УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року травня
місяця „07" дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:    Панкова М.В. Суддів:    Ісаєва Г.А.

Белинчук Т.Г. При секретарі:
Бахтагарєєвій М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Комунального підприємства „Приватизаційне
бюро" про визнання недійсним розпорядження органу приватизації, свідоцтва про
право власності на квартиру, визнання недійсними договорів купівлі-продажу
квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Київського
районного суду міста Сімферополя АР Крим від 21 грудня 2006
року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у червні
2002 року звернулися
до суду з позовом до КП „Приватизаційне бюро", третім особам ОСОБА_3,
ОСОБА_4. про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в
частині 1/2 частки
квартири ( а.с. 2).

Свої позовні вимоги вона мотивувала тим, що вказана квартира була
приватизована на підставі розпорядження органу приватизації виконавчого
комітету Сімферопольської міської ради №
427 від 18 квітня 1995 р. наОСОБА_2.
іОСОБА_1. в рівних частках. При цьому ОСОБА_2. було видане свідоцтво про право власності на квартиру,
зареєстроване в БТІ 22 травня 1995 року за № 202 в реєстровій
книзі. ОСОБА_1, приватизацію і свідоцтво про право власності відносно себе
вважає незаконними, посилаючись на те, що
заяву на приватизацію квартири вона не підписувала і своєї згоди на приватизацію
не давала. Про приватизацію квартири і про видачу свідоцтва про право власності
на неї їй стало відомо пісня  ухвалення
судом рішення про виселення.

Вказані вимоги
були розглянути та Київського райсуду
м. Сімферополя ухвалено рішення від 05.11.2003
року про задоволення позову (а.с.
121-122), яке скасовано ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 03.03 .2004 року , з урахуванням
ухвали Апеляційного суду АР Крим від 31.03.2004
року ( про
усунення описки), справа направлена но
новий розгляд до суду першої інстанції.
( а.с. 148-149,157)

У листопаді 2005 року ОСОБА_1,
ОСОБА_2. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4.,
КП „Приватизаційне бюро" про визнання недійсним розпорядження органу
приватизації виконавчого комітету Сімферопольської міської ради № 427
від 18 квітня 1995 р. про приватизацію
квартириАДРЕСА_1, про визнання недійсним договору купівлі-продажу цієї
квартири від 6 травня 1997 року між ОСОБА_5
по довіреності від їх імені таОСОБА_3,
та визнання

Справа №22-ц-1971/2007
р                                Головуючий суду першої інстанції:

Козленко В.В. Доповідач:        Белинчук Т.Г.

ндійсним договору купівлі-продажу від 31 березня 1999 р, міжОСОБА_3та
ОСОБА_4. (а.с. 191-194,
170-172).

Позовні вимоги
мотивовані тим, що письмової згоди на приватизацію квартири ОСОБА_1 не давала і
таким чином приватизація здійснена в порушення закону, а державна квартира не
може бути предметом договору купівлі-продажу, в зв'язку з чим всі угоди
купівлі-продажу вказаної квартири повинні бути визнані недійсними. Крім того,
ОСОБА_5 по їх довіреності ніякої угоди купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 не укладав.

Останнім
рішенням Київського районного суду міста Сімферополя АР Крим від 21 грудня 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2. відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 таОСОБА_2.
просять рішення суду скасувати з направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того,
що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши
суддю-доповідача, осіб, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи
рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач
не надав суду достатніх доказів тих обставин на які він посилається як на
обґрунтування своїх позовних вимог, крім того вони пропустили строк для захисту
своїх прав.

З даними
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають вимогам закону і підтверджені зібраними по справі доказами.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розпорядження органу приватизації
виконкому Сімферопольської міської ради № 427 від 18 квітня 1995 року у власність
позивачок ОСОБА_2. і ОСОБА_1 в рівних частках була передана квартираАДРЕСА_1,
на підставі чого видано свідоцтво про право власності на квартиру від 18 квітня 1995 року ( а.с. 5, 14).

07 травня 1996
року ОСОБА_2. і ОСОБА_1 видали ОСОБА_5. нотаріальне посвідчене доручення на
продаж квартириАДРЕСА_1 (а .С.86 цивільної справи № 2-3892000 р.)

06 травня 1997
року ОСОБА_5, діючи на підставі вказаного доручення від імені ОСОБА_2. і
ОСОБА_1 продав вказану квартиру ОСОБА_3, про що свідчить нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу квартири від 06 травня 1997
року (а.с. 77).

31 березня 1999
р. ОСОБА_6., діючий за дорученням від імені ОСОБА_3 продав вказану
квартируОСОБА_4., про що свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі
продажу від 31 березня 1999 року (а.с. 76).

Цивільні справи
відносно спірного об'єкту -
квартири АДРЕСА_1 у судах
розглядаються з 1998 року.

Згідно рішення
Київського районного суду м.Сімферополя від 22 лютого 1999
року позов ОСОБА_3 задоволений. ОСОБА_2. зобов'язана виконати умови
договору купівлі-продажу квартири від 06.05.1997
року шляхом виселення її зі всіма неповнолітніми членами родини з
квартириАДРЕСА_1. ОСОБА_3 вселена у вказану квартиру. Рішення набрало законної
сили (цивільна
справа № 2-5011999
рік, а.с. 177-179 даної
справи)

Згідно рішення Київського районного суду м. Сімферополя
від 05 червня 2000 року позов
ОСОБА_4. задоволений. ОСОБА_1. виселена зі всіма неповнолітніми членами родини
з квартириАДРЕСА_1. ОСОБА_4вселений у вказану квартиру. Рішення набрало
законної сили ( цивільна
справа № 2-3892000
рік, а.с. 61 даної
справи).

Згідно рішення
Київського районного суду м. Сімферополя від 04 грудня 2001
року в задоволені позову прокурора Київського району м. Сімферополя в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_2., ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовлено. Рішення набрало
законної сили ( цивільна
справа  №2-3727/2001 р.)

В рамках
розгляду даної цивільної справи ухвалою від 25 червня 2002
року . було
зупинено виконавчі дії по виселенню ОСОБА_1. зі всіма членами родини з
квартириАДРЕСА_1 до розгляду справи по суті (а.с. 25).

Колегія суддів
вважає, що надавши доручення ОСОБА_5. на продаж спірної квартири 07 травня 1996 року позивачки
розпорядилися квартирою. На час надання вказаного доручення позивачкам було
достовірно відомо про те, що квартира належить їм на праві власності. Проте з
позовом про оспорювання розпорядження про приватизацію, яка надало позивачкам
право власності на квартиру Позивачка ОСОБА_1. звернулася до суду у 2002 році а ОСОБА_2. у 2005 році.

Крім того 06 травня 1997 року позивачки
ОСОБА_2. та ОСОБА_1. через свого представника за дорученням ОСОБА_5 продали
спірну квартиру ОСОБА_3

До теперішнього
часу доручення від 07.05.1996
року на ім'я ОСОБА_5 у встановленому законом порядку ні кім не оспорено. В
різних зверненнях до правоохоронній органів позивачки викладали різни обставини
видачі доручення, у тому числі, заперечували взагалі факт його видачі.

Доводи
апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_5. не укладав договору
купівлі-продажу від імені позивачок з ОСОБА_3, суперечать пояснення державного
нотаріуса ОСОБА_9., допитаної в якості свідка, яка пояснювала що перевіряла
повноваження сторін та правовстановлюючи документи на квартиру. Крім того суд
першої інстанції дав правову оцінку письмовим поясненням ОСОБА_5., посвідченим
нотаріусом іншої країни, та прийшов до висновку що вони отримані поза
процесуальним шляхом, а встановити місце знаходження ОСОБА_5. не виявилося
можливим.

Посилання в
апеляційної скарги що при видачі дорученням на ім'я ОСОБА_5. позивачка ОСОБА_1.
не мала паспорту та мала іншу фамілію після реєстрації шлюбу, правового
значення не має, оскільки доручення ніким не оспорено.

Посилання на те,
що ОСОБА_1. не підписувала у 1995
році заяву на приватизацію квартири, у зв'язку з чим розпорядження про
приватизацію повинно бути визнано недійсним, не може бути прийнятий до уваги,
оскільки про право власності на квартиру позивачки було достовірно відомо ще в 1996 році при наданні
доручення, та у тому числі в 1998
року при розгляді спору про виселення з квартири. Проте до суду з позовом
про визнання розпорядження про приватизацію недійсним ОСОБА_1. звернеться лише
у 2002 році,
тобто с пропуском
строку на звернення до суду за захистом порушеного права.

Доводи
апеляційної скарги, що суд необгрунтовано відмовив у зупиненні провадження по
справі у зв'язку з тім, що позивачками подана скарга по постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8
не засновані на законі, оскільки статті 201, 202 ЦПК України не передбачають підстав зупинення провадження
по справі у зв'язку з вказаними обставинами.

У зв'язку з
викладеним, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді
апеляційної інстанції, у зв'язку з чим не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є
законним і обгрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, ґрунтуючись на усесторонньому, повному, об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності і підстав до
його відміни немає.

На підставі викладеного і керуючись статтями 303, 307, 308, 315, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу     ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Сімферополя АР
Крим від 21 грудня 2006
року  залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом
двох місяців.