Справа №
22ц- 2207/2007                                        Головуючий
у 1-й інстанції - Загороднюк В.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27
червня 2007 року                                                                           м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
:   Косогор
Г.О.

суддів:
Ткачук О. Ісаєвої Н.В.

при
секретарі: Забалуєвій Г.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
05 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державної судноплавної
компанії "Чорноморське морське пароплавство" про індексацію
несвоєчасно сплаченої заробітної пла­ти,
скасування наказу державної судноплавної компанії "Чорноморське
морське пароплавство " від 09 вересня 2003 року № 68 п про де
преміювання,  стягнення надбавки за
добросовісну працю з липня 2003 року з урахуванням рівня інфляції,  зобов'язання перераху­вати посадовий
оклад,  стягнення різниці в посадових
окладах керівника і головного спеціалі­ста контрольно - ревізійної групи
державної судноплавної компанії " Чорноморське морське пароплавство"
за розширення зони обслуговування та стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000
гривень,

встановила :

У червні
2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДСК " ЧМП" про
індексацію несвоєчасно сплаченої заробітної плати,  скасування наказу державної судноплавної
компанії " Чорноморське морське пароплавство" від 09 вересня 2003 року
№ 68п про де преміювання,  стягнення
надбавки за добросовісну працю з липня 2003 року з урахуванням рівня
інфляції,  зобов'язання перерахувати
посадовий оклад,  стягнення різниці в
посадових окладах керівника і головного спеціаліста контрольно - ревізійної
групи державної судноплавної компанії " Чорноморське морське
пароплавство" за розширення зони обслуговування та стягнення моральної
шкоди в розмірі 50 000 гривень,
посилаючись на те,  що відповідач
зазначеними наказами та діями порушив його трудові та матеріальні права та
заподіяв моральної шкоди.

У
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача
позов не визнав,  посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2007 року в в задоволенні
позову ОСОБА_1 до
державної судноплавної компанії " Чорноморське морське пароплавство"
про індексацію несвоєчасно сплаченої

2

заробітної
плати,  скасування наказу державної
судноплавної компанії " Чорноморське морське пароплавство" від 09
вересня 2003 року № 68п про де преміювання,
стягнення надбавки за добросовісну працю з липня 2003 року з урахуванням
рівня інфляції,  зобов'язання перерахувати
посадовий оклад,  стягнення різниці в
посадових окладах керівника і головного спеціаліста контрольно - ревізійної
групи державної судноплавної компанії " Чорноморське морське
пароплавство" за розширення зони обслуговування та стягнення моральної
шкоди в розмірі 50 000 гривень відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення Приморського районного суду м.  Одеси від 05 лютого 2007 року  скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  пояснення сторін,  що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги,  вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно
до  ст.308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи
у позові,  районний суд виходив з
того,  що позивачем не надано доказів про
те,  що за період з 01.01.2001 року по
04.06.2005 року несвоєчасно виплачувалась заробітна плата,  тому правових підстав для стягнення
індексації та компенсації не має. Крім того,
в суду також відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в
частині стягнення різниці в посадових окладах між керівником і головним
спеціалістом контрольної групи ДСК "ЧМП" за розширення зони
обслуговування у зв'язку з розширенням об'єму робіт та стягнення моральної
шкоди.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом
встановлено,  підтверджено матеріалами
справи,  що позивач ОСОБА_1 Станом на
1991 рік працював в ДСК "ЧМП" та був звільнений з посади з посади
головного спеціаліста по контрольно - ревізійній роботі консультаційного
відділу з 04.06.2005 року за скороченням штату за п.1  ст.40 КЗпП України згідно наказів від
14.03.2005 року № 81 -л,  № 168 -л від
01.06.2005 року. Починаючи з 07.02.2003 в штатний розклад ДСК "ЧМП"
були внесені зміни і створено контрольно - ревізійну групу,  де ОСОБА_1 являвся
головним спеціалістом.  Наказом
президента ДСК "ЧМП" № 66 - п від 08.08.2003 року за серпень 2003
року позивачу було призначено надбавку за добросовісну працю в розмірі 20%
посадового окладу. Іншим наказом № 68 від 09.09.2003 року наказ №66 -п було
скасовано. Судом не встановлено порушень прав позивача при скасуванні наказу
№66 - п. Позовні вимоги про індексування позивачу заробітної плати за період з
серпня 1991 року по листопад 1992 року,
а також з липня по грудень 1996 року пред'явлені з порушенням строків
позовної давності. Крім того,  з грудня
1992 року було зупинено індексацію грошових доходів населення згідно Декрету
Кабінету Міністрів України від 09.12.1992 року. Даний Декрет діяв до 01.01.1997
року.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,  що правових підстав для індексування позивачу
заробітної плати не має.

Посилання апелянта
на порушення судом  ст.
ст.128,  129,  130,
131,  132,  133,
134,  135 і 137 ЦПК України не
можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого
рішення. Крім того із матеріалів справи не вбачається порушення судом першої
інстанції саме цих норм процесуального права. Судом були виконані необхідні дії
щодо підготовки справи до судового розгляду,
розглянуті клопотання сторін ,
встановлені

3

фактичні
відносини сторін,  надано належну оцінку
зібраним по справі доказам.

Крім
того апеляційна скарга не містить підстав,
які враховуються апеляційним судом як безумовні підстави для скасування
рішення суду і на правлення справи на новий розгляд в порядке,  передбаченому
ст.311 ЦПК України. При розгляді справи у апеляційній інстанції вказані
порушення також не встановлені.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст. 304,  п.1  ст.307, 308,
313,  п.1  ст.314,
315,  317,  319 ЦПК України судова колегія судової
палати,

ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м.  Одеси від
05 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення,  однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили до суду касаційної інстанції.