УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                  Сеніна Ю.Л.

Суддів:                Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до шахти “Червоноградська” ДП “Львіввугілля”, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про
перерахунок розміру
відшкодування та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У січні 2001 року ОСОБА_1.
звернувся у суд з позовом до шахти “Червоноградська” ДП “Львіввугілля”, відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про
перерахунок та відшкодування шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, мотивуючи тим, що у 1996 році
йому була встановлена третя група інвалідності від професійного захворювання з
втратою 60% працездатності і шахта проводила йому доплату до середнього
заробітку, але не в повному обсязі.

Позивач просив зробити
перерахунок відшкодування на коефіцієнт підвищення 2,38, встановлений наказом
Міністерства вугільної промисловості від 4 березня 1996 року №72, та стягнути
заборгованість по недоплачених сумах за період з 1 серпня 1996 рок.

Під час розгляду справи позивач у 2005 році
змінив свої вимоги і просив провести перерахунок з 1 березня 2000 року,
вказуючи, що на шахті були підвищені тарифні ставки і посадові оклади на
коефіцієнт 1,473, але йому неправильно було зроблено перерахунок. Просив
провести перерахунок, виходячи із середньої заробітної плати по професії
помічника начальника дільниці ВТБ, а не його середнього заробітку, оскільки
його перерахований заробіток менше середньої заробітної плати аналогічного
працівника.

Вважав, що йому неправильно було розраховано
розмір відшкодування і при подальших перерахунках на коефіцієнт зростання
середньомісячної заробітної плати.

Рішенням Червоноградського міського суду від 29 листопада 2005 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від    18 грудня 2006 року, позов ОСОБА_1. задоволено.

Стягнуто з шахти “Червоноградська” ДП “Львіввугілля” на користь ОСОБА_1. 887грн. 25коп. за період з 1 березня 2000
року по 1 квітня 2001 року.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Червонограді Львівської області з 1 квітня 2001 року по 30 листопада 2005 року 5 311 грн.75 коп. та з 1 грудня
2005 року щомісячно по 626 грн.87 коп. з врахуванням росту середньої заробітної
плати в
галузях національної
економіки.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Червонограді Львівської області просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та
ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_1., суд
першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що при
нарахуванні позивачу страхових виплат шахта “Червоноградська” ДП “Львіввугілля” та відділення Фонду неправильно зробили перерахунок на коефіцієнт підвищення
тарифних ставок  і посадових окладів
1,148 з 1 березня 2000 року, взявши за основу розрахунку середній заробіток
позивача, який менший середньомісячного заробітку аналогічного працівника, у
зв'язку з чим і при подальших перерахунках неправильно було розраховано розмір
відшкодування. При цьому суди вважали, що при перерахунку розміру відшкодування
слід виходити із середнього заробітку аналогічного працівника, а не із
заробітку позивача.

Однак з
такими висновками судів не можна погодитися, оскільки вони зроблені з
порушенням норм матеріального права.

Згідно з п.28 Правил
відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної
працівникам і службовцям ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними
трудових обов'язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23
червня 1994 року №472, які діяли на час виникнення правовідносин, перерахований
або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків
втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного
заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови
його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний
календарний місяць роботи.

Проте суд неправильно
застосував положення згаданого п.28 Правил, вважаючи, що за основу при
перерахунку слід брати не відкоригований середній заробіток позивача, який
менший середнього заробітку відповідного працівника, а середній заробіток
відповідного працівника по професії.

При цьому суд не
перевірив який буде середньомісячний заробіток позивача, відкоригований на
коефіцієнти підвищення згідно з відповідними постановами на час виникнення
спору, та чи у повному обсязі відповідачами проводились відшкодування шкоди
позивачу.

На ці недоліки не звернув
уваги і апеляційний суд, не перевіривши доводи апеляційних скарг та залишивши
рішення суду першої інстанції в силі.

За такого неправильного застосування норм матеріального права і
порушення норм процесуального права судові
рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 343, 344 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верхового Суду
України

у х в
а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Червонограді Львівської області задовольнити
частково.

Рішення Червоноградського міського суду від 29
листопада 2005 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2006
року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Сенін Ю.Л.

Судді:
Левченко Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк
Я.М.