УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22
червня 2007 року                                                                            м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C.,
Новодворської О.І.,
Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом ОСОБА_1до Акціонерного поштово - пенсійного
банку ( АППБ) „Аваль" про стягнення заборгованості,  сплату неустойки та відшкодування збитків за
касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2на рішення
Печерського районного суду м.  Києва від
30 листопада 2004 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 22 лютого 2005 року,

встановила:

В жовтні
2004 року позивач ОСОБА_1.  звернувся з
позовом до АППБ „Аваль",
посилаючись на те,  що 10.10.2003
року між ним та відповідачем було укладено договір,  за умовами якого він передав відповідачу в
управління грошові кошти в сумі 810 000 грн. на строк на 12 місяців. Після
закінчення строку договору,  всупереч
умов останнього,  відповідач перерахував
лише частину коштів -577 726,  48 грн.
Позивач просив стягнути невиплачену сума,
яка складає 232 273, 52 грн.,  3%
річних 190, 91 грн.,  неустойки 1161, 36
грн.,  збитки 763, 63 грн. всього 234
389, 42 грн.

Рішенням
Печерського районного суду м.  Києва від
30.11.2004 p.,  залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від 22.02.2005 р.,
в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Представник
позивача ОСОБА_1.  - ОСОБА_2. подала касаційну
скаргу на зазначені судові рішення,
посилаючись на невірну оцінку зібраним доказам,  неправильне застосування норм матеріального і
процесуального права,  в зв'язку з чим
ставить питання про зміну рішення та ухвалення нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Справа №
33п- 1163 кс 07                       Категорія
ЦП: 32

Головуючий у 1-й
інстанції Мельник А.В. Доповідач Висоцька B.C.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог,  суд першої
інстанції виходив з того,  що між
сторонами 10.10.2003 року був укладений не лише договір банківського
вкладу,  але і договір застави майнових
прав,  відповідно до умов якого за
рахунок заставлених майнових прав заставодержатель має право задовольнити у
повному обсязі свої вимоги,  які
виникають у разі прострочення виконання або невиконання позичальником (ТОВ
„Торговий дім „Агросвіт- Київ") умов кредитного договору від 29.07.2003
року шляхом реалізації заставлених майнових прав : безспірного стягнення
грошових коштів з депозитного рахунку позивача. Оскільки позичальник не виконав
перед банком свої зобов'язання за кредитним договором,  банк міг списати кошти з рахунку
ОСОБА_1.  в сумі 232 283,  52 грн. і не повертати йому їх.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1-ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Печерського районного суду м.  Києва від
30 листопада 2004 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва
від 22 лютого 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.