АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„23" травня 2007 року                                                                                      м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Краснощокової
Н.С. Осипчук О.В. Шевченко В.Ю.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя
особа: ДП „Наш дім", про виселення, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ВАТ „Київський
завод „Радар" про визнання ордеру недійсним та визнання права на житлову
площу, зобов'язання видати ордер, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2004 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2про
виселення її з кімнати № 99 сімейного гуртожитку по АДРЕСА_1, посилаючись на
те, що з червня 2001 року працював лікарем - терапевтом за сумісництвом в
медико - санітарній частині ВАТ „Київський завод „Радар". Вказана кімната
надана йому на підставі спільного рішення адміністрації та профкому ВАТ
„Київський завод „Радар" і ордеру від 26.12.2001 року, але проживати в
кімнаті не має можливості, оскільки відповідачка самовільно зайняла спірну
кімнату. Також просив стягнути з відповідачки матеріальну та моральну шкоду у
розмірі 2000 грн. Кімната № 32 в цьому гуртожитку йому не надавалася, ордер на
цю кімнату не видавався і там проживає інша особа.

ОСОБА_2подала
зустрічний позов про визнання ордеру недійсним, визнання права на житлову площу
та зобов'язання видати ордер, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1978 року
працювала на заводі „радар", в 1996 році була звільнена за скороченням
штату, а потім з 7.01.2002 року знову стала працювати на цьому підприємстві.

Справа №
33ц-592кс-07
Категорія: 11

Головуючий
першої інстанції:                                         Горбань
Н.І.

Суддя-доповідач:                                                              Осипчук
О.В.

2

На квартирному обліку перебуває з 1985 року, з
1993 року на підставі ордеру проживає в кімнаті площею 12,9 кв.м. № 54
гуртожитку разом з сином, а в подальшому і матір'ю похилого віку. Поряд з її
кімнатою знаходилась кімната № 99, в якій ніхто не проживав і тому вона подала
в 2001 році заяву до адміністрації з проханням приєднати цю кімнату до кімнати
54. її прохання було задоволено рішенням профкому заводу 18.11.2002 року, але
ордер на кімнату їй не видали, оскільки його раніше було видано позивачеві,
хоча на той час він на заводі не працював.

Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2004 року в задоволені
позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2задоволено - визнано
недійсним ордер № 566, виданий 26.12.2001 року згідно рішення адміністрації та
профкому ВАТ „Київський завод „Радар" від 09.01.2000 року № 5 про надання
ОСОБА_1 кімнати № 99 розміром 12,7 кв.м. в гуртожитку по АДРЕСА_1; визнано за
ОСОБА_2право користування кімнатою № 99 в зазначеному гуртожитку; зобов'язано
ДП „Наш дім" оформити документи на ім'я ОСОБА_2на право заселення в
кімнату АДРЕСА_1.

Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2004 року апеляційна скарга
ОСОБА_1відхилена, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня
2004 року залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 15 червня 2004 року та ухвали апеляційного суду м.
Києва від 29 листопада 2004 року і направлення справи на новий розгляд,
посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Згідно
із ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної
скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні
і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Ураховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволені касаційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 332,336,337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області, -

3

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1- відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2004 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
оскарженню не підлягає.