Справа №22ц-688/07                                      Суддя
першої інстанції Батченко О. В.
Категорія 34                                                    Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Головуючого:   Козаченка В. І.,

суддів:  Довжук Т. С., Лівійського І. В.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т. В.,

за участю:

позивачів
ОСОБА_3 й ОСОБА_4,

їх представника
ОСОБА_6,

відповідачів
ОСОБА_2 й ОСОБА_1,

прокурора
Коробченка Д. М.

та представника
третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на рішення
Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2007 р. за позовом
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у
вихованні дитини,

ВСТАНОВИЛА:

12 травня 2006
р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
усунення перешкод щодо участі у вихованні малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, яка є донькою та онукою позивачів і, водночас, - онучкою
відповідачів.

Позивачі
вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла ОСОБА_8 (дочка відповідачів) - дружина
ОСОБА_3 їхня донька ОСОБА_5 залишилась проживати з відповідачами, які рішенням
Ленінського райвиконкому м. Миколаєва від 21 листопада 1997 р. призначені
опікунами над нею.

Посилаючись на
те, що відповідачі чинять перешкоди батьку та діду в спілкуванні з дитиною та
участю в її вихованні, позивачі просили суд задовольнити їх позов.

Рішенням
Центрального районного суду від 18 січня 2007 р. позовні вимоги позивачів
задоволені. Визначено спосіб участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні
неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, шляхом встановлення їм
побачень за місцем проживання ОСОБА_5 кожної першої та третьої п'ятниці місяця
з 17. 00 години до 19. 00 години у присутності одного з опікунів: ОСОБА_1 чи
ОСОБА_2

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на те, що суд першої інстанції норм
зробив висновки не відповідні обставинам справи та порушив при цьому норми
матеріального й процесуального права, просили рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши суддю
- доповідача, пояснення сторін, представника третьої особи й прокурора та дослідивши
надані сторонами докази, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

2

Суд першої
інстанції в межах заявлених позовних вимог повно та всебічно дослідив обставини
справи, належно оцінив надані сторонами доказам і дійшов вірного висновку, що
відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце
та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини,
поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

В окремих
випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з
дитиною присутністю іншої особи.

Крім того, ст.
257 цього ж Кодексу визначено, що дід також має право спілкуватися зі своїми
внуками та брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші
особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні дідом
своїх прав щодо виховання внуків.

Якщо такі
перешкоди чиняться, дід має право на звернення до суду з позовом про їх
усунення.

Встановивши, що
між сторонами більше 10 років існують неприязні стосунки, в зв'язку з чим,
відповідачі весь цей час чинять позивачам перешкоди щодо участі у вихованні
малолітньої дитини та зустрічах з нею, місцевий суд обґрунтовано прийняв
рішення про задоволення позову.

Такий висновок
суду ґрунтується як на зазначених вимогах матеріального права, так і на наданих
сторонами доказах.

Вирішуючи
питання про спосіб захисту порушеного права позивачів районний суд правильно
визнав необхідним усунути перешкоди, що чинять відповідачі у спілкуванні батьку
та діду з дитиною, і визначив їх спосіб участі у вихованні ОСОБА_5 шляхом
встановлення нетривалих періодичних побачень з малолітньою за її місцем
проживання, обумовивши такі побачення обов'язковою присутністю одного з
опікунів.

Посилання
апелянта на неналежне виконання позивачем ОСОБА_3 судових рішень, зокрема, про
стягнення з нього аліментів на користь відповідачів на утримання доньки, не є
підставою для відмови в задоволенні позову.

Інші посилання
апелянтів не спростовують зазначених висновків судової колегії, а тому не
можуть бути підставою для задоволення апеляції.

Таким чином,
оскільки місцевий суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України року, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити, а рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 18 січня 2007 р. - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.