Справа
№22-ц-2271/07     Головуючий
у 1 інстанції  Кириченко
Категорія                                    Доповідач
у 11 інстанції  Оношко Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11    вересня
2007   року колегія   суддів
судової   палати в     цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі: головуючого
Тракало В.В.,  суддів Олійника В.І.,
Оношко Г.М. ,  при секретарі Бобко
О.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кагарлицького районного суду від 11 травня 2 007 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,  треті особи:
Ржищівська міська державна нотаріальна контора,
Кагарлицьке бюро технічної інвентаризації - про визнання права власності
на спадкове майно.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,  колегія
суддів ,  -

встановила:

У березні 207 року позивачка звернулася до суду зазваним позовом.  У

позові зазначала,  що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її та відповідача мати

ОСОБА_3. Після смерті матері відкрилася спадщина на

майно: грошові заощадження,
земельний та майновий паї,  а
також на

жилий     будинок          АДРЕСА_1. Позивачка прийняла спадщину
,  в нотаріальній конторі одержала
свідоцтво про право на спадщину на майновий та земельний паї,  на грошові заощадження.

Однак
свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок нотаріальна контора не видала
з тих підстав,  що правоустановлюючі
документи на нього відсутні,  будинок не
був зареєстрований в БТІ. Посилаючись на те,
що зазначений будинок належав на праві власності матері,  вона в установленому порядку прийняла
спадщину,  відповідач спадщини не
прийняв,  просила визнати за нею право
власності на будинок.

Рішенням
Кагарлицького районного суду від 11 травня 2007 року позов задоволено .
Постановлено визнати за ОСОБА_2 право власності на жилий будинок АДРЕСА_1.

В    апеляційній    скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати

рішення     суду     з
підстав                  порушення     норм
матеріального     та

процесуального    права,         неповного з'ясування обставин ,     що мають

значення для справи,  невідповідності
висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Перевіривши
матеріали справи в порядку  ст.  303 ЦПК України,  колегія суддів дійшла висновку ,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню,  враховуючи таке.

Судом
встановлено та з матеріалів справи вбачається ,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки та відповідача ОСОБА_3,  залишивши заповіт,  яким заповідала все належне їй майно своїм
дітям: позивачці та відповідачеві рівних частках. . Після її смерті відкрилася
спадщина на грошові заощадження ,
майновий та земельний паї та на будинок АДРЕСА_1.

Судом
беззаперечно встановлено,  що спірний
жилий будинок належав спадкодавцеві
ОСОБА_3.

За
правилами  ст.   ст.
548,  549 ЦК України в ред. 1963 року,  який був чинним на час відкриття
спадщини,  для придбання спадщини
необхідно,  щоб спадкоємець її прийняв.
Визнається ,  що спадкоємець прийняв
спадщину ,  якщо він фактично вступив в
управління та володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені
дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Постановляючи
рішення ,  суд правильно виходив з того,  що відповідач ОСОБА_1 у встановлений  ст.
549 ЦК України
в ред. 1963
року не вчинив дій ,  передбачених  ст.
549 ЦК України
що свідчать про прийняття ним спадщини,
прийнявши до уваги,  що на час
відкриття спадщини він фактично в спадковому будинку не проживав ,  в управління та володіння іншим спадковим
майном не вступив ,  заяви про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не подав. Позивачка прийняла спадщину шляхом
вступу в управління та володіння спадковим майном,  24 грудня 2003року одержала свідоцтво про
право власності на   частину спадкового
майна .

З
урахуванням наведеного суд обґрунтовано визнав право власності на спірний
будинок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3. за позивачкою.

Доводи апеляційної скарги щодо прийняття спадщини відповідачем не

заслуговують на увагу з тих підстав,
що заяви про прийняття спадщини

до нотаріальної контори була подана відповідачем після сплину шести

місяців - з дня відкриття спадщини - 07 квітня 2004 року,  в спадковому

будинку          на  день
смерті   спадкодавця не
проживав,  протягом   шести

місяців від дня
відкриття спадщини не вселявся в будинок ,
не вступив

в управління та будинком або іншим спадковим майном не вступив. /а.с.  57, 59/.

Як
зазначено у п. 1  ст. 549 ЦК України/ в ред. 1963 року/,  прийняття спадщини може бути підтверджено
діями спадкоємців,  які за своїм
характером свідчать про те,  що в
шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління
або володіння спадковим майном . Зберігання за відсутньою особою реєстрації в
спадковому будинку    не є такими діями.

Інші доводи   апеляційної скарги   не спростовують   висновків
суду   ,  викладених у рішенні. Суд  першої
інстанції        ухвалив     рішення
з     додержанням      норм матеріального   та
процесуального   права ,    підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  308,  315ЦПК України,  колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Кагарлицького районного суду від 11 травня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.