АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  ЛУГАНСЬКОЇ
Справа № 22ц - 1995                                                    Головуючий
в 1інст. Соболєв Є.О.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 року Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого- Парінової І.К..,
суддів - Лісіциної
А.І., Іванової І.П., за участю секретаря Михайлової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Луганську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Станично-Луганського районного суду
Луганської області від 22
січня 2007р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
сум у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом доОСОБА_2.
Просив стягнути грошову компенсацію за частину домобудівлі з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних в
сумі 5346 грн. 20 коп., а також
змінити спосіб виконання рішення, звернувши стягнення на будинок відповідачки.

Суд відмовив у задоволенні позову.

В апеляційній
скарзі позивач просить скасувати рішення суду, тому що не згоден з висновками
суду, постановити нове рішення про задоволення його вимог.

Заслухавши
доповідача, сторони, представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія судців апеляційного суду
вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд
же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови
для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці
доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або
заперечень.

Як убачається з
матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови.
Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів,
суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність відмови у
задоволенні позовних вимог..

Постановляючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 21 Закону України
„Про виконавче провадження" строк давності для пред'явлення рішення для
примусового виконання встановлений три роки після набрання рішенням суду
законної сили.

Позивач отримав
виконавчий лист на підставі ухвали апеляційного суду Луганської області від 07 травня 2002 року про стягнення
зОСОБА_2. на його
користь в рахунок грошової компенсації його частини в домобудівлі 4235 грн. 50 коп. тільки 21 вересня 2004 року. До цього
часу за ви дачею виконавчого листа не звертався. Відповідачка не мала
можливості виконати ухвалу апеляційного суду добровільно, бо ОСОБА_1 знаходився на
заробітках за межами України.

За два рази - в травні і в
червні 2005 рокуОСОБА_2. внесла всю суму,
присуджену з неї за ухвалою вищевказаного суду, на депозитний рахунок державної
виконавчої служби (а.с.
19). Вини відповідачки в невиконанні рішення суду немає.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, зроблених в
оскаржуваному рішенні, і не є підставами для його скасування.

Керуючись
ст. 307, 308,313- 315,
317 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити. Рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області   від 22
січня 2007р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців після його проголошення.