Справа № 22-ц-2592 /
2007 року Категорія :
про визнання особи такою, що втратила право користування
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді:                            - Бородіна М.М.,

суддів:                                                 - Гальянової І.Г.,

- Ларенка
В.І.,

при секретарі:                                    - Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського район­ного суду м. Харкова від 24 січня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: виконком Київської
районної ради м. Хар­кова, про визнання таким, що втратив
право користування жилим приміщен­ням, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись у суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа: виконавчий комітет Київської районної ради м. Хар­кова, про
визнання таким, що втратив право користування жилим приміщен­ням.

На обґрунтування своїх вимог позивачі вказували, що згідно ордеру № 0681 від 2 березня 1978 року,
відповідачу на його сім'ю разом з дружиною ОСОБА_2
та донькою ОСОБА_3 була надана двохкімнатна квар­тира АДРЕСА_1. Позивач
ОСОБА_2 перебувала з відповідачем у шлюбі з 1958 до 1994
року. Після розірван­ня шлюбу, осінню
1994 року відповідач виїхав до своєї матері у селище Во-лодарськ,
Свердловського району Луганської області. Після цього відповідач у квартирі не проживав, тільки періодично до 1996 року приїжджав забирати своє особисте майно. Ключі у відповідача залишились, замки вони не замі­нювали,
ніколи не перешкоджали його проживанню у спірній квартирі. Вка­зують, що
відповідач з 1994 року у квартирі не проживає, за
комунальні по­слуги не сплачує, участі у поточних ремонтах квартири не приймав.

Відповідач проти
заявлених вимог заперечував, вказуючи, що у квар­тиру АДРЕСА_2 він був змушений
переїхати з 1994 року
доглядати за матір'ю, яка померла у 1998 році. Після її смерті він залишився
проживати у АДРЕСА_3 у ОСОБА_4, якій допомагав у
господарстві та ще про­живав по АДРЕСА_2 до грудня 2005 року. Після 2005 року він продав квартиру по АДРЕСА_2 і тимчасово проживав по АДРЕСА_3, де і проживає на
теперішній час.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволені і ОСОБА_1 визнаний таким, що
втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої ін­станції скасувати, посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали цивільної справи, вва­жає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ст.
71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо
наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей
строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Таким чином, байдуже до збереження права на проживання у жилому приміщенні
наймач або члени його сім'ї можуть відноситись тільки протягом 6 місяців, в іншому випадку вони можуть бути визнані
такими, що втратили право на проживання.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач з осені 1994 року у спі­рній квартирі не проживає.

Цей факт
підтверджується наступними доказами: показаннями свідків у судовому засіданні; актами мешканців будинку № 5 по проспекту Жуков­ського м. Харкова від 02.08.01р. щодо
його не проживання у спірній квартирі з 1994 року (а. с. 6,
120, 131); довідкою міської лікарні № 28 від 13.02.01р. про те, що відповідач на диспансерному
обліку у поліклініці міської лікарні № 28 не перебував, надання допомоги йому
у відповідних журналах не заре­єстровано, амбулаторна картка в реєстратурі
відсутня (а. с. 10); довідкою Харківського
поштамту від 08.08.01р. про те, що ОСОБА_1 підписку на періодичні видання за період з 2000 по 2001 роки не здійснював, замовну
кореспонденцію не отримував, пенсія йому за період з 1999 по 2000 роки не виплачувалась (а. с. 11); довідкою КП «Харківське міське БТІ» від 06.07.01р. про
відсутність з 01.01.99р. звернень ОСОБА_1 з приводу обміну жи­лого приміщення (а. с. 12); службовою запискою
працівників КЖЕП № 19 від 05.10.01р. щодо відсутності звернень з приводу порушення
його житлових прав (а. с. 13); довідками
відділу пенсійного забезпечення Київського район­ного управління
Пенсійного фонду України від 13.07.01р. та 06.09.06р. про те, що він на обліку
не перебував та пенсію не отримував ( а. с. 14, 133); до­відкою Київського РВВС м. Харкова про відсутність
з 1994 року його звер­нень
щодо порушення житлових прав (а. с. 15).

Ствердження ОСОБА_1 щодо вимушеного не проживання та до­води на обгрунтування поважності причин його відсутності
протягом трива­лого часу у спірній квартирі - не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не ґрунтуються на матеріалах справи. Посилання відповідача про
догляд за похилого віку матір'ю як на поважну причину його відсутності у

до уваги, оскільки мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 померла у 1998 році, однак після її смерті він продовжував проживати у сел. Володарськ
та не намагався вселитись у спірну
квартиру, не цікавився нею, комунальні по­слуги не
сплачував.

За ч. З ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обстави­ни, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріа­льного та
процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Судова
колегія, керуючись ст. ст. 303 307, 308, 314, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.