Справа № 22-ц-893                                               Головуючий
у І інстанції Медвідь Н.О.
Категорія 11,16                                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
квітня 2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської
області в складі: головуючого -
Лащенка В.Д. суддів -
Корзаченко І.Ф., Червінко К.С. при секретарі - Левочко І.Я.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
вселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про визнання її такою, що
втратила право користування житловим приміщенням,

встановила:

У серпні 2006 року ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2. про вселення. Свої вимоги мотивувала
тим, що з 1990 року
проживає в частині будинку АДРЕСА_1.
Вказана частина будинку належала чоловіку матері, її вітчиму, ОСОБА_4.

В 2004 році померла її
мати, ОСОБА_5, а в 2005 році помер
ОСОБА_4. Вказану частину будинку успадкували ОСОБА_2. та син померлого - ОСОБА_3

18 червня 2006 року вона вибула
у відпустку, а коли повернулася 3
липня 2006 року, не
могла потрапити до будинку так як відповідачка змінила замок на вхідних дверях.
Просила вселити її до житлового будинку.

ОСОБА_2.
звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1., треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_6. про
визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно
до ст.ст. 71. 72 ЖК
України. Позов обґрунтовувала тим, що будинок АДРЕСА_1складається з двох квартир. Половина будинку належала
ОСОБА_7., яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1року.
Інша частина будинку належить на праві власності їй та ОСОБА_3. на підставі
свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого після смерті ОСОБА_8.

Ще при житті
брата, ОСОБА_4, в будинку проживала його дружина, ОСОБА_5з дочкою ОСОБА_1,
позивачкою по справі.

У грудні 2003 року дружина
брата разом з донькою, ОСОБА_1., переїхала проживати   в
будинок   своєї  матері,
який   розташований   в   с.
Катюжанка

2

Вишгородського
району. В указаному будинку ОСОБА_4з
позивачкою проживала до самої
смерті. Оскільки ОСОБА_1. не проживає в спірному будинку з грудня 2003 року просила
визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 19 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1. задоволено. Постановлено вселити ОСОБА_1. в житловий будинок АДРЕСА_1. В задоволені
зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2. просить рішення суду скасувати, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального
права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом
встановлено, що позивачка ОСОБА_1. зареєстрована та проживала з матір"ю в
будинку АДРЕСА_1з 1990 року. її мати, ОСОБА_5, перебувала в
шлюбі з ОСОБА_4, якому в цьому будинку на праві власності належала 12 частина.
Відповідно до вимог ст. 156
ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним
у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником
будинку.

Співвласником
іншої частини спірного будинку була ОСОБА_7, мати
відповідачки ОСОБА_2.

В судовому
засіданні з урахуванням показів свідків та інших доказів встановлено, що після
смерті ОСОБА_8. в 2005 році
позивачка продовжувала проживати в спірному будинку. З червня 2006 року позивачці
перешкоджають користуватися жилим будинком відповідачі.

Вимоги ОСОБА_2.
про визнання позивачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням
відповідно до вимог ст.ст. 71,
72 ЖК України не можуть бути задоволенні, оскільки такі підставі
застосовуються щодо жилих приміщень державного та громадського житлового фонду.
В даному випадку спір виник стосовно користування жилим приміщенням приватного
жилого фонду.

В судовому
засіданні не було доведено, що ОСОБА_1. вибула на інше постійне місце
проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в м.
Вишневому і в зв"язку з цим втратила право користування жилим приміщенням
в будинку АДРЕСА_1.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про вселення
позивачки до будинку та відмовив у визнанні її такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

Доводи
апеляційної скарги про те, що судом не врахована та обставина, що вона та ОСОБА_3 на даний час є
співвласниками будинку, не заслуговують на увагу, оскільки позивачка з тих
підстав, з яких було заявлено зустрічний позов, не втратила право користування
жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст.
307, 308 ЦПК
України, колегія суддів,

3

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19
грудня 2006 року   залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий Судді