Справа № 22 ц-1630/2007 р.                              Головуючий у 1 інстанції Божок С. К.
Доповідач у 2 інстанції Даценко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі: головуючого судді Приходька К.П. суддів Даценко
Л.М., Олійника В.І.,  при секретарі
Зозулі Н.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,  яка діє від імені
ОСОБА_2,  на рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 27 лютого 2007 р. у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської
області,  третя особа Управління юстиції
Вишгородського району Київської області про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсним та визнання права власності на земельну
ділянку,  -

Встановила:

У червні
2006 р. ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом,  в якому посилалася на те,  що згідно договору купівлі-продажу від
25.12.2003 р. вона придбала у Державної податкової інспекції у Вишгородському
районі Київської області будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Отримавши
у власність будинок з надвірними будівлями вона вважала,  що до неї перейшло і право власності на
земельну ділянку,  на якій він
розташований.

Однак,  їй стало відомо,  що на зазначену земельну ділянку було видано
Державній податковій інспекції у Вишгородському районі два державні акти на
право власності на земельну ділянку від 22.04.2005 р. на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 10.08.2004 р. № 4998 на ім'я Державної
податкової інспекції у Вишгородському районі.

Вважає,  що придбавши у відповідача житловий будинок з
надвірними будівлями,  вона набула і права
власності на земельну ділянку,  на якій
вони розташовані,  в розмірі 0, 25 га.

Просила
визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.08.2004 р.
№ 4998 на ім'я Державної податкової інспекції у Вишгородському районі,  визнати за нею право власності на земельну
ділянку,  розташовану за адресою
АДРЕСА_1,  з підстав передбачених  ст. 377 ЦК
України,   ст. 121 ЗК України.

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2007 р.
відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про його скасування і ухвалення нового рішення про
задоволення позову з мотивів неповного з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи,  невідповідності висновків суду обставинам
справи та порушення і неправильного застосування судом норм матеріального і
процесуального права.

2

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд виходив з
того,  що позивачка не довела в судовому
засіданні недійсність свідоцтва про право на спадщину за законом та ту
обставину,  що вона набула права
власності на земельну ділянку.

Такі
висновки суду є правильними і такими,  що
відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно
ч.1  ст. 120 ЗК України при переході
права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її
частину може переходити на підставі цивільно-правових угод,  а право користування - на підставі договору
оренди.

Згідно
ч. 1  ст. 377 ІДС України до особи,  яка придбала житловий будинок,  будівлю або споруду,  переходить право власності на земельну
ділянку,  на якій вони розміщені,  без зміни її цільового призначення,  у розмірах,
встановлених договором.

Встановлено,  що згідно свідоцтва про право на спадщину за
законом від 06.11.2003 р. майно ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  на підставі  ст. 555 ЦК
України за правом спадкоємства перейшло до держави в особі Державної
податкової інспекції Вишгородського району,
а саме: будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1,  (а. с.
5,  63)

Встановлено,  що згідно договору купівлі-продажу від
25.12.2003 р. позивачка придбала зазначений будинок з надвірними будівлями у
Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської області,  (а. с.
7)

Встановлено,  що згідно свідоцтва про право на спадщину за
законом від 10.08.2004 р. № 4998 майно ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  на підставі  ст. 555 ЦК
України за правом спадкоємства перейшло до держави в особі Державної
податкової інспекції Вишгородського району,
а саме: земельна ділянка площею 0, 307 га,  розташована по АДРЕСА_1,  що належала ОСОБА_3 на підставі державного
акту на право приватної власності від 28.07.2003 р. (а. с 35)

Встановлено,  що на підставі зазначеного свідоцтва
22.04.2005 р. Державній податковій інспекції у Вишгородському районі було
видано два державних акти на право власності на земельну ділянку площею 0, 2500
га та 0,  0568 га (а. с.  6,  11)

Судом
встановлено,  що свідоцтво про право на
спадщину за законом від 10.08.2004 р. видано відповідно до вимог  ст. 555 ЦК
України 1963 р. і підстав для визнання його недійсним не вбачається.

Судом
встановлено,  що цивільно-правові угоди
щодо земельної ділянки між сторонами не укладалися,  у договорі купівлі-продажу житлового будинку
не зазначено про перехід права власності на земельну ділянку.

Тому суд
прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову
в частині визнання права власності на земельну ділянку,  на якій розташований будинок.

Таким
чином,  викладені в апеляційій скарзі
доводи колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються,  не ґрунтуються на вимогах закону і висновків
суду про відмову в задоволенні позову не спростовують.

За таких
обставин колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду  від  27
лютого   2007  р.
відповідає  обставинам   справи,
ухвалено  з

3

дотриманням норм
матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав,  викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись  ст. ст. 303,
307,  308,  313-315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  яка діє від імені ОСОБА_2,  відхилити.

Рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2007 р. залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.