2007 року                                                                                        м.  Одеса
Колегія суддів         судової палати
в цивільних справах апеляційного суду Одеської
головуючого                            Косогор Г.О.
суддів                              Ткачук О.О.
секретарі                           Ісаєвої
у відкритому судовому засіданні у м.
Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Іванівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири
частково недійсним,  визнання покупцем
нерухомого майна,  визнання права
власності на квартиру,
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу
квартири частково недійсним,  визнання
покупцем нерухомого майна,  визнання
права власності на квартиру.
обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те,  що 04 листопада 2004 року вона продала
житловий будинок АДРЕСА_1 за 25 000 доларів США з метою придбання трикімнатної квартири.
купівлі квартири,  23 грудня 2004 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
було укладено договір завдатку,
згідно якого позивачка передала ОСОБА_31 000 доларів США. Як вбачається з
договору завдатку,  прав овчин по
купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2,
повинен був відбутися 15 травня 2005 року.
Однак,  09 травня 2005 року ОСОБА_1. була травмована
і позбавлена можливості пересуватися,
тому і не змогла прибути на вчинення правочину щодо купівлі квартири до
недопущення наслідків,  передбачених
договором завдатку,  за попередньою
домовленістю між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2до нотаріуса для здійснення
правочину з'явився ОСОБА_2. Після одужання ОСОБА_1.,  відповідач повинен був оформити безоплатне
відчуження квартири на ім'я ОСОБА_1.,
однак ні після одужання,  ні на
момент звернення до суду,  ОСОБА_2. не
переоформив право власності на ім'я позивачки. Від безоплатного відчуження
спірної квартири на ім'я позивачки відповідач відмовлявся.
Справа
№22ц-3000/2007 р.                                  Головуючий
12                                                          Доповідач:
вищевикладеним,  ОСОБА_1. була змушена
звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні
вимоги. Відповідач позов не визнав.
Рішенням
Іванівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 були залишені без задоволення.

На дане
рішення принесена апеляційна скарга ОСОБА_1,
в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши
доповідача,  яка доповіла зміст
оскаржуваного рішення,  доводи
апеляційної скарги та заперечення на неї,
вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та обгрунтованність рішення суду,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно  ст. . 309 п.3 ЦПК України,  підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи,  а згідно п.4 - неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно  ст. . 10 ч2 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на яки вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

У п. п. 1, 6
постанові Пленуму Верховного Суду України,
від 29 грудня 1976 року за №11 «Про судове рішення» із змінами,  та доповненнями звернуто увагу судів на
то,  що судове рішення є найважливішим
актом правосуддя,  покликаним забезпечити
захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини,  правопорядку та здійснення проголошеного
Конституцією принципу верховенства права. Тому суди повинні неухильно
додержуватися вимоги про законність і обгрунтованність рішення в цивільній
справі.

Рішення є
законним тоді,  коли суд виконавши усі
вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини,  вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню   до
даних правовідносин.

Обґрунтованим
визнається рішення,  в якому повно  відображені обставини,  які мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,  дослідженими у судовому засіданні.

Мотивувальна
частина рішення повинна містити встановлені судом обставини,  які мають значення для справи,  їх юридичну оцінку. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази,  суд має це обґрунтувати.

Відповідно до
вимог  ст. . 655 ЦК України,  за
договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає,  або зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві),  а
покупець приймає,  або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відмовляючи у
позові ОСОБА_1. у позові про визнання договору купівлі -продажу квартири
частково недійсним,  та визнання права
власності на квартиру,    суд першої
інстанції вважав встановленим,  що
ОСОБА_1. 4 листопада 2004 року продала житловий будинок АДРЕСА_1 з метою
придбання трикімнатної квартири для сина - ОСОБА_4,  так як вона заборгувала йому гроші за продаж
його квартири у м.  Норильську в Росії. З
таким висновком судова колегія погодитися не може.

Дійсно 4
листопада 2004 року ОСОБА_2продала житловий будинок АДРЕСА_1згідно договору
купівлі -продажу від 28 вересня 2002 року,
з метою придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_2,  але не для сина,  а для себе. З метою купівлі квартириАДРЕСА_2
між ОСОБА_1,  та ОСОБА_3 23 грудня 2004
року укладено договір завдатку,
відповідно до якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_3суму завдатку в рахунок
належних з неї платежів по договору купівлі -

продажу квартири. Відповідно до п.п.4,  та 5
вищевказаного договору були передбачені певні негативні наслідки для
сторони,  яка порушить умови договору.
Посвідчення правочину у нотаріуса було призначено на 13 травня 2005 року. Але у
зв'язку з тим,  що ОСОБА_1. 9 травня 2005
року одержала травму і була позбавлена можливості пересуватися і не змогла
прибути до нотаріуса,  з метою недопущена
передбачених п.п.4 та 5 вищевказаного договору наслідків,  за домовленістю з сином для здійснення
правочину з'явився до нотаріуса він. При укладені правочину у нотаріуса були
продавцю передані гроші. Але,  як пояснив
ОСОБА_2. у судовому засіданні в апеляційній інстанції,  гроші для передачі продавцю за квартиру,  йому дала мати.

ОСОБА_1 пояснила
у судовому засіданні,  що після її
одужання за домовленістю,  ОСОБА_2.
повинен був оформити безоплатне відчуження спірної квартири на ім'я ОСОБА_1. ,  але він відмовився від безоплатного
відчуження квартири.

У суді першої
інстанції фактично було доведено,  що
продавець передав у власність ОСОБА_1 майно у вигляді трикімнатної квартири
АДРЕСА_2

ОСОБА_1.
передала продавцеві грошові кошти,
виручені від продажу свого будинку в сумі 32700 грн. і квартирою
користується вона разом з донькою,  та
матір'ю.

Вищевказані
обставини,  позивачка довела
документами,  які є в матеріалах справи:
копіями договорів купівлі - продажу ОСОБА_1 29 жовтня 2004 року домоволодіння
та земельної ділянки у с
Крижанівка Комінтернівського району,
Одеської області,  копією договору
завдатку. Як вказувалося вище,  ОСОБА_2.
у судовому засіданні в апеляційній інстанції не заперечував,  що грошові кошти при оформлені договору
купівлі - продажу,  які він передав
продавцю,  йому дала мати -ОСОБА_5.

Якщо при
вирішенні позову про визнання договору купівлі - продажу недійсним,  з підстав,
що насправді покупцем є інша особа,
суд встановить що фактично майно було придбане за її кошти і для
неї,  та що інших підстав для визнання
даної угоди недійсною немає,  вказаний
договір відповідно до  ст. . 217,  235 ЦК України (  ст.
ст.  58,  60 ЦК
України у редакції 1963 року) визнається недійсним лише в частині,  що стосується покупця і покупцем за договором
визнається особа,  за рахунок коштів якої
і для якої фактично укладався цей договір.

Відповідно
до  ст.
217 ЦК України,  недійсність окремої частини правочинне має
наслідком недійсності інших його частин і правочину у цілому,  якщо можна припустити,  що правочин був би вчинений і без включення
до нього недійсної частини.

Відповідно
до  ст.
235 ЦК України,  удаваним є правочин,  якій вчинено сторонами при приховані іншого
правочину,  якій вони насправді вчинили.

Оскільки
покупцем квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1.,
договір купівлі -продажу квартири повинен бути визнаний недійсним у
частині,  що стосується покупця і
покупцем за договором повинна бути визнана ОСОБА_2.

Посилання у
рішенні суду на те,  що
ОСОБА_1.3аборгувала сину грошові кошти за продану у м.  Норильську десять років тому назад квартиру
не грунтується на матеріалах справи і фактично не було доведено. Сам ОСОБА_2 у
судовому засіданні в апеляційній інстанції посилаючись на факт
заборгованості,  заявив,  що доказів у підтвердження вищевказаного боргу
у нього нема.

Керуючись  ст.
ст.  307 п.2,  309 п.п.3, 4,
316,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
Іванівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2007 року
-скасувати.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати
договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2 укладений між

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 13
травня 2005 року,  посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_6 ,  зареєстрованого у
реєстрі за № 611 - частково недійсним,  у
частині вказаного у договорі покупцем - ОСОБА_2. Визнати ОСОБА_1 покупцем
квартири АДРЕСА_2  згідно вищевказаного
договору,  та визнати за ОСОБА_1 - право
власності на квартириАДРЕСА_2

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржено на протязі двох місяців до Верховного суду
України.