Справа № 22- 480 - 2007 р.                                Головуючий
у 1-й інст. - Грипіч Л.А.
Доповідач - Оніпко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.                                                                                                   м.
Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого
судді - Собіни
І.М.

Суддів - Оніпко
О.В., Ковалевича СП.

При секретарі - Сеньків Т.Б.

З участю
представників - адвокатів
ОСОБА_2.

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Костопільського районного суду від 1 березня 2007 р. в справі за
позовом ОСОБА_1до ТзОВ "Свиспан Лімітед" про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів .-

встановила:

Рішенням Костопільського районного суду від 1 березня 2007
р. в позові ОСОБА_1. про поновлення на роботі відмовлено за необґрунтованістю.
Позовні вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди задоволено частково : стягнуто з відповідача на
користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу,
пов"язаного із затримкою видачі трудової книжки, в сумі 1511 грн. 64 коп.
та 500 грн. моральної шкоди.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивачка вказує на його
незаконність, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального
права. Суд вийшов за межі позовних вимог, вирішивши питання, з якими вона не
зверталась : про
стягнення середнього заробітку за час затримки трудової книжки та моральної
шкоди у зв"язку з цим. Наказом від 20.10.2006
р. вона була звільнена з роботи з 31.10.2006
р. за угодою сторін (
п. 1 ст. 36 КЗпП України).
Однак, 1.11. 2006 р. її викликали на роботу і запропонували продовжувати
працювати на раніше займаній посаді і директор видав наказ від 25.10.2006 р. №
653 про її участь в проведенні інвентаризації і передачі матеріальних
цінностей, які були на її повній матеріальній відповідальності як зав.складом.
Вона дала згоду. Таким чином, її було знову допущено до роботи, тобто,
поновлено її трудовий договір. Це стверджується доказами : актом
прийому-передачі їй матеріальних цінностей від 10.11.2006 p., нарахованою та виплаченою їй зарплатою з 1.11. по 10.11.2006 p., Також директором
було змінено дату мого звільнення -
з 31.10.2006 р. на 10.11.2006 р. Зміна дати
звільнення була внесена не лише до її трудової книжки, а і в сам наказ від 20.10.2006 р. про
звільнення. Просить рішення скасувати, ухвалити

2

нове, яким
поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з
розрахунку 116 грн.28
коп. за кожний день та моральну шкоду в розмірі 7500 грн.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції - частковому
скасуванню з ухваленням нового рішення в справі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що
позивачка працювала у відповідача на посаді завідуючої складом деревообробки з 24.05.2005 р. по 31.10.2006
р.

Наказом від 20.10.2006
р. № 644 її
звільнено з роботи за п. 1
ст. 36 КЗпП
України (за
угодою сторін).

Та
обставина, що звільнення ОСОБА_1. відбулося, стверджується її заявою про
звільнення з роботи з 31.10.2006
р. ( а.с. 79), наказом від 20.10.2006 р. № 644, заявою позивачки
від 13.11.2006 р. (а.с.
8 ) про
вимогу надіслати їй за місцем проживання трудову книжку, у зв"язку з
неотриманням останньої у день звільнення -
31.10.2006 p.,
заявою від 30.11.2006
р. ( а.с. 7) з вимогою про
нарахування їй заробітної плати за повний місяць листопад 2006 р. через
затримку видачі трудової книжки, яку вона отримала поштою 29.11.2006 p., що є
порушенням вимог ст. 235 КЗпП України.

Також, з позивачкою, яка працювала на посаді завідуючою складом
деревообробки, 18.06.2006 р. було укладено договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність ( а.с. 39) і, враховуючи наведене, ОСОБА_1. була
зобов'язана вести облік, складати і надавати у встановленому порядку
товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених їй матеріальних
цінностей та брати участь у їх інвентаризації, тим більш, у зв"язку із
звільненням з роботи. Окрім того, наказ про проведення інвентаризації з участю
ОСОБА_1. був виданий до звільнення останньої- 25.10.2006 р.

З наведеного вбачається, що ні у відповідача, ні у самої позивачки не було
наміру укладати новий трудовий договір, після проведення інвентаризації та
передачі матеріальних цінностей іншим матеріально-відповідальним особам
ОСОБА_1. на роботу не виходила і протягом листопада місяця лише вимагала від
відповідача видати їй трудову книжку.

За таких обставин, посилання ОСОБА_1. на те, що її участь
у проведенні інвентаризації та передачі матеріальних цінностей після
звільнення, в період з 1
по 7.11.2006 р. є
фактично укладенням нового трудового договору між нею та відповідачем, хоча
наказ про це не видавався, є безпідставними.

Та обставина, що відповідачем було внесено зміни щодо дати звільнення
позивачки - з 10.11.2006 р. у трудову книжку
та в наказ про звільнення і сплачено їй заробітну плату за час проведення
інвентаризації в період з 1.11.2006
р. по 10.11.2006 р.,
не є підставою для визнання факту укладення нового трудового договору між
позивачкою та відповідачем. Окрім того, доводи позивачки стосовно цього
доказами не стверджуються та спростовуються вищенаведеним.

Однак, що стосується ухвалення рішення судом 1-ї інстанції про стягнення з відповідача на користь
позивачки 1511 грн.
середнього заробітку через затримку видачі трудової книжки та 500 грн. моральної
шкоди, завданої цим, то рішення в цій частині підлягає скасуванню.

2

Згідно вимог ст.
11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь в справі.

З матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1. в судовому засіданні вбачається, що
остання вимог з приводу стягнення з відповідача середнього заробітку за час
вимушеного прогулу через затримку видачі їй трудової книжки та стягнення у
зв"язку з цим моральної шкоди, не заявляла, провадження в справі з цих
підстав суд не відкривав і вони не були предметом розгляду судом.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1-
задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду від 1 березня 2007
р. в частині стягнення з ТзОВ "Свіспан Лімітед" на користь ОСОБА_11511 грн. 64 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та 500
грн. моральної шкоди та стягнення з ТзОВ "Свіспан Лімітед"
судовий збір в сумі 51 грн. та
витрати, пов"язаних з ІТЗ розгляду цивільних справ в сумі 30 грн. - скасувати, в
решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.