Справа №  2 -325/07 р.
З А О Ч Н Е      Р  І  Ш  Е
І М  Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
26 листопада     2007 року.
Близнюківський        районний суд Харківської області у
складі:  судді  Мороза О.І., при секретарі Масловій
Н.Ю.,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Близнюки Харківської
області цивільну  справу за
позовом   ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання
ОСОБА_1 звернулася   до суду з позовом  до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, який  між
ними було зареєстровано  19 вересня
1995  року. Вони   мають неповнолітніх дітей:  ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1народження та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2народження, які проживають разом з позивачкою.
Позивачка  вказує, що між нею   та відповідачем по справі припинені
шлюбно-сімейні відносини які поновляти вона
не має бажання.  Причиною цьому
було те, що на протязі  сумісного
проживання постійно виникали  сварки,
причиною яких було зловживання ОСОБА_2 спиртними напоями. Відповідач з сім'єю
не проживає.  Посилаючись на вищевказані обставини
вважає, що шлюб має бути розірваний, оскільки сім'я розпалася остаточно.
В судовому засіданні
позивач  свої вимоги підтримала, на
примирення не погодилась, проти заочного розгляду справи не заперечує,   наслідки
такого розгляду справи їй доведені
судове засідання відповідач  повторно не з'явився,  про час та місце судового
засідання повідомлений  належним чином про що свідчать  розписки про одержання судових повісток,
причини своєї неявки в суд не повідомив.
За таких обставин суд ухвалює
рішення  при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши  матеріали справи,   суд знаходить за необхідне позов
задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 110
Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено
одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу, суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне
проживання подружжя і збереження  шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Шлюб між сторонами було укладено
19.09. 1995 року(а.с.5).

Обставини
справи свідчать про те, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти
її неможливо,  подружжя тривалий час проживає окремо,  ОСОБА_2 зокрема в Львівській області.
Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам
позивача, та неповнолітніх дітей,   що
мають  істотне значення.

Майновий спір між сторонами   відсутній.

Визначаючи розмір держмита,
при реєстрації розірвання шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного
стану, суд приймає до уваги сімейний та матеріальний стан подружжя, та покладає
ці витрати на відповідача у справі як винного у розпаді сім'ї.

А тому, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.110, 112 Сімейного кодексу  України, суд,

В И Р І Ш И В  :

Позов задовольнити.

Розірвати  шлюб
між   ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3народження та   ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4народження,
зареєстрований  19 вересня 1995     року
Добровільською  сільською радою
Близнюківського району  Харківської
області,  Україна. Актовий запис №  13.

При реєстрації розірвання
шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану стягнути державне
мито  на користь держави в розмірі
сімнадцять гривень з  ОСОБА_2.   ОСОБА_1від сплати державного мита звільнити

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою заявою   відповідача, поданою  протягом десяти днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя