РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 грудня 2007 року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,                         Гуменюка В.І.,                           Барсукової
В.М.,                  Косенка В.Й.,-

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Другої Черкаської Державної нотаріальної контори,
Державної податкової інспекції у м. Черкаси, треті особи: ОСОБА_2, Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації,
виконавчий комітет Черкаської міської ради, Товарна біржа агропромислового
комплексу центральних областей України про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом та договору купівлі-продажу, встановлення
додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернувся з зазначеним
позовом, посилаючись на те, що на початку вересня 2005 року він дізнався про
видачу 01 липня 2004 року Державній податковій інспекції у м. Черкаси Другою
Черкаською Державною нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину за
законом на 5/9 частин будинку АДРЕСА_1, в 1/9 частині якої він проживає.
ОСОБА_1 вважає, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом від
01 липня 2004 року є незаконною, оскільки дана частина будинку повинна була
перейти до нього як до третьої черги спадкоємців законом. Крім того 16 квітня 2004 року між Державою в особі Державною
податковою інспекцією у
м. Черкаси та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу 5/9 частин
згаданого вище будинку. ОСОБА_1 просив задовольнити його позовні вимоги та
визнати недійсним свідоцтво про на спадщину за законом від 1 липня 2004 року,
визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16 квітня 2004 року та встановити додатковий строк, для
подання заяви про прийняття спадщини. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що у відповідності до свідоцтва про право на
спадщину від 19 вересня 1979 року, 4/9 частини будинку з надвірними
спорудамиАДРЕСА_1 була передана по заповіту ОСОБА_3 ОСОБА_4, який був внуком
спадкодавця та сином дочки спадкодавця (ОСОБА_5). Відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від  13
липня 1986 року,   1/9 частина вказаного
будинку перейшла від ОСОБА_5 до її сина ОСОБА_4. Таким чином ОСОБА_4 став
власником 5/9 частини будинку АДРЕСА_1 з відповідними надвірними спорудами.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 він доводився двоюрідним братом, оскільки
ОСОБА_3 була його рідною бабою, а ОСОБА_5 - рідною тіткою. Також позивач
повідомив, що оскільки він проживав та постійно проживає по даний час у
вказаному будинку, вважав, що прийняв спадщину свого двоюрідного брата ОСОБА_4.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 березня 2006
року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16
травня 2006 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за
законом від 01 липня 2004 року, за яким майно ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, перейшло до Держави в особі Державної
податкової інспекції у м.
Черкаси. Визнано недійсним
договір купівлі - продажу частини будинку від 16 квітня 2004 року, укладений між Державою в особі
Державною податковою інспекцією
у м. Черкаси та ОСОБА_2. Визнано
за ОСОБА_1 право власності на 5/9 частин будинку АДРЕСА_1 та прилеглої земельної ділянки.

У касаційних скаргах ОСОБА_2 та
Перший заступник прокурора Черкаської області просять скасувати ухвалені у
справі судові рішення та винести рішення про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційні скарги підлягають
задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що спадщина відкрилась
ІНФОРМАЦІЯ_1. До набрання чинності Цивільного кодексу України, прийнятого 16
січня 2003 року, ця спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців. 01 січня
2004 року в дію вступили норми Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.
Згідно з нормами зазначеного кодексу ОСОБА_1 має право на спадщину померлого
ОСОБА_4.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можливо.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 5/9 частин будинку АДРЕСА_1 та прилеглої земельної ділянки.

Статтею
524 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

При
спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти,
дружини і батьки померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при
неприйнятті ними спадщини, а також в разі, якщо всі спадкоємці першої черги не
закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри
померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері
(друга черга). (статті 529, 530 ЦК УРСР).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був
двоюрідним братом померлого ОСОБА_4, а тому не мав права на спадкування за
законом.

Згідно статті 555 ЦК УРСР (1963
року) спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у
спадкодавця немає спадкоємців ні за законом ні за заповітом.

ОСОБА_4 після себе заповіт не
залишив, спадкоємці як першої так і другої черги відсутні.

Зі змісту статті 549 ЦК УРСР (1963
року) вбачається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

18 грудня 2003 року державою в особі
Державної податкової інспекції у м. Черкаси подано заяву до Другої Черкаської
державної нотаріальної контори. Ці дії свідчать про прийняття спадщини
державою.

Крім того, не можна погодитись і з
висновком суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16 квітня 2004 року, укладеного між Державою в особі
Державної податкової інспекції
у м. Черкаси та ОСОБА_2.

Встановлено,
що договір купівлі-продажу 5/9 частин будинку АДРЕСА_1 та прилеглої земельної ділянки від 16 квітня 2004 року був
укладений на Товарній біржі агропромислового комплексу центральних областей
України, тобто на прилюдних торгах.

Прилюдні торги - це продаж майна, на яке звернено
стягнення і яке підлягає реалізації. Під час проведення прилюдних торгів
укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої, з одного
боку, є покупець - учасник прилюдних торгів, котрим може бути фізична чи
юридична особа, а з другого - продавець - відділ ДВС в особі спеціалізованої
організації, яка організовує та провадить ці прилюдні торги за договором з  Державною виконавчою службою. Власником цього
майна стає покупець, котрий запропонував за нього у ході торгів найвищу ціну.

Таким чином, під час проведення
прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність. Визнання
угоди недійсною можливе з підстав, передбачених Цивільним кодексом України.

Спадщина прийнята державою в особі Державної податкової
інспекції у        м. Черкаси і
реалізована третій особі.

Підстави для задоволення вимог
відсутні, оскільки на час відкриття спадщини і переходу до держави у позивача
не було правових підстав на отримання спадщини.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і
помилково залишив рішення суду без змін.

Згідно з вимогами статті 341 ЦПК
України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення і ухвалити
нове рішення або змінити рішення, якщо застосовано закон, який не поширюється
на ці правовідносини, чи не застосовано закон, який підлягав скасуванню.

Враховуючи викладене, рішення
Придніпровського районного суду
м. Черкаси від 6 березня 2006 року та ухвала апеляційного суду
Черкаської області від 16 травня 2006 року підлягають скасуванню, з ухваленням
нового рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

Керуючись статтями 336, 341, 344,
346 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та Першого
заступника прокурора Черкаської області задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 березня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2006 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Другої Черкаської Державної
нотаріальної контори, Державної податкової інспекції у м. Черкаси, треті особи:
ОСОБА_2, Черкаське обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації, виконавчий комітет Черкаської міської ради, Товарна біржа
агропромислового комплексу центральних областей України про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі-продажу,
встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття
спадщини відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        Л.І.
Григор'єва

Судді:
М.І. Балюк

В.М.
Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Й.
Косенко