РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2007 року
Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Авраменко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на право
вимоги грошових коштів за договором позики з відповідачем ОСОБА_2 з якого
просить стягнути в сумі 21 150 грн. - розмір заборгованості.

Представник позивача підтримав доводи викладені в позовній
заяві й просив про їх задоволення, оскільки відповідач зобов'язання за  договором позики не виконав, а тому має
сплатити суму боргу.

Відповідач проти позову не заперечував. Ствердив, що склав
письмову розписку наявну в сраві. Згідно цієї розписки зобов'язувався повернути
позивачеві до 30 серпня 2005 року грошові кошти в сумі 20 000 грн.

Заслухавши сторони та дослідивши письмові
матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Так, 15 серпня 2005 року сторони уклали
договір позики, відповідно до якого позикодавець  - ОСОБА_1, передав позичальникові - ОСОБА_2,
20 000 грн., а останній зобов'язувався їх повернути у строк до 30 серпня 2005
року, про що складено письмову розписку.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій
самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов суду представлена розписка позичальника відповідно до вимог
ст. 1047 ЦК України.

Відповідач змісту цієї розписки не
заперечував.

Судом установлено, що відповідач умов
договору не виконав і грошові кошти позивачеві не повернув.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму згідно ст. 625 ЦК України. За правилами цієї статті боржник, який
прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу, а також 3 % річних від простроченої суми.

З цих підстав, пред'явлений позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню,

а сума заборгованості, на
яку вказує позивач, стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання про визначення розміру
стягнення, суд виходить з висунутих позовних вимог і матеріалів справи, з яких
убачається, що ціна позову - 21 150 грн.
складається: з суми боргу 20 000 грн. та 1 150  грн. 3 % процентів річних від цієї суми за
весь час прострочення (з 30 серпня 2005 по 31 липня 2007 року).

Крім того, представником позивача
представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід
стягнути з відповідача.

На
підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості, за договором позики у розмірі
21 150 грн., а також судові витрати, що складаються з витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а всього 21 180 грн.

Рішення набирає законної сили протягом 10 днів з дня його
проголошення і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в
зазначений строк заяви про її оскарження та протягом 20 днів після цього
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя