АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 ц
-8237/ 2007                              Головуючий
в 1-й інстанції - Мельник В.В.
19/21                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів -
Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при
секретарі   - Білоконь Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України  в м. Павлограді

на рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня

2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції

Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних

захворювань
України в м. Павлограді про стягнення недонарахованих щомісячних страхових

виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ВВД ФССНВВПЗ України в м.
Павлограді про стягнення недонарахованих щомісячних страхових виплат і просив
стягнути з відповідача на його користь 5773,68 грн. в рахунок недоплачених
щомісячних страхових виплат.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилався на те, що у зв'язку із професійним
захворюванням, отриманим на виробництві, згідно висновку МСЕК від 02.03.2006
року йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності, а
відповідачем призначено до виплати щомісячні страхові виплати. Але за час
сплати щомісячних страхових виплат відповідач, в порушення вимог закону,
неправильно застосовував коефіцієнт росту середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики.

Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2007
року позов ОСОБА_1. до ВВД ФССНВВПЗ України в м. Павлограді задоволено
повністю.

З відповідача на
користь позивача стягнено в рахунок недонарахованих щомісячних страхових виплат
5773,68 грн. за період з 01.03.2006 р. по 31.05.2007 р. Суд зобов'язав
відповідача поводити виплату позивачу страхових сум у розмірі 3402,48 грн.
щомісячно, починаючи з 01.06.2007 року, з подальшим перерахуванням у випадку
зміни ступеню втрати професійної працездатності та підвищення в порядку,
встановленому законодавством України.

Не погодившись з
вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
01.08.2007 року з тих підстав, що висновки суду не   відповідають вимогам матеріального закону і обставинам
справи. Крім того, судом допущено порушення норм процесуального закону.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення,
відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що при нарахуванні позивачу страхових виплат, відповідач
неправильно застосовував норми ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі -
Закон № 1105-Х1У від 23.09.1999 року) в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, та помилково застосував до розрахунку коефіцієнти росту
реальної середньої заробітної плати, встановлені постановами правління
відповідача, а не коефіцієнти росту середньої заробітної плати, затверджені
Державним комітетом статистики України.

Однак, з такими
висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам норм
матеріального права.

Відповідно до
ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон) страхування від нещасного
випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків -
некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який
затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст.16
цього Закону передбачено, що безпосереднє управління Фондом соціального
страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча
дирекція.

Згідно зі ст.17
Закону № 1105-Х1У від 23.09.1999 року - правління Фонду соціального страхування
від нещасних випадків, зокрема, спрямовує і контролює діяльність виконавчої
дирекції Фонду та її робочих органів; затверджує інструкцію про порядок
перерахування, обліку та витрачання страхових коштів, погоджену з Національним
банком України і спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади,
інші нормативні документи, що регламентують внутрішню діяльність Фонду.

Рішення
правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для
виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Частиною ч.2
ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» передбачено, що перерахування сум щомісячних
страхових виплат проводиться також у разі зростання у попередньому календарному
році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування
проводиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з
пп.4.4.2-4.4.4 Порядку призначення та здійснення страхових виплат потерпілим
(членам їх сімей), узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики
України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від
31.01.2002 р. №7 ( діючого на час виникнення спірних правовідносин) - при
проведенні перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року
середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована
середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату
настання права на перерахування максимальну величину (граничну суму) заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески до Фонду.

Перерахування
щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог абз.3 ч.1 ст.34
Закону № 1105-Х1У від 23.09.1999 року, а саме: у разі, коли потерпілому одночасно
із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з
одним і тим самим нещасним
випадком або професійним захворюванням, їх сума не повинна перевищувати
середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума
перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (станом на 1
березня відповідного року) обмежується відкоригованим середньомісячним
заробітком потерпілого.

При
перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня для коригування
середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на який
перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за
рішенням правління Фонду.

Аналогічна норма
міститься і в новій редакції Порядку призначення та здійснення страхових виплат
застрахованим особам ( членам їх сімей), затвердженого постановою Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 27.04.2007 року № 24, згідно з п. п. 3.4.4,3.8.2 якого
розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів
перерахування, які встановлюються правлінням Фонду щороку з 1 березня, а
перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з
відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат,
затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Вказаний Порядок
призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх
сімей) затверджено відповідно до Закону № 1105-Х1У від 23.09.1999 року, до
якого внесено зміни Законом України № 717-У від 23.02.2007 року, що набрав
чинності 20.03.2007 року, відповідно до яких пункт 7 частини 7 статті 17 Закону
№ 1105-Х1У від 23.09.1999 року доповнено абзацом 11 та визначено повноваження
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків щодо затвердження
Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

З матеріалів
справи вбачається, що відповідачем проводились перерахування щомісячних
страхових виплат позивачу у відповідності з постановами   Фонду від 06 березня 2006 року № 3 ( на
коефіцієнт 1,203), від 28.02.2007 року №9 (на коефіцієнт 1,183)- в кожній з яких
зазначено, що такий коефіцієнт взято за даними Державного комітету статистики
України.

Таким чином,
проведений відповідачем перерахунок належних ОСОБА_1, щомісячних страхових
виплат грунтується на вимогах закону, а висновок суду першої інстанції було
зроблено з порушенням вимог ч.2 ст. 29 Закону № 1105-Х1У від 23.09.1999 року.

На підставі
викладеного колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому
останнє підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову
ОСОБА_1, в задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді -задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня
2007 року - скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позову до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді про перерахунок та стягнення
недонарахованих щомісячних страхових виплат.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
часу.