Верховний Суд України
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №
22-2006/07                             Головуючий
у 1-й інстанції: Дюженко Л.А.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07
червня 2007 року                                                                              м.  Запоріжжя

Колегія судців
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                                                 Бєлки
В.Ю.,

Суддів:                                                            Кримської
О.М. ,

Осоцького І.І.

При
секретарі:                                                Череватій
О.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання
№7» м.  Запоріжжя на рішення Ленінського
районного суду м.  Запоріжжя від 29
березня 2007 року по справі за позовом Комунального підприємства «Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання №7» м.  Запоріжжя до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
квартирну плату та плату за комунальні послуги,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 р. КП «ВРЕЖО
№7» м.  Запоріжжя звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 ,  що мешкають за адресою: м.  Запоріжжя,
вул.  АДРЕСА_1,  буд. 21,
кв.НОМЕР_1 про стягнення заборгованості за квартирну плату та плату за
комунальні послуги у сумі 5921 грн.63 коп..

В позові
зазначили,  що відповідачі зареєстровані
за зазначеною адресою на підставі рішення Ленінського районного суду м.  Запоріжжя від 20.02.2006р. Раніше в квартирі
була зареєстрована ОСОБА_3,  яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі
за період з 01.11.1996р. по 01.10.2006р. оплату за житлово-комунальні послуги
не робили,  у зв'язку з чим утворилася
заборгованість за період з 01.11.1996р. по 01.10.2003р. у сумі 3896 грн. 94
коп.,  а також за період з 01.10.2003.р
по 01.10.2006р. у сумі 2024 грн. 69 коп.,
всього на загальну суму 5921 грн.63 коп.

Згідно
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 15.06.2001 р. з ОСОБА_3 була стягнута заборгованість за
житлово-комунальні послуги у сумі 2354 грн.

21
коп.,  але сума заборгованості нею не
була сплачена,  так як ІНФОРМАЦІЯ_1. вона
померла. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідачі не
бажають.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 20.02.2006р. у справі за позовом КП «ВРЕЖО №7» м.  Запоріжжя до ОСОБА_2  та ОСОБА_1 про виселення з наданням іншого
житлового приміщення і за зустрічним позовом ОСОБА_2  та ОСОБА_1 до КП «ВРЕЖО №7» м.  Запоріжжя про визнання права користування
житловим приміщенням і зміну договору найму житлового "приміщення у
задоволені позову КП «ВРЕЖО №7» м.
Запоріжжя було відмовлено,  а
зустрічний позов - задоволено.

Під час
розгляду справи було з'ясовано,  що
приблизно з. 1998 р. відповідачі поселилися в спірну квартиру,  де проживають і до теперішнього часу.
Так,  20.02.2006р. за відповідачами було
визнано право користування вказаною квартирою після смерті ОСОБА_3 та
встановлений факт проживання у спірній квартирі.

Оскільки
у судовому порядку був визнаний факт проживання відповідачів у зазначеній
квартирі з 1998р.,  то вони несуть
солідарну відповідальність з наймачем ОСОБА_3

При
цьому позивач просив поновити пропущений строк позовної давності з 01.09.1996р.
по 01.10.2003 р. у сумі 3896 грн. 94 коп.,
так як строк позовної давності був пропущений з поважних причин,  оскільки право користування зазначеним
житловим приміщенням було визнано за відповідачами тільки 20.02.2006р.

Просив
стягнути з відповідачів на свою користь у солідарному порядку заборгованість за
житлово-комунальні послуги станом на 01.10.2006 р. у сумі 5921 грн. 63 коп.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30
грн.,  а також судовий збір в дохід
держави у солідарному порядку у сумі 51 грн.

У
судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги,  просив стягнути з відповідачів заборгованість
по кварплаті та комунальним послугам за період з 01.08.2002р. по 01.10.2003р. у
сумі 882 грн.29 коп. та за період з 01.10.2003 р. по 01.10.2006 р. в сумі 3227 грн.
29 коп.

При
цьому просив поновити пропущений строк позовної давності з 01.08.2002р. по
01.10.2003р. посилаючись,  що строк
позовної давності пропущений за поважних причин,  оскільки право користування зазначеним
житловим,  приміщенням було визнано за
відповідачами тільки 20.02.2006 р.

Посилаючись
на ці обставини,  просили суд стягнути з
відповідачів у солідарному порядку заборгованість по оплаті квартирної плати та
комунальним платежам за період з 01.08.2002р по 01.10.2006р. у сумі 4109 грн.58
коп. та судові витрати по справі,  які
складаються з судового збору у розмірі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 29 березня 2007 року позов задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 та ОСОБА_2  у солідарному
порядку на користь КП «ВРЕЖО №7» м.
Запоріжжя заборгованість по житлово-комунальним послугам у сумі 1897
грн. 07 коп.

Стягнуто
з ОСОБА_1 та ОСОБА_2  у солідарному
порядку на користь держави витрати по сплаті державного мита в сумі 51грн. 00
коп.

В іншій
частині позову відмовлено. В апеляційній скарзі КП «ВРЕЖО №7» просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин,  що мають значення для справи та ухвалити нове
рішення,  яким стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2  у солідарному порядку на користь
КП «ВРЕЖО №7» м.  Запоріжжя
заборгованість по квартплаті та платі за комунальні послуги за період з
01.08.2002р. по 01.10.2006р. у сумі

2826 грн. 30
коп.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  які брали участь у справі,  дослідивши обставини справи в межах доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно
до  ст.  308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і -залишає рішення без
змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

З
матеріалів справи вбачається,  що
наймачем квартири № НОМЕР_1 будинку НОМЕР_2 по вул.  АДРЕСА_1 в М. Запоріжжя була ОСОБА_4,  яка ІНФОРМАЦІЯ_2.

В 1998
році за її згодою,  до неї поселився її
син - ОСОБА_2  зі своєю дружиною -
ОСОБА_1

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 15.06.2001 року з Рябініної Г.А. стягнуто на користь КП "ПРЕЖО №
7" м.  Запоріжжя забогованість по
житлово-комунальним полугам в сумі 2354 грн.21 коп. станом на 01.04.2001р.
(а.с. 10)

Статтею
61 ЦПК України передбачено,  що
обставини,  встановлені судовим рішенням
у цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть участь
ті самі особи,  або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 20.02.2006 року в задоволенні позову КП "ВРЕЖО №7" м.  Запоріжжя до ОСОБА_2  та ОСОБА_1 про виселення як тимчасових
мешканців відмовлено,  та визнано право
користування жилим приміщенням - у квартирі № НОМЕР_1 будинку НОМЕР_2 по
вул.  АДРЕСА_1 в М. Запоріжжі за
ОСОБА_2  та ОСОБА_1,  як за членами сім'ї наймача. Дане рішення
суду набрало чинності.

При
цьому рішенням суду встановлено,  що
відповідачі проживають у названій квартирі з 1998 року як члени сім'ї наймача.

Відповідно
до  ст.
64-68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити кварплату та
плату за комунальні послуги щомісяця. Члени сімї наймача,  які проживають разом з ним,  користуються нарівні з наймачем всіма правами
та несуть всі обов'язки,  які випливають
із договору найму жилого приміщення.

Відповідачі
не заперечують,  що вони дійсно проживали
у вищевказаній квартирі з 1998 року та користувались комунальними послугами,  за які зобов'язані проводити оплату.

Як
вбачається з особистого рахунку відповідачів,
заборгованість по квартплаті та комунальним платежам у них виникла з
01.08.2002 року по 01.10.2006 рік в сумі 4109 грн. 58 коп. (а.с. 60-61)

Відповідно
до  ст.
ст.  257,  261 ЦК
України,  загальний строк позовної
давності встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності
починається від дня ,  коли особа
дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу,  яка його порушила.

Задовольняючи
заяву відповідачів про застосування строку позовної давності та стягнувши
заборгованість по квартплаті та комунальним платежам в? межах позовної
давності,  а саме за період з 01.12.2003
року по 01.10.2006 рік,  суд першої
інстанції правомірно виходив із того,  що
позивачем було пропущено строк позовної давності без поважних причин,  оскільки позивачу було достовірно відомо про
проживання відповідачів з 1998 р. за зазначеною адресою.

Крім
того,  звертаючись у лютому 2003 року з
позовом до відповідачів про виселення з вищевказаного жилого приміщення,  КП "ВРЕЖО №7" м.  Запоріжжя питання про стягнення
заборгованості по кварплаті та спожитим комунальним платежам не порушувало.

З огляду
на зазначене,  суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те,  що
позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності,  за період з 01.12.2003р. по 01.10.2006р. в
сумі 2330 грн.53 коп.,  а оскільки
відповідачами були частково здійснені оплати,
заборгованість по оплаті комунальних послуг та квартирної плати,  яка підлягає стягненню з відповідачів за
вказаний період складає 1867 грн. 07 коп.

Доводи,  вказані в апеляційній скарзі про те,  що суд неповно з"ясував обставини
справи,  які мають значення для справи
спростовуються матеріалами справи,  інших
доводів які б містили підстави для
задоволення позову   в повному
обсязі,  апеляційна скарга не

містить.

Висновки
суду відповідають обставинам справи і набутим доказам,  норми матеріального і процесуального права
при розгляді справи не порушені і застосовані правильно,  доводи апеляційної скарги не спростовують
законність рішення,  а тому підстав для
його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
п.1 ч.1  ст.  307,
ст.  ст. 308,  314, 315,
317 ЦПК України,  колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове
об'єднання №7» м.  Запоріжжя відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 29 березня 2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців.