Справа № 2-1236
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
травня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючій судді Цалко А.А., при секретарі Єршовій Я.Ю., розглянувши у
відкритому  судовому засіданні в залі
суду в м. Ялті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики,

в с т а н о в и
в:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 32802
гривні 28 копійок боргу та судові витрати по справі у розмірі 358 гривень 02
копійки. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач взяв у нього в борг 20
січня 2005 року 5000 Євро, що еквівалентно 32802 гривням 28 копійкам, і
повинний був повернути гроші до 20 січня 2006 року. Однак, добровільно він борг
не повернув до теперішнього часу.

Позивач
та його представник у судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач
у судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню по наступних підставах:

Відповідно
до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, - зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу
ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, - за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошті або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом
встановлено, що 20 січня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір
позики грошових коштів у розмірі 5000 Євро, що еквівалентно 32802 гривням 28
копійкам на момент пред'явлення позову до суду.

Договір позики
укладений у письмовій формі строком на 1 рік. Таким чином, за умовами
укладеного договору відповідач зобов'язався повернути позивачу борг до 20
січня  2006 року.

Однак,
до теперішнього часу відповідач борг не повернув.

Відповідач
визнав факти, встановлені судом.

Визнання
відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів
сторін та інших осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу
України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При таких обставинах, з'ясувавши всі факти та дослідивши
надані докази, суд вважає, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань,
в зв'язку з чим, з нього на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі
32802 гривні 28 копійок.

Крім того, з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі
328 гривень 02 копійки і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи 30 гривень, а усього - 358 гривень 02 копійки.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 1046 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг у розмірі 32802 гривні 28 копійок, судові витрати у розмірі 358
гривень 02 копійки, а усього - 33160 (тридцять три тисячі сто шістдесят)
гривень 30 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку
до Апеляційного суду АРК через Ялтинський міський суд в порядку та строки,
встановлені ст. ст. 294-296 Цивільного процесуального кодексу України.

СУДДЯ