УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2007 року                                                                                              м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду   Одеської

області в
складі:

головуючого                            Косогор Г.О.

суддів                                  Ткачук О.О. Ісаєвої Н.В.

при секретарі                                  Забалуєвої Г.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Одеського обласного управління
юстиції на рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 20
жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного управління юстиції (треті особи: начальник Одеського обласного управління юстиції ОСОБА_2, начальник
Державної виконавчої служби Одеської області ОСОБА_3) про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У серпні 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Одеського обласного управління юстиції (треті особи:
начальник Одеського обласного управління юстиції ОСОБА_2,
начальник Державної виконавчої служби Одеської області ОСОБА_3) про визнання наказу №406-ос від 04 липня 2005 року про
її звільнення незаконним, поновлення на роботі на посаді заступника начальника відділу державної виконавчої служби
Котовського міськрайонного управління юстиції
Одеської області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 16 062, 02 гривень, відшкодування моральної шкоди в
сумі 100 000 гривень.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що згідно наказу
№504-ос від 29 жовтня 2004 року працювала на посаді
першого заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Котовського
міськрайонного управління юстиції Одеської області. 3 01 липня 2005 року
адміністрація зобов'язана була надати їй щорічну відпустку. 22 червня 2005 року ОСОБА_1. відправила до відділу кадрів
Одеського обласного управління юстиції заяву з
резолюцією начальника Державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції Гадати Д.В. про надання їй
щорічної відпустки з 24 червня 2005 року.

24 червня 2005 року позивачка була відсутня на робочому місці з поважної причини, бо перебувала у Кабінеті міністрів України. З 25
червня по 01 липня 2005 року ОСОБА_1. кожний день знаходилась на роботі, чекаючи
наказу про надання їй відпустки. 12 липня
2005 року, зі слів начальника відділу кадрів Одеського обласного управління юстиції, ОСОБА_1. стало відомо про те,
що наказом начальника Одеського обласного
управління юстиції від 04 липня 2005 року вона звільнена з займаної посади. Вважаючи дане звільнення незаконним, ОСОБА_1.
звернулася за захистом свого порушеного права до суду.

Справа №22ц-1907/2007 р.                                         Головуючий 1- ої інстанції

Павловська Г.В.

Категорія: 2       Доповідач: Ткачук О. О.

2

У судовому засіданні позивачка підтримала свої
позовні вимог. Представники відповідача позов не визнали.

Рішенням Котовського міськрайсуду Одеської області від 20 жовтня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково.

На дане рішення принесена апеляційна скарга Одеським обласним управлінням юстиції, в якій ставиться питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову
ОСОБА_1. у позовних вимогах.

Заслухавши доповідача, яка доповіла
зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,
вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та
обгрунтованність рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно СТ.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст.. 10 ч.2 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1. суд першої інстанції виходячи з вимог п.24 постанови Пленуму Верховного суджу України від
6 листопада 1992 року( зі змінами, внесеними постановами від 1
квітня 1994 року №4, від 26. 10 1995 року №18, та від 25. 05 1998 року) « Про практику розгляду судами трудових спорів» про
те що розгляді позовів про поновлення на роботі осіб,
звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні
виходити з того, що передбаченим цією нормою прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом всього робочого дня, так
і більше трьох годин безперервно, або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин, зробив вірний висновок, що позивачка довела у судовому засіданні, що фактично не
допустила прогулів без поважних причин. Суд вірно
вказав у рішення, що 24 червня 2005 року позивачка була відсутня на робочому
місці протягом дня з поважних причин у зв'язку з тим, що була на особистому прийомі у Міністра юстиції України (ас. 135 - 140).

Що стосується
нібито відсутності позивачки на робочому місці 25 червня 2005 року по 4 липня 2005 року, то суд перевіривши
всебічно повно і об'єктивно надані сторонами докази у їх взаємному
зв'язку та сукупності, прийшов також до обгрунтованому
висновку про те, що позивачка у ці дні була на роботі.

Посилання в апеляційній скарзі управління юстиції на те, що, у зв'язку з реформуванням системи органів державної виконавчої
служби, відповідно до Закону України «Про внесення змін до
законів України «Про державну виконавчу службу» , та «Про виконавче провадження» від 23 червня 2005 року, міськрайонні
управління юстиції ліквідовано, і посади, на яку поновлено позивачку не існує,
тому що суд першої інстанції своєю ухвалою від 10 листопада 2006
року роз'яснив у цій частині рішення суду, і цю ухвалу не
оскаржено.

Що стосується доводу апеляційної скарги стосовно порушення судом вимог перехідних
положень Цивільного процесуального кодексу України, і що справу необхідно було розглядати у порядку,
встановленому Адміністративним процесуальним кодексом України, то судова колегія також не вбачає підстав для
скасування рішення з цих підстав, враховуючи що справа починалася розглядатися
у серпні 2005 року, правовідносини
регулюються нормами трудового законодавства, тобто правові відносини носять
не публічний характер, а приватний.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, зроблені
у рішенні суду, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу,
дав належу оцінку наданим доказам, постановив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись
ст. 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

3

ухвалила:

Апеляційну скаргу Одеського
обласного управління юстиції - відхилити.

Рішення Котовського міськрайсуду
Одеської області від 20 жовтня 2006 року
-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена на протязі двох місяців з дня проголошення до Верховного Суду
України.