АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ Іменем  України

„    10    "
травня    2007    року
колегія    суддів    судової
палати    у цивільних  справах
апеляційного  суду  Житомирської
області

в  складі:

головуючого  -  судді                  Миніч  Т.І.,

суддів:                                            Широкової  Л.В.,

Товянської  О.В.

при  секретарі  судового

засідання                                         Прищепа  О.А.,

з  участю:                                       відповідача

розглянувши
у    відкритому    судовому
засіданні    в    залі
суду    в м.Житомирі  апеляційну
скаргу  ОСОБА_2 на  рішення
Романівського  районного  суду
від  2  березня  2007  року .

у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої  дитини,   яка
продовжує  навчання,

встановив:

У лютому 2007
року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь
аліменти в розмірі 200
грн. щомісяця на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження. При цьому посилалася на те, що донька
навчається в Житомирському агротехнічному коледжі, потребує матеріальної
допомоги, а відповідач спроможний таку допомогу
надавати.

Рішенням Романівського районного суду від 2 березня 2007
року позов ОСОБА_1. задоволений частково. На користь
останньої з ОСОБА_2. стягнуто аліменти в розмірі 100 грн. щомісяця, починаючи з
7 лютого 2007 року на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, на
період її навчання, але не більше ніж до 3 лютого 2012 року. З ОСОБА_2. також
стягнуто судом судовий збір в розмірі 51 грн. та 7,5 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2. порушує питання про скасування
зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову в
позові, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи,
судом порушені норми матеріального
права.   Зокрема  зазначає,
що  суд  не
звернув  уваги

Справа № 22-ц/853                              Головуючий
у суді 1 -ї
інстанції Бабич С.В.

Категорія 7                                          Суддя-доповідач Миніч Т.І.

на докази, які
свідчать про його скрутний матеріальний стан та стан його здоров"я, не
з"ясував розмір доходів позивачки. Вважає, що він не спроможний надавати
дитині матеріальну допомогу.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,   виходячи
з  наступного.

Згідно з ч.1
ст.199
СК, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і
у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані
їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть
надавати матеріальну  допомогу.

Судом першої інстанції достовірно встановлено наявність всіх юридичних
фактів, за яких на батьків може бути покладено обов"язок утримувати
повнолітню дитину (п.20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року „Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення
аліментів").

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони розірвали шлюб 28 березня 1997
року. Від спільного проживання мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка після закінчення загальноосвітньої школи продовжує
навчання у Житомирському агротехнічному коледжі і одержує стипендію в
розмірі  115
грн.    (а.с.4,5,6).

Тому суд правильно вважав, що повнолітня дитина відповідача в зв"язку
з навчанням потребує матеріальної допомоги. Апелянтом зазначена  обставина
не  оспорюється.

Суд першої інстанції також дійшов обгрунтованого висновку про те, що розмір
одержуваної відповідачем пенсії (640 грн.) надає останньому реальну можливість сплачувати аліменти на утримання
повнолітньої доньки на період її навчання. При цьому суд врахував, що
відповідач хворіє та несе певні витрати на лікування. Проте, відповідачем не
надані докази про конкретний розмір цих витрат та про неспроможність в
зв"язку з цим сплачувати аліменти. Тому суд правильно визначив розмір
утримання  в  100  грн.

Визначаючи вказаний розмір, судом врахована можливість утримання дитини
матір"ю, з якою остання проживає. Відповідач не надав доказів про розмір
одержуваної позивачкою заробітної плати та не завив клопотання про витребування
їх судом. Тому, доводи апеляційної
скарги  є  безпідставними.

Разом з тим, судом першої інстанції не врахована та обставина,що повнолітня
дитина навчається на денному відділенні. Отже, в такому випадку, аліменти
можуть бути присуджені без урахування
часу  перебування  дитини
на  канікулах.

Тому,   в  цій
частині  рішення  підлягає
зміні.

Крім того, судом не враховані положення ч.2
ст.199 СК щодо кінцевого терміну стягнення аліментів. Оскільки із довідки
навчального закладу вбачається, що навчання закінчується 1 липня 2008  року,   то
саме  цю  дату
суд  мав  зазначити
в  рішенні.

На   підставі
викладеного    і    керуючись
ст.ст.307,309,313-315 ЦПК  України  ,   суд

ВИРІШИВ   :

Апеляційну   скаргу   ОСОБА_2 задоволити

частково.

Рішення
Романівського   районного    суду
від    2    березня    2007
року

змінити.
Вважати,        що        аліменти        з
ОСОБА_2 підлягають
стягненню   до    1    липня    2008    року   без

урахування
часу  перебування  дитини
на  канікулах.

В  решті  рішення
залишити  без  змін.

Рішення   може    бути
оскаржене    безпосередньо    до
Верховного    Суду

України  протягом  двох
місяців  з  дня
його  проголошення.