Справа № 2-1330/2007 p.
рішення.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007
року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді - Поймай Ю.С.

при секретарі - МахлайС.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Кременчуці справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007 року ОСОБА_1.
звернулась в суд з вищеназваним позовом.

В своїй позовній
заяві вказувала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.09.1959
року, даний шлюб для сторін є першим. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Сімейно-шлюбні
відносини між ними були припинені в 1969 році, по причині, того, що сторони
мають різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого в
сім'ї виникали сварки, які призвели до втрати почуття любові та взаємної
поваги. А тому позивач просила суд шлюб розірвати, витрати, пов'язані з
розірванням шлюбу покласти на відповідача .

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала, просила суд позов задовольнити.

Відповідач
повторно в судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Суд, заслухавши
пояснення позивача, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2
ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Судом
встановлено, що сторони 25 вересня 1959 року зареєстрували шлюб, котрий для
сторін є першим. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Шлюбно-сімейні
стосунки між ними були припинені в 1969 році, і з цього часу вони ніяких
сімейних стосунків не підтримують. Небажання підтримувати сімейні стосунки,
викликане не випадковими причинами і підтверджено в судовому засіданні
серйозними доводами.

На підставі
встановлених фактів суд вважає, що позов піддягає задоволенню, оскільки
подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б
інтересам сторін по справі.

Витрати по
розірванню шлюбу за його згодою необхідно покласти на відповідача у вигляді
необхідності сплати мита на користь держави у розмірі 17 грн. 00 коп. за
одержання свідоцтва про розірвання шлюбу. Позивача у зв'язку з цим необхідно
звільнити від сплати мита на користь держави.

Керуючись ст.ст.
14,57-59,130,208,209,212-215,218,224-228,232 ЦПК України, ст.ст.
104,105,110,112 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб,
зареєстрований 25 вересня 1959 року в Сталінському районному ЗАГС М.Караганда,
між ОСОБА_2, 1938 року народження та ОСОБА_1, 1937 року народження, актовий
запис за № 1124 - розірвати.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2держмито на користь держави в
сумі 25 грн. 00 коп.

ОСОБА_1від даного виду платежу
звільнити.

Заяву про
скасування заочного рішення суду може бути подано на протязі 10 днів з дня
тримання копії рішення суду.

Рішення може бути
оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський
районний суд м. Кременчука шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
рішення протягом десяти днів з дня проголошення та апеляційної скарги на
рішення суду протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження,
апеляційної скарги у випадку їх спільного чи окремого неподання або розгляду
справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.