Справа № 22-6979-2007                                    Головуюча у
1 інстанції Зайцева С.А.
Категорія 29                                                                        Доповідач     Молчанов
РІШЕННЯ

Іменем України

2007 року    вересня
"24" дня
Апеляційний суд Донецької області

у складі:   Головуючої Бугрим Л.М.

Суддів        Молчанова
С.І.

Звягінцевої О.М.

при секретарі
Арутюнян Г.В.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою позивачки ОСОБА_1. на рішення Пролетарського районного суду м. Донецька
від 16.07.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
ОСОБА_3, КП „ ЖЕК
1 „ про визнання втративши право на користування жилим приміщенням, по
зустрічному позову про усунення перешкод і користування жилим приміщенням.

Заслухавши
доповідача, поясненняпозивачів ОСОБА_1., ОСОБА_2., які просили задовольнити
апеляційну скаргу, скасувати рішення суду, як таке що постановлено з порушенням
вимог матеріального і процесуального права, просили задовольнити позов, визнати
відповідача таким, що втратив право на жиле приміщення, перевіривши доводи
апеляційної скарги за матеріалами справи

ВСТАНОВИВ

У апеляційній
скарзі позивачка ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Пролетарського
районного суду м. Донецька від 16.07.2007 року, яким у задоволені позовних
вимог сторонам відмовлено. Суд прийшов до висновку, що позивачка не доказала
суду, що відповідач не проживав у квартирі без поважних причин з 2004 року та
втратив право на жиле приміщення у квартирі. Відповідач тривалий час лікувався,
та не проживав у квартирі з поважних причин.

Суд відмовив
позивачу у задоволені зустрічних вимог, так як встановив, що відповідач не
доказав у судовому засіданні про те, що позивачка перешкоджає йому
користуватися жилим приміщенням.

Доводи скарги
зводяться до того, що фактично суд ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права, без врахування фактичних обставин справи.
Суд не прийняв до уваги, що свідки з сторони позивачки довели обгрунтованість
її вимог, тому суд неправильно не прийняв до уваги пояснення свідків, суд перекрутив
фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення.
Просила правильно вирішить її позов, визнати відповідача таким, що втратив
право на жиле приміщення.

Рішенням
Пролетарського районного суду м. Донецька від 16.07.2007року у задоволені
позовів сторонам відмовлено. Суд встановив, що позивачка не доказала у суді
обгрунтованість своїх вимог, суд прийшов до висновку, що відповідач не проживав
у квартирі з 2004 року з поважних причин, не втратив прав на користування жилим
приміщенням.

Суд відмовив у
задоволенні зустрічного позову про вселення, так як відповідач не доказав у
суді, що позивачка перешкоджає йому користуватися квартирою.

Апеляційний суд
вважає, що скарга позивачки підлягає задоволенню, рішення суду підлягає, новим
рішенням слід задовольнити вимоги позивачки, необхідно визнати відповідача
особою, яка втратила право на жиле приміщення внаслідок порушення вимог ст. 71
ЖК України з таких підстав:

Відповідно до ч.
5 ст. 9 ЖК України, житлові права охороняються законом, за винятком випадків,
коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян.

Суд першої
інстанції встановив, що сім,я ОСОБА_1 проживала у спірній квартирі за вказаною
адресою з 1984 року, користувалися квартирою, про що сторони не заперечують,
шлюб розірвали у 2005 році. Між сторонами склалися неприязні відносини,
відповідає виїздив до матері у інший регіон, довгий час хворів, є пенсіонером,
ветераном праці, тому суд прийшов до висновку про те, що відповідач не втратив
права на жиле приміщення, був відсутнім деякий час з поважних причин, і немає
законних підстав для задоволення позову про визнання його особою, яка втратила
право користування жилим приміщенням.

У цій частині
судове рішення є помилковим, не відповідає вимогам матеріального права,
фактичним обставинам справи, тому апеляційний суд вважає можливим задовольнити
апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції, задовольнити позов
ОСОБА_1., ОСОБА_3, визнати
відповідача особою, яка втратила право на користування жилим приміщенням у
вказаній квартирі.

Розглядаючи
зустрічний позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач не
доказав свої вимоги, тому суд не задовольнив вимоги відповідача. У цій частині
рішення суду також підлягає скасуванню, новим рішенням слід відмовити у
задоволенні зустрічних позовних вимог відповідача, ці вимоги витікають з права
відповідача користуватися квартирою, яке він втратив відповідно до вимог матеріального
закону.

Судом
встановлено, що сторони розірвали шлюбні відносини у 2005 році, між ними
створилися неприязні відносини. Позивачка стверджує, що відповідає порушує її
законні права, своєю поведінкою створює неможливим сумісне проживання. Суд
надав таким ствердженням критичну оцінку, прийшов до помилкового висновку, що
відповідач не користується квартирою з поважних причин, тому має право
користуватися жилим приміщенням.

При цьому суд
прийняв до уваги ствердження відповідача про неможливість користування
квартирою через неприязні відносини з позивачкою. Але цей факт встановлено
судом з слів відповідача. Колишня дружина і син відповідача стверджують, що
відповідача не користується квартирою протягом тривалого часу, що у 2004 році
він створив нову сім,ю, проживав у іншої жінки, у квартиру приходив сваритися,
зчиняв скандали, про що вони скаржилися до відповідних органів внутрішніх
справ, але поведінка відповідача не змінилася, він має ключа від вхідних
дверей, але квартирою не користується без поважних причин з 2004 року. а.с.
21, \

Згідно ст. 71 ЖК
України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців.

Суд встановив,
що з 2004 року відповідач квартирою не користувався. Фактично відповідач не
надав доказів про те, що він не мав можливості користуватися квартирою через
неправомірну поведінку позивачів, за захистом оспорюваного права звернувся лише
24.07.2006 року а.с. 16-18 , не надав доказів про те, що був відсутнім
тимчасово з поважних причин, тому апеляційний суд вважає можливим скасувати
рішення суду першої інстанції, новим рішенням задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1., визнати відповідача таким, що втратив право на жиле приміщення
відповідно до ст. 71 ЖК України.

Відповідно до
вимог ст. 303 ч.3 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права, які є обов,язковою
підставою для скасування рішення.

Суд першої
інстанції не застосував вимоги матеріального закону, який підлягає
застосуванню, а саме ст. 71 ЖК України, тому слід позов задовольнити, визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право на жиле приміщення у вказаній квартирі.

Зустрічний позов
відповідача не підлягає задоволенню з підстав наведених вище, тому у задоволені
зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ч 1 п
2 ст.307, ч. 1 п. 4 ст. 309, 314, 315 ЦПК України

ВИРІШИВ

Апеляційну
скаргу позивачки ОСОБА_1. задовольнити.

Рішення
Пролетарського районного суду м. Донецька від 16.07.2007 року скасувати.

Задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користуватися квартирою АДРЕСА_1

У задоволені
зустрічного позову ОСОБА_2. про усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням - відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили рішенням суду.