апеляційний суд донецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11
лютого 2007
року                                                                                      м.  Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області   в
складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за затримку розрахунку,  зобов'язання видати трудову книжку та відшкодування
моральної шкоди,  за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду м.
Києва від 2 червня
2006 р.,

встановила:

У
березні 2005р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за затримку розрахунку,  зобов'язання видати трудову книжку та відшкодування
моральної шкоди.

Посилались
на те,  що з 24 листопада 2004р.
по 6 січня
2005р. вона працювала у суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 майстром по
ремонту одягу з оплатою за домовленістю у розмірі 50% від прибутку
протягом першого робочого тижня і 40%
прибутку в наступному періоді. У перші дні роботи вона надала відповідачці
копію свого паспорту та ідентифікаційного коду,
а через

Справа
№33-ц - 97 кс/
2008р.                                                        Категорія
ЦП З

Головуючий у
першій інстанції Ізмайлова Т.Л. Доповідач Краснощокова Н.С.

2

декілька
днів відповідачка надала їй чисті бланки трудового договору,  які вона підписала,  проте,
надати їй екземпляр трудового договору відповідачка відмовилась. В кінці
грудня 2004р. вона заявила,  що хоче
звільнитись,  відповідачка запропонувала
відпрацювати ще два тижні. 6
січня 2005р. був останній день її роботи,
однак,  відповідачка з нею не
розрахувалась. Уточнивши позовні вимоги,
позивачка просила стягнути на її користь заборгованість по заробітній
платі в сумі 133 грн. 40 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку
в сумі 5 995 грн. 71 коп.,  у
відшкодування моральної шкоди 1000 грн.,
а також просила зобов'язати відповідачку повернути її трудову книжку з
внесенням в неї запису про час роботи та із зазначенням підстав звільнення.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 9 листопада
2005р. позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі в сумі 133,
40 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку та видачі трудової
книжки в сумі 5995 грн. 71 коп.,
моральну шкоду в розмірі 1000 грн.,
всього 7 129 грн. 11 коп.3обов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 трудову
книжку із зазначенням підстав звільнення: за власним бажанням за  ст.  38 КЗпП України.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави державне мито в сумі 71,
29 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням
Апеляційного суду м.  Києва від 2 червня
2006р. апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково,  рішення Шевченківського районного суду
м.  Києва від 9 листопада 2005р. в
частині стягнення заборгованості по заробітній платі,  середнього заробітку за затримку розрахунку
та відшкодування моральної шкоди скасовано та у задоволенні цих позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним судом вимог матеріального і
процесуального права.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а доводи скарги його висновків не
спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,
337 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

3

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м.  Києва від 2 червня 2006 р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.