вінницяобленерго» в
особі CO «Жмеринські електричні мережі» до ОСОБА_1про
відшкодування заподіяної шкоди , -

встановила:

Жмеринський міжрайонний прокурор звернувся до суду з
позовом в інтересах держави - Міністерства палива та енергетики України в особі
ВАТ «АК Вінницяобленерго» в особі CO «Жмеринські
електричні мережі» до ОСОБА_1про відшкодування заподіяної шкоди.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької
області від 18 жовтня 2006 року позов задоволено.

На таке рішення відповідач 13.02.2007р. подав до суду
заяву у якій просив поновити строк на апеляційне оскарження вищезазначеного
рішення, посилаючись на те, що подати заяву та апеляційну скаргу у встановлений
законом строк не мав можливості, оскільки хворів.

Відповідно до ч.І ст. 294 ЦПК України заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня

Справа №
22 - 747    2007 р.       Категорія: 44      Постанова ухвалена під головуванням
Клапоушака СЮ.

Доповідач:
Щолокова О.В.

2

проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує
строк, встановлений, відповідно, законом або судом, за клопотанням сторони або
іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Колегія суддів вважає, що зазначена відповідачем причина
пропуску строку не являється поважною, оскільки відповідачем не було надано
суду переконливих доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску
строку.

Відповідно до ксерокопії довідки медичної установи
ОСОБА_1. знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.12.2006р. по 26.12.2006р..
Тобто, відповідач мав можливість своєчасно оскаржити судове рішення.

За таких обставин в поновленні строку на апеляційне
оскарження судового рішення необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 294 ЦПК
України, колегія суддів,

ух валила:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне
оскарження рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18
жовтня 2006 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом одного місяця.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 грудня 2007 року                                                                     м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Берднік І.С.,
Григор'євої Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про захист чести і гідності та відшкодування моральної шкоди,

в
с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року
ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що вона працює
завідуючою аптекою № 301, яка розташована в будинку АДРЕСА_1. Оскільки
відповідачка проживає в цьому ж будинку поверхом вище і не задоволена тим, що
під її квартирою розташована аптека, вона постійно дискредитує її та
розповсюджує про неї наклепи, надсилаючи до різних інстанцій скарги щодо
перевірки діяльності аптеки. Крім того, відповідачка в присутності сусідів,
працівників та відвідувачів аптеки неодноразово висловлювалась на її адресу
нецензурною лайкою, голосно кричала наклепи, якими принижувала її честь та
гідність.

Посилаючись на
викладене, просила захистити її честь і гідність та стягнути з відповідачки
5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Луганська від 18 травня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області від 13 вересня 2007 року, позов задоволено
частково. Визнано, що відповідачка своїми неправомірними діями принизила честь
і гідність позивачки. Стягнуто з відповідачки на користь позивачки 3000 грн. на
відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 18 травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 13 вересня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

І.С. Берднік

Л.І. Григор'єва
Справа
№2-75/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10
квітня 2007 р. Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Воробйова С.О.

при
секретарі Подлєсної О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2. про розірвання
шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом д

о відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В
обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 12 січня 1991 року він уклав
шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного
стану Красноармійського міськвиконкому Донецької області, актовий запис № 15,
шлюб перший.

Від
шлюбу мають дочку - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.

В останні два роки між подружжям постійно виникали
непорозуміння, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне
життя та ведення спільного господарства.

Шлюбно-сімейні
відносини з відповідачкою припинені з лютого 2005 року.

Майнових претензій та суперечок, що до виховання дитини
не має, шлюб розриває вперше, тому позивач просить суд розірвати шлюб з
відповідачкою, витрати по розірванню шлюбу покласти на нього.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні
вимоги, пояснивши, що судом надавався строк для примирення, однак вони з
відповідачкою не примирилися.

Відповідачка
позов визнала, не заперечує проти розлучення.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по
справі у їх сукупності, суд встановив, що сторони по справі вступили до шлюбу
12 січня 1991 року. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного
стану Красноармійського міськвиконкому Донецької області, актовий запис № 15.
Від спільного життя мають неповнолітня дитину - дочкуОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження. Шлюбні відносини припинені з лютого 2005 року через різні погляди
на життя та ведення спільного господарства. Спору про розділ майна не мають,
примиритися сторони не бажають, отже, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Витрати
по розірванню шлюбу слід покласти на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 104, 105, 109,
112 ЦК України,
ст. 10,11,209,212, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2, зареєстрований 12
січня 1991 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красноармійського
міськвиконкому Донецької області, актовий запис № 15.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з
позивача ОСОБА_1на користь держави держмито у розмірі 17 грн. на р/р
0060, код бюджетної класифікації 22090100, одержувач держбюджет
м.Красноармійська, , банк одержувача ГУДКУ у Донецькій області, МФО 834016,
відповідачку ОСОБА_2 від сплати держмита звільнити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано до Апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд протягом
10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
Апеляційному суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Справа №22Ц-1268/2007р.                                                 Головуючий
Категорія 01,19                                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
квітня 2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської
області в складі:

головуючого
Приходька К.П.,

суддів                Даценко
Л.М., Олійника В.І.,

при секретарі
Зозулі Н.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства з
іноземною інвестицією «Запорізький Автомобілебудівний Завод» на ухвалу судді
Яготинського районного суду Київської області від 16 листопада 2006 року про
відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до Закритого
акціонерного товариства з іноземною інвестицією «Запорізький Автомобілебудівний
Завод», третя особа ОСОБА_2про відшкодування матеріальних збитків та моральної
шкоди,

встановила:

14 листопада
2006 року
позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про відшкодування
матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок ДПТ.

Ухвалою судді Яготинського
районного суду від 16 листопада
2006 року за
вказаною позовною заявою відкрито провадження.

ЗАТзІІ «Запорізький
Автомобілебудівний Завод» подана апеляційна скарга на ухвалу суду в якій він
просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про
направлення справи до суду за місцезнаходженням відповідача по справі
посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У листопаді 2006
року позивач звернув до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що згідно вироку Яготинського районного суду Київської області від 16 лютого 2006 року, ОСОБА_2.,
третю особу по справі який працював водієм у відповідача, визнано винним в скоєнні
злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У відповідності з вимогами ч.З ст.110 ЦПК України
позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть
пред'являтися також за місцем проживання позивача чи за місцем завдання шкоди.

Суддею першої інстанції з
врахуванням вимог закону правильно відкрите провадження по вказаній цивільній
справі, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду,
суддя постановив ухвалу про відкриття провадження з додержанням вимог
процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі
наведеного, керуючись: ст.ст.307,312,313,314,315,317
ЦПК України колегія,

2

ухвалила:

апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства з
іноземною інвестицією «Запорізький Автомобілебудівний Завод» відхилити, а
ухвалу судді Яготинського районного суду Київської області від 16 листопада 2006 року - залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту  проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Cvду
України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді
Справа
№  2-2911/2007
листопада  2007 року
міськрайонний суд Харківської області у складі: судді Библів С.В., при
секретарі Герасименко Н.Ф., розглянув у попередньому судовому засіданні в м.
Первомайському  Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка позов підтримує та просить суд задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на такі докази:
з відповідачем  перебуває  у шлюбі з 17 листопада 1995 року. В шлюбі мають дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно якого, спору
про місце його проживання немає. Основною
причиною розірвання шлюбу є тея. Що відповідач зловживає спиртними
напоями, вчиняє в сім'ї сварки, ображає та принижує  дружину, внаслідок чого подружжя втратило
любов та повагу один до одного.  Шлюбні
стосунки та ведення сумісного господарства з відповідачем припинені понад
у судове засідання не з'явився, проте надав судові заяву про розгляд даної
цивільної справи за його відсутності, з позовом згоден.
Позов підлягає задоволенню за таких  підстав:
сторони перебувають  у шлюбі з 17
листопада 1995 року.
В шлюбі мають дитину - сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,
відносно якого, спору про місце його проживання немає. Основною  причиною розірвання шлюбу є втрата любові та
поваги між подружжям, те, що відповідач зловживає спиртними напоями, ображає та
принижує дружину.  Шлюбні стосунки та
ведення сумісного господарства з відповідачем припинені понад півроку і з цього
часу подружжя мешкає окремо. Сумісне господарство не ведеться. Позивачка на
примирення не йде і відновлювати стосунки не має наміру. Позивачка  наполягає на розірванні шлюбу.
Суд
приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається
можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Шлюб перший, витрати за реєстрацію
розірвання шлюбу слід  покласти на
підставі зазначеного та керуючись ст. ст . 3,
10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, -
Позов задовольнити повністю.
зареєстрований 17 листопада 1995 року Первомайським
міським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківської області за
актовим записом № 354 між  ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою та жителькою м. Первомайського Харківської області, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем  та
жителем м. Первомайського Харківської області - розірвати.
по оформленню розірвання шлюбу в органах РАЦС у розмірі 10 гривень покласти на
позивачку. Відповідача звільнити від сплати зазначених витрат.
Рішення може бути оскаржене а апеляційному порядку до апеляційного суду
Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Справа
№2-291-07 РІШЕННЯ
березня    2007 року           Ізяславський районний суд
Хмельницької області
в складі судді           Демчука П.В.
при секретарі                                       ГонтарукЗ.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяславі
справу за позовом ОСОБА_1до Топорівської сільської ради про визнання права
звернувся в суд із позовом до Топорівської сільської ради про визнання права
власності на вантажний автомобіль САЗ-3508, державний номерний знак НОМЕР_1. В
обгрунтування позову посилається на те, що відповідно до свідоцтва на право
власності на майновий пай йому належить частка в майні колишнього КСП ім.
Фрунзе у розмірі 1512 грн. В ході реформування господарства рішенням сходу
жителів села 9 липня 2006 року було вирішено дати дозвіл пайовикам викупити
техніку із врахування вартості майнового паю з метою її подальшого збереження
та використання. Співвласники майна не заперечили щодо передання вантажного
автомобіля позивачу, тому він просить визнати за ним право власності.
В судовому
засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.
Топори Морозюк П.П. проти позову не заперечив, пояснив суду що
сільськогосподарське товариство розпалося без дотримання ліквідаційної
процедури, власники паїв провели розподіл майна і між ними досягнуто згоди щодо
права власності на нього.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що позивачу належить частка в майні колишнього КСП ім. Щорса у розмірі 1512
грн., що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена
КСП. Ринкова вартість автомобіля САЗ-3508, державний номерний знак НОМЕР_1, рік
випуску 1991 згідно висновку експерта ПП „Ізяслав-експерт" становить 1621
грн. Різницю у вартості майнового паю та вартістю автомобіля позивач
зобов"язався сплатити співвласникам майна.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття не встановлена судом.
На підставі викладеного, керуючись ст. 328 Цивільного кодексу, ст.ст.
212-215 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1право власності на автомобіль САЗ-3508, 1991 року
випуску, двигун № НОМЕР_2, шасі НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1.
Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.