Справа  №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Борщівський
районний суд Тернопільської області

5 червня 2007
року

в
складі: головуючого                            Денисової
Т.С.

при
секретарі                                          Тхорик
І.І.

з участю
позивача                                 ОСОБА_1

представника
позивача                         ОСОБА_3.

представника
відповідача                     Мушинського
Й.К.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до відкритого
акціонерного товариства «Іване-Пустенська агропромтехніка» про витребування
майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди,  за зустрічним позовом відкритого акціонерного
товариства «Іване-Пустенська агропромтехніка» до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні майном та стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВАТ «Іване-Пустенська агропромтехніка» про
витребування майна з чужого незаконного володіння,  посилаючись на те,  що будучи на підставі договору
купівлі-продажу 37100 частин цілісного майнового комплексу,  інженерних мереж і благоустрою,  обладнання та транспорту,  укладеному із ЗАТ «Агрофірма Птахофабрика
Борщівська» 20 жовтня 2005 року,  власником автомашин ЗСК-100,  днз.НОМЕР_1,
УАЗ-469 днз НОМЕР_2,  ЗСК-100
днз.НОМЕР_3,  та ГАЗ-53 днз.НОМЕР_4,  кліток для перевезення птиці в кількості 1 тисячі
штук,  МШП та запасних частин,  що залишилися в приміщенні складу на
території ВАТ «Іване-Пустенська Агропромтехніка» у сІване-Пусте
Борщівського району,  не може отримати
своє майно,  оскільки відповідач не
допускає його до території товариства у с. Іване-Пусте,  вимагає у нього сплати орендної плати за
використання для схову майна приміщень товариства. Вказав,  що договору оренди з відповідачем не укладав.
Вважаючи вимоги відповідача безпідставними,
а дії по утриманню його власного майна протиправними,  просить позов задовольнити.

Також
позивач просить стягнути з відповідача 1700
грн. моральної шкоди,  судові витрати
віднести на  відповідача.

ВАТ
«Іване-Пустенська Агропромтехніка» звернулося до суду із зустрічним
позовом,  в якому просить зобов»язати
позивача ОСОБА_1 звільнити гаражно-складське приміщення ВАТ «Іване-Пустенська
Агропромтехніка» у сІване-Пусте,  передати ключі від приміщення та стягнути з
ОСОБА_1 на їх користь 5
000 грн.,  які позивач: міг отримати у
вигляді доходу за володіння складом,  а
ВАТ «Іване-Пустенська «Агропромтехніка» зазнало збитків на цю суму.
Вказав,  що позивач самовільно захопив
гаражно-складське приміщення,  вхідні
двері якого зачинив на свій навісний замок.

В
судовому засіданні позивач та представник позивачки ОСОБА_2. -ОСОБА_1.,
представник позивача ОСОБА_3.3аявлені вимоги підтримали і
пояснили,  що при укладенні позивачами 20 жовтня 2005 року договору
купівлі-продажу
майна ЗАТ «Агрофірма Птахофабрика Борщівська»,
останнє знаходилося в гаражно-складському приміщенні на території ВАТ
«Іване-Пустенська агропромтехніка».  При  передачі  майна
представниками  ЗАТ  позивачам
був

вручений ключ від спірного
приміщення. Окрім цього,  на той час ВАТ
«Іване-Пустенська агропромтехніка» не займалося виробничою діяльністю,  керівництва товариства не було,  а позивач ОСОБА_1. був представником за
дорученнями більшої половини акіціонерів ВАТ. ОСОБА_1. мав вільний доступ до
спірного приміщення та території ВАТ і так як території ЗАТ та ВАТ
межують,  потреб у переміщенні майна у
позивачів не було.

16 травня 2006 року до ОСОБА_1
підійшли представники ВАТ і повідомили,
не представляючи ніяких документів,
що за рішенням господарського суду розпочата процедура ліквідації
товариства,  ліквідатором призначений ОСОБА_4,  а вони вимагають від нього забрати своє майно з спірного
приміщення. Оскільки ОСОБА_1 на той час представляв інтереси більшої половини
акціонерів ВАТ і про вказане рішення акціонерам нічого не було відомо,  відмовився вірити вищевказаним особам,  а забирати майно не мав можливості,  оскільки не була підготовлена техніка та не
було робочих рук,  щоб все майно
перемістити. Оскільки при розмові із представниками ВАТ виник конфлікт,  останні зачинили спірне складське приміщення
на свій навісний замок,  встановили на
території ВАТ цілодобову охорону і з того часу позивачі доступу до свого майна
не мають. Звертаючись
по телефону та письмово до ліквідатора ОСОБА_4,  позивачі отримують відмову в поверненні майна і вимогу
оплатити 2200 гри. як
орендну плату за користування приміщенням.

Ніяких
договорів ні позивачами,  ні попереднім
власником із ВАТ заключено
не було.

Зустрічні
збільшені позовні вимоги не визнають і пояснили,  що перешкод відповідачу в користуванні
гаражно-складським приміщенням позивачі не чинять. Дійсно на дверях спірного
приміщення висить їх навісний замок. Однак лише по вимозі відповіда.ча позивачі
не можуть зайти на територію ВАТ і звільнити спірне приміщення від свого майна.

Представник
відповідача в судовому засіданні основний позов не визнав і пояснив,  що поз;ивачї самовільно захопили
гаражно-складське приміщення на території ВАТ і користуються ним.  Відомо їм про це стало 16 травня 2006 року. З усних
пояснень ОСОБА_1 дізналися,  що останній
використовує цей склад для зберігання майна. ВАТ не приймало майно ОСОБА_1 на
зберігання і не давало дозволу на його поміщення в цьому складі. На їх
неодноразові вимоги звільнити приміщення,
заплатити орендну плату або оформити договірні відносини стосовно
подальшого користування цим майном,
позивачі не реагують.

Зустрічні
позовні вимоги представник відповідача в судовому засіданні збільшив,  просить стягнути з позивача ОСОБА_1 в користь ВАТ
«Іване-Пустенська агропромтехніка» 18212,
80 грн.,  які виражаються у
доходах,  які міг одержати позивач за час
незаконного володіння гаражно-складським приміщенням ВАТ та шкоді якої зазнало
останнє в зв»язку з неможливістю користуватися своїм майном.

Представник
відповідача пояснив,  що за період
незаконного володіння складом позивачі могли отримати доходу 5000 грн.,  що розраховується з розрахунку орендної плати
у випадку передачі цього майна в оренду,
а ВАТ в свою чергу зазнало збитків на таку суму.

Суд,  вислухавши пояснення сторін,  свідків,
дослідивши та оцінивши письмові докази по справі,  вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення,  а у задоволенні зустрічних збільшених
позовних вимог ВАТ «Іване-Пустеська агропромтехніка» слід відмовити виходячи з
наступного.

На
підставі договору купівлі-продажу 37100 частин цілісного майнового
комплексу,  інженерних мереж і
благоустрою,  обладнання та
транспорту,  укладеному між ЗАТ
«Агрофірма Птахофабрика Борщівська» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2. 20 жовтня 2005 року,  що зареєстрований на Товарній Біржі
«Тернопільська біржа нерухомості» Р №
57,  та акту
приймання-передачі майна ЗАТ «Агрофірма Птахофабрика Борщівська» від 20 жовтня 2005 року,  останні є власниками в рівних долях спірного
майна: автомашин ЗСК-100,
днз.НОМЕР_1,  УАЗ-469 днз НОМЕР_2,  ЗСК-100 днз.НОМЕР_3,  та ГАЗ-53 днз.НОМЕР_4,  кліток для перевезення птиці в кількості 1 тисячі
штук,  Міпп та запасних частин,  що залишилися в приміщенні складу.

Як
встановлено з постанови господарського суду Тернопільської області від б квітня
2007 року
постановою господарського суду від 3
травня 2006 року

ВАТ
«Іване-Пустенська агропромтехніка» визнано банкрутом,  відкрито ліквідаційну процедуру у
відповідності до вимог  ст. 52 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом
та призначено ліквідатором ОСОБА_4.

Ухвалою
господарського суду від 7
грудня 2006 року за
результатами розгляду заяви ліквідатора припинено процедуру розпорядження
майном божника ВАТ «Іване-Пустенська агропромтехніка».

Постановою
господарського суду від б квітня 2007
року вдруге боржника ВАТ «Іване-Пустенська агропромтехніка» визнано
банкрутом,  відкрито ліквідаційну
процедуру банкрута та призначено ліквідатором ОСОБА_4.

Свідок
ОСОБА_5 в
судовому засіданні пояснив,  що до
ліквідації ЗАТ «Агрофірма Птахофабрика Борщівська» був головаю правління і був
присутній при передачі позивачам майна за договором купівлі-продажу. Території
ВАТ та ЗАТ межують і,  оскільки ВАТ вже
довший час не займалося виробничою діяльністю,
а він був представником за дорученням більшої половини акціонерів ВАТ і
мав доступ до майна ВАТ,  використовував
складські приміщення ВАТ для зберігання рухомого майна ЗАТ. Спірне майно,  зазначене позивачами,  дійсно ним було складене у спірне
гаражно-складське приміщення,  ключ від
якого був переданий ОСОБА_1 після укладення договору купівлі-продажу. Ніяких
договорів оренди ним не складалися із адміністрацією ВАТ.

Свідок
ОСОБА_6 суду пояснив,  що був присутній 16 травня 2006 року на
території ВАТ. В конфліктній ситуації,
що склалася,  представники
ВАТ,  як вони себе називали не
представляючи ніяких документів,
вимагали у ОСОБА_1 забрати своє майно з спірного приміщення складу.
Останній немаючи підстав вірити їм,
відмовився виконувати їх розпорядження,
адже він був на той час представником за дорученням більшої половини
акціонерів ВАТ замість ОСОБА_7. Названі представники ВАТ закрили склад на свій
замок і встановили цілодобову охорону. Ніякої допомоги в звільненні приміщення
складу тими особами не надавалося.

Свідок
ОСОБА_8 в судовому засіданні ствердив,
що за розпорядженням ОСОБА_1. двічі приходив з групою робітників до
території ВАТ забрати майно зі складу,
однак сторожі їх не впускали.

Він сам
на прохання ОСОБА_1 телефонував до ОСОБА_4.,  останній обіцяв дати розпорядження охороні впустити
ОСОБА_1 на територію і віддати майно,
але не виконував обіцянки.

Як
пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_9.,  виконуючи
обов»язки сторожа на території ВАТ у с. Іване-Пусте,  без розпорядження ОСОБА_4. нікого на
територію ВАТ не пускає. В спірному складському приміщенні дійсно знаходиться
майно позивачів і на дверях встановлений замок ОСОБА_1

Факт
знаходження спірного майна у спірному приміщенні також підтверджується актом
опису й арешту майна,  складеним
державним виконавцем 16 квітня 2007 року.

З копій
листів,  адресованих ОСОБА_1 за підписом
ліквідатора ВАТ «Іване-Пустенська агропромтехніка» вбачається,  що ОСОБА_1 пропонується негайно забрати своє
майно зі складу ВАТ та вимагається заплатити 2200 грн. орендної плати за користування складом.

Копії
актів про попередження про звільнення приміщення складу ВАТ «Іване-Пустенська
агропромтехніка»,  долучених до
зустрічної заяви відповідачем,  суд до
уваги не бере,  оскільки складені вони
лише представниками Е!АТ у відсутності ОСОБА_1,  дії
якого засвідчуються в актах.

Представник
відповідача не зміг пояснити суду на якому саме засобі друку виготовлені
згадані акти у с. Іване-Пусте 16
травня 2006 року.

Як
пояснив ОСОБА_1 жодного акту чи листа,
окрім листа від ЗО березня 2007
рою/,  від ОСОБА_4. він не
отримував.

Згідно  ст. 50 Закону України "Про
власність" та  ст. 387 ЦК України,  власник у будь-якому випадку має право
витребувати своє майно від особи,  яка
незаконно,  без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

А
тому,  суд вважає,  позовні вимоги позивачів щодо повернення
належного їм майна автомашин ЗСК-100,
днз.НОМЕР_1,  УАЗ-469 днз
НОМЕР_2,  ЗСК-100 ДН3.НОМЕР_3,  та ГАЗ-53 днз.НОМЕР_4,  кліток для перевезення птиці в кількості

1 тисячі
штук,  МШП та запасних частин,  що залишилися в приміщенні складу на
території ВАТ «Іване-Пустенська Агропромтехніка» у с. Іване-їїустє Борщівського
району,  підлягають до задоволення.

У
відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок,  моральних чи фізичних страждань або інших
негативних явищ,  заподіяних фізичній чи
юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Враховуючи
вищенаведене,  суд вважає,  що позивач ОСОБА_1 не довів втрат немайнового
характеру,  а судом не здобуто
доказів,  заподіяння останньому моральної
шкоди.

Аналізуючи
здобуті в судовому засіданні докази,  суд
приходить до висновку,  що збільшені
позовні вимоги ВАТ «Іване-Пустенська агромпромтехніка» до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні майном та стягнення матеріальної шкоди є
безпідставними,  а тому задоволенню не
підлягають.

З
відповідача в користь позивачів слід стягнути судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору у сумі 60
грн.,  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді у сумі ЗО грн.,  а всього судових витрат на суму 90 грн.

На
підставі  ст.  ст. 13,
50 Закону
України "Про власність",
ст.  ст. 386, 387, 390, 391, 1166, 1167 ЦК України
п.3, 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4,  п.3, 4
постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20 та,  керуючись
ст.  ст. 10, 11, 60,  212 ЦПК України,

вирішив:

Позовні
вимоги ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до відкритого
акціонерного товариства «Іване-Пустенська агропромтехніка» задовольнити
частково.

Зобов»язати
ВАТ «Іване-Пустенська Агропромтехніка» с. Іване-Пусте Борщівського району
Тернопільської області повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  жителям АДРЕСА_1 автомашини ЗСК-100
ДН3.НОМЕР_1,  УАЗ-469 днз. НОМЕР_2,  ЗСК-100 днз.НОМЕР_3 та ГАЗ-53
ДН3.НОМЕР_4,  клітки для перевезення
птиці в кількості 1 тисяча штук,  МШП та
запасні частини,  що знаходяться в
приміщенні складу ВАТ «Іване-Пустенська Агропромтехніка» у с. Іване-Пусте
Борщівського району.

В задоволенні
інших позовних вимог відмовити.

В
задоволенні збішених позовних вимог ВАТ «Іване-Пустенська Агропромтехніка» до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення матеріальної
шкоди відмовити за безпідставністю.

Стягнути
з ВАТ «Іване-Пустенська Агропромтехніка» в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2. 90 грн. судових
витрат.

Інші
судові витрати покласти на сторони в тих межах,
в яких вони їх понесли.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду
Тернопільської області та апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження в такому ж порядку.