АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-899-2007р.                                                     Головуючий
Категорія про спадкове                                                       Пальонний B.C.
право                                                                                        Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10"
травня 2007 р.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого               Ювшина В.І.

суддів                           Корнієнко Н.В., Захарова А.Ф.

при секретарі              Петренко С.П.

з участю адвоката       ОСОБА_1

предст.відповідача     ОСОБА_2

з участю позивача      ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від 21
березня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права
власності на спадкове майно,-

встановила:

ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на
спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер її син, ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на
садибу АДРЕСА_1. При
житті, 06 січня 1994 року, ОСОБА_5
зробив на неї заповіт. Але після цього ОСОБА_5 зробив заповіт на свого сина,
ОСОБА_4, чим скасував попередній заповіт. Але враховуючи що на день смерті сина
вона була непрацездатною за віком,
незалежно від змісту заповіту вона повинна успадкувати половину частки,
яка б належала ОСОБА_3 в разі спадкування за законом. Тому просила суд визнати за нею право на обов'язкову частку у
спадщині у вигляді 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 з
відповідною частиною надвірних споруд.

Рішенням Черкаського районного суду від 21 березня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, яке
залишилось після смерті ОСОБА_5 -
81/400 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, яке залишилось після
смерті ОСОБА_5 - 243/400
частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 просить рішення Черкаського районного суду від 21 березня 2007 року скасувати,
вважаючи його частково неправильним, так як висновки суду

не відповідають обставинам справи
та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею та ОСОБА_5 право власності по 40,5/100 частин
спадкового будинковолодіння.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до
відхилення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5 після смерті
якого відкрилася спадщина на належну йому частину, 81/100, будинковолодіння
по АДРЕСА_1. Спадкоємцями даного майна являється неповнолітній син померлого,
ОСОБА_4, на якого був залишений заповіт, та мати померлого, ОСОБА_3, яка має
право на обов'язкову частку у спадщині, як непрацездатна мати.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні,
неповнолітні, непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова та батьки
спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б
кожному з них у разі спадкування за законом.

У разі
спадкування за законом спадкоємцями першої черги, згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України
являлися б дитина померлого та мати, де кожен з них мав би по 1/2 частині
спадкового майна. Але так як спадкування
проводиться за заповітом, то ОСОБА_3 має право на половину того, щоб
вона отримала у разі спілкування за законом, або ж на 1/4 частину спадкового майна, що і становить 81/400 від усього спадкового майна. Висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим обставинам та визначених відповідно до них
правовідносинам, а рішення постановлено без порушення норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апелянта
про недійсність заповіту та те, що спадковий будинок було збудовано нею за її
особисті кошти не були предметом позовних вимог та судового розгляду, а тому
згідно ч.1 ст.303
ЦПК України дані доводи апеляційної скарги не підлягають до розгляду, так як
дані вимоги не були заявлені в суді першої інстанції. Інші доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні апелянтом обставин справи та норм закону.

Керуючись ст.ст. 303,
307-308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського районного суду від 21 березня 2007 року - відхилити, а рішення Черкаського районного суду від 21 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двох місяців, починаючи з
дня її проголошення.