Справа №2-363/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Поліщук Н.В.

при секретарі   Савосіній А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в
залі суду цивільну

справу   за   позовом ОСОБА_1,   ОСОБА_2
до Закритого акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Аеросвіт" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,
-

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2006 року позивачі звернулись до суду з позовом
до Закритого акціонерного товариства "Авіакомпанія "Аеросвіт"
про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, посилаючись на те,
що 14 липня 2006 року вони придбали пасажирські авіаквитки і багажні квитанції
"Київ-Афіни-Родос" № та № , видані ЗАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт" з метою перельоту до Родосу. 17 липня
2006 року позивачі здали багаж, про що свідчить відривний талон багажної
ідентивікаційної бірки № УУ203111, та сіли в літак. Того ж дня вони прибули до
Родосу, але свого багажу не отримали. їх повідомили, що багаж загублений та
перебуває у розшуку. Багаж позивачам було повернуто 20 липня 2006 року. У
зв"язку з тим, що у позивачів не було особистих речей та змінного одягу,
оскільки все це було здано в багаж, вони змушені були придбати їх, на що витратили
суму еквівалентну 500 грн. 00 коп. Зазначені обставини призвели позивачів до
стану знервованості, постійної пригніченості, в результаті чого вони відчували
моральний і психологічний дискомфорт. Таким чином, вказаними діями ЗАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт", позивачам завдано моральну шкоду, яку
вони оцінюють в 40 000 грн. 00 коп. Позивачі також зазначили, що 07 серпня 2006
року вони звернулись з претензією до відповідача, в якій просили відшкодувати
заподіяну їм шкоду. У відповідь вони отримали лист, в якому відповідач
зазначив, що погоджується виплатити позивачам компенсацію у розмірі 252 грн. 50
коп. На підставі викладеного позивачі просили суд стягнути з ЗАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт" на їх користь заподіяну матеріальну
шкоду у розмірі 247 грн. 50 коп., моральну шкоду у розмірі 40 000 грн. 00 коп.,
суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30
грн. 00 коп.

Позивачі в судове засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлялись належним чином, направили до суду свого представника.

Представник позивачів ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Просив позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача по 2000 грн.
за надання правової допомоги на користь кожного з позивачів. Крім того,
представник позивачів зазначив, що доказів на підтвердження витрат на суму 500
грн. не має, стосовно критерію моральної шкоди пояснив, що сума дорівнює   сумі, витраченому на відпочинок.

Представники відповідача в судовому засіданні,
заперечуючи проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначили
наступне. Вважають, що позивачі не надали суду доказів на підтвердження того,
що вони дійсно витратили на придбання особистих

речей суму в розмірі 500 грн. 00 коп., а
відтак не можуть вимагати відшкодування зазначеної суми. Згідно п. 4.2.1 Правил
повітряних перевезень пасажирів і багажу, відповідальність перевізника при
перевезеннях, обмежена нормами, що встановлені у цих правилах, і за будь-яких
обставин не може перевищувати суми доведених збитків. Перевізник не несе
відповідальності за непрямі, побічні, опосередковані збитки, не одержану вигоду
(прибутки). Компенсація за затримку в перевезенні багажу встановлюється
виходячи із необхідності забезпечити пасажира засобами першої потреби. У
будь-якому разі така компенсація обмежується сумою 50 доларів США (або
еквівалентом в іншій валюті). Відповідач також зазначив, що сплатив позивачам
суму компенсації за несвоєчасно доставлене одне місце багажу у розмірі 50
доларів США передбаченої
законодавством та умовами договору перевезення, доставив позивачам їх багаж,
цим самим виконав всі умови договору перевезення. Що стосується позовних вимог
щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідач, зазначив, що позивачі
завчасно під час купівлі-продажу авіаквитків погодились на всі умови договору
перевезення, в тому числі і умови відповідальності кожної із сторін. Позивачі,
придбавши квитки на рейс відповідача, погодились на те, що у випадку затримки
їх багажу авіакомпанія відшкодує їм 50 доларів США без відшкодування будь-яких
інших витрат, пов'язаних з затримкою багажу (п. 21.2.4 правил авіакомпанії, які
являються умовами договору перевезення). Відповідач вважає, що посилання
позивачів на те, що відповідач зобов'язаний сплатити, крім передбаченої
договором та законодавством суми компенсації за затримку багажу в розмірі 50
доларів США, ще й моральне відшкодування, безпідставне, оскільки зміна умов
договору в односторонньому порядку після початку його виконання не
допускається. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити
позивачам в задоволенні їх вимог.

Крім того, в додаткових запереченнях до позову, представник відповідача
зазначив, що Конвенцією для уніфікації деяких правил, які стосуються
міжнародних повітряних перевезень - Варшавська конвенція, яка регулює повітряні
перевезення пасажирів та багажу, не передбачено можливості притягнення
авіаційного перевізника (авіакомпанію) у разі несправного перевезення до
моральної відповідальності. Крім того, позивачами не надано жодних доказів, які
свідчать про наявність моральної шкоди, а саме ніякими доказами не підтверджено
чи витрачали позивачі вільний час на дії, пов'язані з розшуком багажу, і які
саме це були дії; чи дійсно мав місце стан знервованості і психологічного дискомфорту.
Відповідач вказав, що позивачі проживали у готелі високого рівня, отже вони
мали бути забезпечені всіма необхідними засобами гігієни, а отже, посилаючись
на затримку багажу, позивачі фактично вимагають від ЗАТ "Авіакомпанія
"Аеросвіт" сплати вартості їх відпочинку. На підставі викладеного,
відповідач просив суд прийняти рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні
їх вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

14 липня 2006 року вони придбали пасажирські авіаквитки і
багажні квитанції "Київ-Афіни-Родос" № та № ,
видані ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" з метою перельоту до Родосу.
17 липня 2006 року позивачі здали багаж, про що свідчить відривний талон
багажної ідентивікаційної бірки № УУ203111.

Прибувши за місцем призначення, позивачу багаж не отримали, та останній їм
було повернуто 20 липня 2006 року.

За несвоєчасну доставку одного місця багажу позивач отримав компенсацію від
відповідача в розмірі 252 грн. 50 коп.

Вказані обставини підтверджені даними пояснень
представників сторін в судовому

засіданні та не оспорювались в ході судового розгляду.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення пасажирів та Багажу здійснюється за
договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними кодексами ( статутами), іншими
нормативно-правовими актами

та правилами, що видаються
відповідно до ник. Умови
перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше
не встановлено цим Кодексом , іншими законами, транспортними кодексами (
статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються
відповідно до них.

Відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених
Наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від
14 березня 2006 року № 187, встановлено, що квиток - документ, що має назву
"Пасажирський квиток та багажна квитанція" , у ому числі електронний
квиток, виданий перевізником ( його агентом ), який включає умови договору
перевезення та повідомлення, разом з польотними та пасажирськими купонами.

Статтею 6.1.1. Правил квиток надає право пасажиру на переліт відповідним
рейсом і зобов"язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира
та його багажу , а також надати інші послуги , пов"язані з перевезенням,
згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті
6.1.3.

Зазначеними Правилами в пункті 22.1.1. визначено, що відповідальність
перевізника при перевезеннях, визначених у пункті 4.2.1. цих Правил , обмежена
нормами , що встановлені у цих Правилах, і за будь-яких обставин не може
перевищувати суми доведених збитків. Перевізник не несе відповідальності за
непрямі, побічні, опосередковані збитки, неодержану вигоду (прибуток).

Відповідно до п. 21.2.4. компенсація пасажиру за затримку в перевезенні
багажу встановлюється, виходячи з необхідності забезпечити його засобами першої
потреби. Така компенсація обмежується сумою 50 доларів США.

Судом встановлено, що за несвоєчасну доставку одного місця багажу позивач
отримав компенсацію від відповідача в розмірі 252 грн. 50 коп.

Доказів на підтвердження того, що позивачам завдано
матеріальних збитків, пов"язаних із затримкою багажу, на суму 500 грн., не
надано, в судовому засіданні представник позивачів пояснив, що такі докази
відсутні. З огляду на наведене, враховуючи, що відповідальність авіаперевізника
( відповідача) обмежена укладеним договором, суд вважає, що підстав для
задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків в
розмірі 247 грн. 50 коп. у суда не має.

Крім того, Конвенцією для уніфікації деяких правил, які
стосуються повітряних перевезень - Варшавська конвенція, яка прийнята
12.10.1929 року, підписана СРСР та є чинною в Україні на підставі Закону
України "Про правонаступництво" від 12.09.1991 року, передбачена
відповідальність перевізника за збитки внаслідок затримки багажа, при цьому не
передбачено можливості притягнення авіаційного перевізника до відповідальності
за моральну шкоду.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачами не надано доказів на
підтвердження факту заподіяння кожному з них моральної шкоди, втрат немайнового
характеру, підстав для відшкодування моральної шкоди у суда не має.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,15,60,88,212,213,214,215,218 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 908 ЦК
України, Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених
Наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від
14 березня 2006 року № 187, Конвенції для уніфікації деяких правил, які стосуються
повітряних перевезень - Варшавська конвенція, яка прийнята 12.10.1929 року, суд
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову           ОСОБА_1,      ОСОБА_2 до Закритого акціонерного
товариства "Авіакомпанія "Аеросвіт" про відшкодування
матеріальних збитків та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються Апеляційному суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва.