Справа № 2- 2104 / 2007 року
РІШЕННЯ

Іменем України

12
грудня 2007 року       Ізюмський
міськрайонний суд Харківської області

у
складі: головуючого судді Бутенко В.М.

при
секретарі Костенко В.В.

представника
позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Ізюм позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виділ частки майна і стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У жовтні
2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те,
що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, мають одну дитину - сина. Під час
шлюбу вони купили квартиру. З 2006 року вона пішла із спірної квартири з сином
і проживають в іншій квартирі окремо від відповідача, який проживає і
користується усією квартирою з співмешканкою та її дитиною, її родичами і
знайомими. Позивачка просить провести поділ квартири, згідно рівності часток в
спільному майні подружжя, виділивши їй дві кімнати №№ 6 і 8, відповідачу одну
кімнату № 7, а коридор, кухню, туалет та ванну залишити в спільному
користуванні, оскільки вона має на утриманні неповнолітнього сина та чоловіка у
другому шлюбі. Крім цього відповідач заподіяв їй моральну шкоду в сумі 3000
грн. - він порушував її права власника на цю квартиру, перешкоджав їй у праві
користування квартирою, без її згоди вселив в квартиру сторонню особу з
дитиною, відповідач користується всією квартирою без її згоди. Відповідач та
його співмешканка постійно їй дзвонять та турбують її, погрожують їй, вона
постійно з цього приводу хвилюється, знервована та страждає, порушено її
звичний спосіб життя.

Позивачка
просить суд виділити їй в квартирі АДРЕСА_1 кімнати 6 площею 13,9 кв.м. і 8
площею 10,2 кв.м., кухню, коридор, туалет та ванну залишити в спільному
користуванні, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду і судові
витрати по справі.

Представник
позивача позовні вимоги підтримала і просить позов задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просить суд у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що він не заперечую факту, що позивачка має право на частину
спірної квартири, яку вони купили під часу їх шлюбу, але він пропонував їй
компенсацію за її частку в сумі 12000 грн., але позивачка відмовилась.
Позивачка з травня 2006 року добровільно виїхала із спірної квартири, забравши
всі меблі та майно з квартири. Він проживає у спірній квартирі, з листопада у
квартирі проживає його співмешканка з дитиною. Він дійсно поміняв вхідні замки
на дверях у квартиру, позивачка не має можливості зайти без нього у квартиру.
Не бажає, щоб позивачка з новим чоловіком проживала у спірній квартирі, або
здавала кімнати квартири стороннім найманцям.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, представника позивача, перевіривши матеріали
справи, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом
установлено, що 30 вересня 2000 року між позивачем і відповідачем
зареєстрований шлюб, актова запис № 236 (а.с. 7), прізвища після реєстрації
шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4, актова
запис № 4 (а.с. 12).

27
червня 2001 року сторони купили квартиру, в рівних долях кожний, що знаходиться
в АДРЕСА_1, загальною площею 68,3 кв.м., до якої надходять: коридор пл. 9,7
кв.м., шафа пл. 0,9 кв.м., кухня пл. 8,5 кв.м., ванна пл. 2,5 кв.м., туалетна
пл. 1,1 кв.м., жили кімнати пл. 13,9 кв.м., 18,8 кв.м., 10,2 кв.м., балкон пл.
1,0 кв.м., лоджія пл. 1,7 кв.м. (а.с. 13, 8). Вартість спірної квартири є 23864
грн. (а.с. 16). З 21.09.2001 року сторони з сином зареєстровані у спірній
квартирі (а.с. 9-10).

21
червня 2005 року шлюб між сторонами розірваний, актовий запис № 118 (а.с. 11).
Позивач 16 червня 2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, актова запис № 121,
прізвища після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 15).

Частиною
3 статті 370 ЦК України встановлено, що виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього
Кодексу.

Відповідно
до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із законом або неможливим (частина друга статті
183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його
частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Сторони є співвласниками спірної квартири,
вартість спірної квартири є 23864 грн. (а.с. 8, 13, 16), і кожен із них має право
володіння, користування і розпорядженням цим майном. Позивач ОСОБА_2 бажає
виділ у натурі частки із цього майна, що є у спільній сумісній власності.
Позивач ОСОБА_2 не дала згоди на грошову або іншої матеріальної компенсації
вартості її частки.

Спірна
квартира є ізольоване помешкання в багатоквартирному житловому будинку на 2
поверсі, що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 68,3 кв.м., до якої
надходять: коридор пл. 9,7 кв.м., шафа пл. 0,9 кв.м., кухня пл. 8,5 кв.м.,
ванна пл. 2,5 кв.м., туалетна пл. 1,1 кв.м., жили кімнати пл. 13,9 кв.м., 18,8
кв.м., 10,2 кв.м., балкон пл. 1,0 кв.м., лоджія пл. 1,7 кв.м..

Частиною
2 статті 183 ЦК України встановлено, що неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового призначення.

У
відповідності ст. 382 ЦК України квартира є ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Як
вбачається із пояснень сторін ОСОБА_2 з травня 2006 року виїхала з сином із
спірної квартири і вони стали проживати в іншому жилому приміщенні, у червні
2007 року позивачка зареєструвала новий шлюб, склад сім'ї три чоловіка. Наміру
проживати у спірній квартирі не має, але має намір надати свою частку квартири
наймачам. ОСОБА_3 з 2001 року проживає у квартирі, з листопада 2006 року
проживає у квартирі з співмешканкою та її дитиною, користується усіма
помешканнями спірної квартири, бажає надати ОСОБА_2 грошову компенсацію
вартості її частки квартири в сумі 12000 грн..

Суд
вважає, що відповідно до вимог закону спірна квартира ділиться в натурі, коли
це можливо без нерозмірної шкоди для її основного призначення. Основним
призначенням квартири є забезпечення співвласників і членів їх сім'ї житлом.
Відповідно до будівельних норм і правил житлове приміщення (квартира) повинне
складатися з жилої кімнати та інших допоміжних приміщень.

За таких
установлених судом обставинах по справі суд не має можливості виділити частки
із спірної квартири, що є у спільній сумісній (частковій) власності сторін, у
вигляді ізольованих жилих кімнат і других допоміжних приміщень із самостійними
виходами, які можуть використовуватись як самостійні квартири або які можна б
було переобладнати у такі квартири.

У даному
випадку судом може бути визначено порядок користування приміщеннями спірної
квартири, якщо про це буде заявлено позов, але позивачка таких вимог суду не
заявляла і суд такі вимоги не розглядав.

Суд
відмовляє ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог у частині виділу частки майна.

Відповідно
до вимог ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Суд встановив, що ОСОБА_3 з травня 2006 року проживав у
спірній квартирі один, без згоди ОСОБА_2 з листопада 2006 року у спірній
квартирі проживає співмешканка ОСОБА_3 та її дитина і знайома жінка, які
користуються усіма помешканнями спірної квартири, ОСОБА_3 дійсно поміняв вхідні
замки на дверях у квартиру, позивачка не має можливості зайти без нього у
квартиру.

Діями відповідача були порушені законні права
співвласника позивачки ОСОБА_2 і у винних діях відповідача ОСОБА_3 є|наявний| причинний зв'язок з|із| тим, що наступили|настали| для позивачки вказані
наслідки|результатів|.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановленою частиною другою цієї статті.

Суд приходить до висновку, що моральну шкоду необхідно
стягнути з відповідача, з особи, винними діями якого її заподіяно.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування
моральної шкоди позивачки ОСОБА_2, з урахуванням положень п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року та у відповідності ст.
1167 ЦК України: розмір моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру,
обсягу та тривалості страждань ОСОБА_2, можливості відновлення її немайнових
втрат, стану її як співвласника, істотності вимушених змін в її життєвих
стосунках, - суд виходить із засад розумності, виваженості і справедливості.

Розмір моральної шкоди суд зменшує до суми 2000 грн. на
користь позивача.

Судові витрати суд стягає з відповідача на користь
позивача в порядку вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 183, 370, 364, 382, 386, 1167 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги
ОСОБА_2 задовольнити частково. У задоволені позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про виділ частки майна відмовити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти |сприза заподіяну|спричинену| моральну шкоду в сумі
2000 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі
8 грн. 50 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
в сумі 30 грн. 00 коп., а разом суму 38 грн. 50 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Головуючий: суддя