Справа № 22-1592/ 2007                                  Головуючий у
Доповідач в апеляційній інстанції Курій Н.М
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого
-Зубарєвої К.П.

суддів: Курій
Н.М., Мікуш Ю.Р.

при секретарі
Жукровській Х.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного
суду м. Львова від 18 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2007 року, задоволено позов
ЛКП «Цитадель-Центр» до
ОСОБА_1 про стягнення на користь позивача 553 грн. 73 коп. боргу за квартирну
плату.

Рішення оскаржив
відповідач ОСОБА_1

В апеляційній
скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним, постановлене з
порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду
першої інстанції скасувати і постановити нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ЛКП «Цитадель-Центр».
Стверджує, що між ним і ЛКП «Цитадель-Центр»
не було укладено договір про надання послуг на утримання будинку та
прибудинкової території, а тому вважає, вимоги позивача згідно ст.ст.59-60,128
ЦПК України незаконними, безпідставними і необгрунтованими.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом
встановлено, що на обслуговуванні позивача є квартира відповідача, який хоч і
тимчасово не проживає в квартирі, однак зобов'язаний нести витрати по утриманню
будинку, не дивлячись на відсутність письмового договору про надання
житлово-комунальних послуг, який не укладений із-за відсутності бажання в цьому
відповідача.

Задовольняючи
позов суд вірно виходив з того, що відповідач, будучи власником квартири
АДРЕСА_1, має борг перед позивачем в сумі 553 грн. 73 коп. за квартирну плату
за період від 01.08.2003р. до 30.06.2006р.(а.с. 4). Порядок же користування
жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду
регулюється главою 6 Житлового кодексу України.

Згідно вимог ст.
151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок
(квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій
рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову
територію.

За правилами
ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі),
що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

19 червня 1992
року Верховною Радою був прийнятий Закон України «Про приватизацію   державного житлового фонду», цей Закон
визначив правові основи

2

приватизації житла, що знаходиться у державній власності,
його подальшого використання і утримання.

Щодо утримання
житла то відповідно до п.п. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків)
здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування
приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються
Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них та власники
квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані
брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і
прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Покликання
апелянта в апеляційній скарзі на те, що з липня 2003 року в квартирі АДРЕСА_1
він тимчасово не проживає і не користується послугами з утримання будинку та
прибудинкової території, а, відповідно до п.6 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», має право на несплату цих послуг, не заслуговують
на увагу, оскільки вказаний пункт Закону передбачає право споживача на несплату
вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї лише при відповідному документальному оформленні.
Апелянтом не надано суду доказів, що його тимчасова відсутність була належно
документально оформлена, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення вимог позивача з чим погоджується і колегія суддів
апеляційного суду.

Судом першої
інстанції обставини справи досліджено повно, зібраним доказам дана належна
оцінка.

За таких
обставин рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального закону
і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому підстав для її задоволення немає.

Враховуючи
наведене та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Галицького районного суду м. Львова від 18 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двох місяців шляхом подання на неї касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.