УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26
грудня 2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

суддів:                            Барсукової В.М.,

Балюка
М.І., Григор'євої Л.І.,-

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Смоднянської сільської ради, приватного нотаріуса Косівського
районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсними договору
дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки, державного
акту на право приватної власності на землю та поділ будинковолодіння та земельної
ділянки,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2006 року ОСОБА_1, звернувшись в суд із вказаним
позовом до ОСОБА_2, зазначав, що у 1986 році його батьки, ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
придбали житловий будинок з господарськими спорудами, що розміщений на
земельній ділянці площею 0, 33229 га АДРЕСА_1. У листопаді 1993 року ОСОБА_5
померла, а перед смертю склала на ім`я
позивача заповіт на
належну їй частину житлового будинку, який було посвідчено секретарем
виконавчого комітету Смоднянської сільської ради 18 червня 1993 року і
зареєстровано в реєстрі під № 99. Оскільки про вказаний заповіт позивач
дізнався лише в 2004 році, тому протягом встановленого законом строку з заявою
до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини до не звертався. ОСОБА_1
зазначав, що в січні 1994 року фактично прийняв спадщину, взявши три ікони та
інші речі, що належали його матері. Однак батько позивача, ОСОБА_3, не
повідомивши його подарував своїй другій дружині ОСОБА_2 будинок та земельну
ділянку відповідно до договорів дарування від 29 вересня 1999 року, які
посвідчені приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу.

До участі у справі як співвідповідачі були залучені
ОСОБА_5, Смоднянська сільська рада, приватний нотаріус Косівського районного
нотаріального округу ОСОБА_4.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім
рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня
2007 року позов задоволено частково. Визнано незаконними договори дарування
житлового будинку та земельної ділянки площею 0, 3229 га АДРЕСА_1, укладені 29
вересня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Визнано незаконним Державний акт І-ІФ
№ 049850, Іф № 08-25-2/000108, виданий 18 жовтня 1999 року Смоднянською
сільською радою на ім'я ОСОБА_2 та зареєстрований в книзі записів Державних актів
за № 108. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 5 /18 частин будинковолодіння
(28/100 % ідеальної долі спадкового будинковолодіння)АДРЕСА_1 та виділено:

-     веранду  площею 3, 0 м. кв. вартістю 2 116 грн. 05
коп.;

-     кімнату площею
20, 9 м. кв. вартістю 14 741 грн. 82 коп.;

-     кладовку
вартістю 4 483 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 0,18 га земельної
ділянки, а також на 13/18 частин, що становить 72/100 % ідеальної долі
будинковолодіння АДРЕСА_1 та виділено:

-     коридор
площею 4, 9 м. кв. вартістю 3 456 грн. 22 коп.;

-     коридор площею
6,2 м. кв. вартістю 4 373 грн. 17 коп.;

-     кухню площею
13, 3 м. кв. вартістю 9 381 грн. 16 коп.;

-     кімнату площею
20, 8 м. кв. вартістю 14 671 грн. 28 коп.;

-     кладову площею
9,5 м. кв. вартістю 6 700 грн. 83 коп.;

-     ванну площею
6,6 м. кв. вартістю 4 655 грн. 31 коп.;

-     та інші
приміщення вартістю 12 577 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 253 грн. грошової компенсації за
перевищення частки ідеальної долі.

Земельну ділянку розміром 0, 0951 га залишено в спільному користуванні для
обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Додатковим рішенням цього ж суду від 23 липня 2007 року доповнено
резулятивну частину рішення від 17 липня 2007 року, стягнуто ОСОБА_2 138 грн.
93 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківського суду від 14 вересня 2007
року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за
безпідставністю.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі
ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення
Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2007 року,
посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального
права.

Згідно з ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені
в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржуване
рішення  апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківського суду від 14
вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :
В.М. Барсукова

М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва