Справа №2-54/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року                     Шосткинський міськрайонний
суд Сумської області у складі:

головуючого
судді                                                                                - Бондаренко Л.С.

при
секретарі                                                                                        - Щербань C.O.

розглянув
у відкритому судовому засіданні у м. Шостці цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 з участю представника позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представника
відповідача ОСОБА_5  ОСОБА_6  3-і
особи - відділ
земельних ресурсів,  виконком міської
ради,  - про усунення перешкод у користуванні сараєм та гаражем

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 свої позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні сараєм та
гаражем,  а саме зобов'язати відповідача
розібрати свій старий переобладнаний будинок,
зрізати березу та викопати топінамбур відступивши від її гаража та сараю,  до ОСОБА_2 мотивує тим,  що їй на праві власності належить будинок
АДРЕСА_1,  який розташований на земельній
ділянці площею 950, 21 кв. м.

У будинку АДРЕСА_1 проживає
відповідач у справі ОСОБА_2

До 2000 року між ними
існували правила добросусідства та не виникало спорів стосовно користування
своєю власністю.

У
2000році відповідач звернувся у суд з позовом до неї про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та визначенні межі між будинками.

У позові ОСОБА_2
відмовлено,  рішення набрало законної
сили.

Рішенням
міськвиконкому № 264 від 17.07.1985 р. їй дозволено
володіти,  розпоряджатись та
користуватись будівлями (сараєм та гаражем).

У 1988 р. їй дозволено
будівництво гаражу,  який вже фактично
був збудований.

Вказані будівлі
вона збудувала на метровій відстані від сусідньої ділянки.

У 1961 році,  рішенням міськвиконкому батьку відповідача
дозволено будівництво,  на своїй
ділянці,  нового будинку та він цим
рішенням був зобов'язаний після завершення будівництва розібрати старий
будинок. Оскільки старий будинок не було розібрано,  та він переобладнаний у літню кухню та
лазню,  зроблено капітальний ремонт,  вирито колодязь на відстані не більше метра
від стіни сараю,  насаджено
топінамбур,  висаджено березу,  яка сягає більше 10 метрів - це завдає їй
перешкод у користуванні сараєм та гаражем які знаходяться на відстані менше
метра.

Крім
того позивачка посилається на порушення відповідачем вимог п.3.25 ДБН 360-92 де
зазначено,  що для догляду за будівлями і
здійснення їх поточного ремонту відстань від межі сусідньої ділянки від
найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1 метра. Всі факти
на які вона посилається встановлені судовим рішенням тобто вони доказуванню не
підлягають.

Представники
позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4
,  кожен окремо,  підтримують позовні вимоги та просять їх
задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та показав,  що з часу виникнення спору,  з 2000
року межі між будинковолодіннями та земельними ділянками не
встановлені,  державного акту про право
власності на землю ні позивачка ні він не отримали.

Щодо якого б то
не було будівництва,  то він нічого не
будував і його не стосується рішення міськвиконкому від 24.08.1961 р.на яке
посилається позивачка,  бо будинок
належав його батьку,  він же ніякого
нового будівництва не проводив а лише відремонтував старий будинок. Стосовно
берези та топінамбура,  які ростуть на
його ділянці,  то вони не мішають їй,  а якщо мішає топінамбур,  ніщо не заважає їй ті корені,  що проникають до неї вирубати.

Представники
відповідача ОСОБА_5  ОСОБА_6,  позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають та просять
відмовити у позові.

3-ті
особи - представник
відділ земельних ресурсів та міськвиконкому в судове засідання не з'явились,
про день та час слухання справи були належним чином повідомлені.

Заслухавши
сторони,  дослідивши докази у справі суд
дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В
судовому засіданні встановлено,  що
позивачка ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 якій на праві власності належить будинок з прибудинковими
будівлями та користується земельною ділянкою 950, 21 кв.м.  Державного
акту про право власності на землю вона не отримала.

Відповідач
ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_1
та йому на праві приватної власності належить житловий будинок з
прибудинковими будівлями та він користується земельною ділянкою площею 1306.03 кв.м.

Державного акту
про право власності на землю не отримав.

Між
сторонами,  до виникнення протирічь були
добросусідські стосунки та вони,  кожен
окремо,  користувались своїми земельними
ділянками,  обслуговували будинок та
прибудинкові будівлі.

Законність
зведених кожним господарем будівель не є предметом спору.

Посилаючись
на те,  що ОСОБА_2 незаконно не зніс
будівлю старого будинку,  чим порушив її
права,  позивачка самовільно побудувала
сараї і лише потім,  рішенням виконкому
Шосткинської міської ради №
264 від 17.07.1985 (а.с. 5)
отримала дозвіл володіти,  розпоряджатись
та користуватись цими будовами а 20.07.1988
р. отримала дозвіл на будівництво гаража (а.с. 6).

За
клопотанням позивачки суд призначив судову будівельно - технічну
експертизу (а.с. ) згідно з
висновками якої при будівництві господарських будівель позивачкою та
відповідачем не витримані будівельні норми згідно вимог ДВН 360-92 ** «Містобудування,  планування і забудова міських і сільських
поселень». Відповідно вимог  ст.  107 Земельного кодексу України у разі
неможливості виявлення дійсних меж,  їх
встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки і якщо
фактичне використання ділянки неможливо встановити,  то кожному виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки.

Крім
того,  цього не заперечують ні позивачка
ні відповідач,  межа в натурі між
будинковолодіннями не встановлена,
державного акту про право власності на землю ні позивачка ні відповідач
не отримали,  тому вирішити питання щодо
усунення перешкод у користуванні її будівлями,
розташованими на цих земельних ділянках суд не має підстав.

Керуючись  ст. 10,
11,  57,
60,  209,  213-215,
218 ЦПК України,   ст.
391 ЦК України,   ст. 107 ЗК України суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1
в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні сараєм та
гаражем відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Шосткинський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги,
з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Якщо
подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не подана у
20-ти денний строк-рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.