Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-743/2007г.                                            Головуючий
інстанції  Дудкіна Т.М.
34                                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 червня 2007
року колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста
Севастополя в складі: головуючого     -
Єфімової В.О.

суддів                                           -
Птіціної В.І.,  Водяхіної Л.М.

при
секретарі   - Баран М.Л. за участю       - позивача ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 28 лютого 2007
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3про виділ частки майна,  що є спільною частковою власністю,  -

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про виділ частки із майна,  що належить сторонам на праві спільної
власності,  шляхом присудження на його
користь компенсації вартості належної йому 1/3 частки у квартирі АДРЕСА_1

Рішення
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 28 лютого 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі. Право власності ОСОБА_1 на 1/3 частку
спірної квартири припинено,  за кожним з
відповідачів визнано право власності на 1/6 частку квартири. Відповідачі
зобов'язані виплатити позивачу грошову компенсацію в розмірі - 95078,
67грн.,  стягнувши з кожного по 47539,
34грн.

Не
погодившись з рішенням суду,
відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,  в якій просить скасувати рішення суду в
частині стягнутої грошової компенсації та просить зменшити її суму до
38283грн.,  стягнувши з кожного з
відповідачів по 19141, 50грн. Вказує,  що
суд безпідставно не прийняв до уваги висновки додаткової судово-будівельної
експертизи.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  доводи позивача,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення місцевого суду Ленінського
району м. Севастополя від 28 лютого 2007 року підлягає відхиленню з таких
підстав.

Постановляючи
рішення,  суд виходив з того,  що вимоги позивача про припинення права
власності на належну йому частку майна шляхом виплати грошової компенсації є
законними та підлягають задоволенню,

2

що стало причиною для стягнення на користь останнього
вартості спірного майна.

З такими
висновками погоджується колегія суддів,
оскільки вони зроблені на підставі повного та всебічного розгляду всіх
обставин справи,  з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Згідно з
ч.2 ст.364 ЦК України,  якщо виділ частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є неможливим,  співвласник,
який бажає виділу,  має право на
одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації
вартості його частки. Компенсація співвласникові може бети надана лише за його
згодою.

З
матеріалів справи видно,  що ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_1
(а.с.б); після розірвання шлюбу з відповідачкою (з 2003 року) ОСОБА_1 в даному житлі не
мешкає (а.с.9),  виявив бажання виділити
вартісну компенсацію своєї частки майна,
проти отримання грошової компенсації не заперечував.

Суд
правильно оцінив викладене,  а також той
факт,  що подальше сумісне використання
квартири неможливе,  підстав для відмови
в позові в матеріалах справи немає.

Визначаючи
розмір вартості компенсації 1/3 частини спірної квартири,  суд виходив з її дійсної вартості на час
розгляду справи та відповідно до висновку судової технічно-будівельної
експертизи стягнув її у розмірі 95078, 67 грн (а.с.17-29).

Доводи
скарги щодо неправильного визначення вартості 1/3 частки квартири та
необхідності стягнення її виходячи не з ринкової,  а залишкової вартості житла,  були предметом розгляду суду першої інстанції
та через безпідставність та необґрунтованість не були прийняті до уваги,  з чим погоджується колегія суддів.

Інші
доводи скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для зміни чи
скасування ухваленого рішення,  що,  в силу ст.308 ЦПК України,  тягне її відхилення.

Керуючись ст.ст.303-315 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 28 лютого 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.