АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
2007 року                                                                    м. Хмельницький
Колегія  суддів  судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі : головуючої - судді
суддів:
Бережного С.Д., Харчука В.М.
при секретарі  Коробчук А.А.
сторін та їх представників
відкритому    судовому    засіданні
справу   № 22 ц -2132  за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Славутського міськрайонного суду від 12 жовтня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання
доповідача,  пояснення сторін та їх
представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів
в с т а н о в и л а:
В червні 2007 року позивач звернувся до
суду і просив визнати недійсним договір дарування 24/100 частин житлового
будинку за № АДРЕСА_1, укладений 16 березня 2007 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
Рішенням Славутського міськрайонного
суду від 12 жовтня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1.
рішення суду вважає незаконним, просить його скасувати, посилаючись на те, що
через несвоєчасний розгляд його заяви про забезпечення позову , а згодом і її
неналежне виконання, відповідачка, з метою ухилення від виконання рішення суду
про відшкодування шкоди,  провела
відчудження належної їй частини будинку. Крім того, судом дана невірна оцінка
обставинам оформлення документів в БТІ і показам свідків і сторін з цього
приводу.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.309
ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд виходив з того, що при укладанні договору дарування сторони мали намір
передати право власності на будинок від матері до сина, вони цього досягли, а
тому підстави для визнання його фіктивним і недійсним відсутні.

Однак, з такі висновки суду не
відповідають обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2. являлась власником 24/100 частин будинку за АДРЕСА_1, співвласником
іншої частини цього будинку є ОСОБА_1 .10 лютого 2004 року в належній
відповідачці частині будинку , внаслідок порушення  правил безпеки при експлуатації опалювальної  печі

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій
інстанції - Цермолонська Л.С.                             Справа № 22ц-2132

Доповідач - Гуменюк
Н.І.
Категорія № 13

виникла пожежа, якою
завдано матеріальну шкоду ОСОБА_1, в зв”язку з цим останній 08 лютого 2007 року
пред”явив позов до ОСОБА_2. і заявив клопотання про його забезпечення. Ухвалою
судді Славутського міськрайонного суду від 13 березня 2007 року постановлено
накласти арешт на частину будинку, належну на праві приватної власності
відповідачці. Однак, вона 16 березня того ж року подарувала її  ОСОБА_3., мотивуючи вчинення цієї угоди
бажанням передати право власності синові і в такий спосіб забезпечити його
окремим житлом .

Однак, ці її доводи не відповідають фактичним
обставинам справи.

Судом
встановлено, що ні до, ні після укладання договору дарування у спірній частині
будинку ніхто не проживає,
відновлювальні роботи після пожежі як попереднім, так і теперішнім
власником не проводяться, намір сина, висловлений ним  ще в січні 2007 року про реєстрацію шлюбу не
реалізований і він продовжує проживати в квартирі батьків. Наведені обставини,
на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у сторін договору наміру
про створення правових наслідків і укладення його з метою приховати належне
відповідачці майно від накладення арешту.

Крім того, дарувальницею не
дотримано вимоги п.4 договору ( а.с. 24), згідно якої вона приховала від
обдарованого обставину щодо наявності судового спору на належну їй частину
будинку і  перебування її на момент
посвідчення договору під арештом за ухвалою суду від 13 березня 2007 року .

Тому, відповідно до вимог ст.234 ЦК України
оспорюваний правочин являється
фіктивним,  що тягне за собою
визнання його недійсним.

Керуючись
ст. 234 ЦК України, ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

р  і
ш  и  л а:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1задоволити.

Рішення  Славутського
міськрайонного суду від 12 жовтня 2007 року скасувати.

Позов
ОСОБА_1задоволити.

Визнати недійсним  договір
дарування  24/100 частин  будинку
№ АДРЕСА_1, укладений  16
березня  2007  року
між ОСОБА_2та ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді:
/підписи/

Копія
вірна: суддя
Н.І. Гуменюк