УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 вересня 2007 року                                                                             м. Вінниця

Колегія  суддів
судової  палати  у
цивільних  справах  Апеляційного
суду Вінницької області у складі: головуючого судді: Вавшка B.C., суддів: Луценка
В.В., Цюри Т.В., при секретарі: Шевчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від
04 липня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до арбітражного керуючого (ліквідатора)
товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма"Селбанго"
ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді
внутрішнього керуючого, стягнення заборгованості по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку та покладення обов'язку покрити шкоду, заподіяну підприємству в зв'язку
з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу ,-

в с і а н и в и л а :

25.04.2007 року ОСОБА_1. звернувся з позовом до арбітражного керуючого
(ліквідатора) товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма"Селбанго" ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді внутрішнього
керуючого, про зобов'язання здійснити
розрахунок з виплати заробітної плати та покладення на відповідача обов'язку покрити шкоду, заподіяну підприємству в
зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. В позові зазначив, що
відповідно до наказу арбітражного керуючого ОСОБА_2. №3 від 03.04.2007 року
позивача було звільнено з посади внутрішнього
керуючого ТОВ "Фірма"Селбанго". ОСОБА_1. вважає, що звільнення
є незаконним, оскільки трудові відносини були розірвані в односторонньому порядку без зазначення підстав
звільнення, не зазначено дату звільнення,
не проведені розрахунки з виплати заробітної плати у сумі 33500 грн. За
вказаних вище обставин позивач просив суд скасувати наказ про його звільнення, поновити на посаді внутрішнього керуючого ТОВ
"Фірма"Селбанго" та зобов'язати відповідача здійснити розрахунки з виплати заробітної плати, та покласти
на відповідача обов'язок покрити
шкоду, заподіяну підприємству в зв'язку з оплатою працівникові часу
вимушеного прогулу

15.06.2007 року ОСОБА_1. змінив позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі та просив суд зобов'язати відповідача
здійснити розрахунки з виплати заробітної
плати в сумі 29740,97 грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 2585,53 грн. за ікріод його роботи з
05.05.2005 року по 01.06.2007 року на посаді внутрішнього керуючого.

Справа № 22 -
1876 2007 р.                  Головуючий у першій інстанції; Токар ЯВ.

Категорія: 40, 41                                         Суддя - доповідач апеляційної інстанції: Вавшко B.C.

2

04.07.2007 року рішенням суду 1-ї інстанції в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування
наказу про звільнення відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення від 04.07.2007 року та ухвалити нове
рішення задовольнивши його позовні вимоги. В скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального та
матеріального права, а саме: вважає, що суд не
вирішив питання щодо його позовної вимоги про
стягнення заборгованості по заробітній платі за час роботи на посаді арбітражного
керуючого.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення
суду скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Судом першої інстанції було встановлено, що постановою господарського суду
Вінницької області від 05.05.2005 року ТОВ Фірма "Селбанго" визнано
банкрутом. Призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого ОСОБА_3., який наказом №1
від 20.05.2005 року звільнивОСОБА_1з посади директора ТОВ "Фірма "Селбанго" та одночасно призначив його внутрішнім
керуючим ТОВ "Фірма "Селбанго" з окладом по раніше займаній посаді.

Згідно трудової книжкиОСОБА_1з 03.11.2003 року останній був призначений на посаду тимчасово виконуючого обов'язки
директора ТОВ "Фірма "Селбанго" (протокол№9
від 03.11.2003року). Згідно наказу№16-к від 30.04.2004 року звільнений
з роботи за згодою сторін (п. 1 ст.36 КЗпП України).

Згідно наказу №2-к від 05.05.2004 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду заступника директора ТОВ "Будівельні матеріали
Вінничини", а тому посада внутрішнього керуючого ТОВ
"Фірма "Селбанго" була сумісною.

Згідно наказу №3 від 03.04.2007 року арбітражного керуючого ТОВ "Фірма
"Селбанго" ОСОБА_2. -ОСОБА_1звільнено з
посади внутрішнього керуючого ТОВ "Фірма "Селбанго".

Суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача з посади внутрішнього керуючого відбулося з дотриманням Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та Кодексу законів про працю України.

Відповідно частинам 1 та 2 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню
з направленням справи на новий розгляд, якщо суд
розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунутий
ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1. поряд з вимогою про скасування наказу про його звільнення висував вимоги про
поновлення його на посаді внутрішнього керуючого ТОВ
"Фірма"Селбанго", а також про стягнення заборгованості по
заробітній платі на посаді внутрішнього керуючого та покладення на відповідача
обов'язку покрити шкоду, заподіяну підприємству в зв'язку з оплатою працівникові
часу вимушеного прогулу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції відмовив в задоволенні
позовуОСОБА_1щодо скасування наказу про його
звільнення, однак не вирішив позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді
внутрішнього керуючого, а також не вирішив питання про
стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі
за період з червня 2004 року по дату звільнення його з посади • внутрішнього
керуючого.

Колегія суддів вважає, що цей недолік не міг бути усунутий ухваленням додаткового рішення, оскільки суд першої інстанції
взагалі не досліджував вимоги позивача щодо розміру заборгованості
за період його роботи на посаді внутрішнього керуючого  ТОВ  "Фірма"Селбанго",  а лише
зазначив у  мотивувальній частині

3

рішення, що заборгованість по
заробітній платі, яка виникла у ТОВ "Фірма"Селбанго"
перед ОСОБА_1станом на квітень 2004 року погашається у другу чергу. Також судом
першої інстанції не вирішена вимога позивача щодо покладення на відповідача обов'язку покрити шкоду,
заподіяну підприємству в зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного
прогулу.

За вказаних
вище обставин суду першої інстанції слід уточнити позовні вимогиОСОБА_1та вирішити справу щодо всіх вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 311 ч.1 п.5, 313,315
ЦПК України, колегія суддів,

У х валила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення ленінського районного суду м.Вінниці від 04 липня 2007 року скасувати, а цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
арбітражного керуючого (ліквідатора) товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма"Селбанго" ОСОБА_2 про скасування
наказу про звільнення, поновлення на посаді
внутрішнього керуючого, стягнення заборгованості по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку та покладення обов'язку покрити шкоду, заподіяну підприємству в зв'язку
з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набуває законної сили з
моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня її
проголошення до Верховного Суду України.