УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2007
року.

Колегія   суддів
судової   палати   в
цивільних   справах апеляційного
суду Тернопільської області у складі:

головуючого
судді Демковича Ю.Й.,

суддів Дикун
СІ.,  Ткача З.Є.,

при секретарі
Николишин О.М. ,

з участю
представника апелянта ОСОБА_1 та позивача

ОСОБА_2,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м.  Тернополя цивільну справу
за апеляційною скаргою комунального підприємства фірми
«Тернопільбудінвестзамовник» на рішення Тернопільського міськрайонного суду від
25 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2

до комунального
підприємства фірма «Тернопільбудінвестзамовник» /надалі «підприємство»/ про
стягнення зайво сплачених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В
апеляційній скарзі підприємство просить скасувати рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 25.05.07,
вважаючи,  що воно постановлене з
порушенням норм матеріального й процесуального права та постановити нове,  яким відмовити позивачу в задоволенні його
вимог.

Порушення
норм процесу вбачає в тому,  що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так,  зазначає,
що суд першої інстанції безпідставно визначив термін дії договору - 2
квартал 2005 року,  хоча термін дії
правочину визначений моментом здачі будинку в експлуатацію,  й так як на час спору будинок не введений в
експлуатацію,  тому договірні відносини
тривають й вимоги підприємства про сплату позивачем 81977, 00 грн. є
зумовленими подорожчанням будівництва житла і в свою чергу - законними.

Вказує,  що помилковим є висновок суду щодо виконання
позивачем своїх зобов'язань по сплаті вартості квартири,  визначеної в договорі,  оскільки на момент укладення правочину ціна
договору сторонами не обумовлена й розмір фінансування будівництва позивачем
підлягав уточненню в залежності від законодавства держави та зміни договірної
ціни на будівництво.

Також
вказує,  що суд першої інстанції
безпідставно визнав недоведеним факт подорожчання будівництва спірного
житла,  хоча відповідачем подавалися
докази в підтвердження цієї обставини,
яким не дано належної оцінки.

Апелянт
вважає невірним висновок суду про те,  що
відповідач не повідомив належним чином позивача про подорожчання будівництва
житла.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 25.05.07 задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2,  стягнуто із відповідача в
користь останнього 81977, 00 грн. зайво сплачених коштів та понесені ним судові
витрати.

У суді
апеляційної інстанції представник апелянта підтримала вимоги скарги,  пославшись на мотиви,  зазначені в ній.

Позивач просить
відхилити апеляційну скаргу.

Справа №
22а - 714                               Головуючий
у 1 -й інстанції - Галіян Л.Є.

Категорія
- 11                                         Доповідач
- Демкович Ю.Й.

Заслухавши учасників судового процесу,
перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи
та їх повноту,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
до задоволення з наступних підстав.

У
силу  ст.
308 ЦПК України,  суд апеляційної
інстанції відхиляє апеляційну скаргу,
якщо встановлює,  що суд першої
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Судом
першої інстанції вірно визначені правовідносини,  які виникли між сторонами спору та вірно
оцінено докази,  подані ними та
досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи
рішення,  суд виходив із того,  що в силу
ст.  ст.  526,
530 ЦК України,  зобов'язання повинні виконуватися належним
чином відповідно до умов договору у визначений угодою строк.

Встановлено,  що 07.10.02 між сторонами укладено договір №
24 про дольову участь у фінансуванні житлового будівництва будинку по вул.  Білецькій у м.  Тернополі.

У
відповідності до п. 1.2 договору,
планове закінчення будівництва датується II кварталом
2005 року.

Колегія
суддів приходить до висновку,  що судом
першої інстанції вірно визначений строк виконання підприємством зобов'язання за
договором - до 01.07.05.

На
момент виникнення спірних правовідносин будівництво не завершене,  тобто,
відповідач порушив свої зобов'язання.

Позивачем
до 11.05.04 внесено кошти в касу відповідача в розмірі 117301, 00 грн. Сума
договору обрахована у відповідності до вартості 1 м кв загальної площі житла в
розмірі 1292, 00 грн. та загальної площі квартири - 90, 97 м кв.

Вимогу
про сплату додаткових коштів в розмірі 81977, 00 грн. відповідач поставив перед
позивачем листом № 203/12 від 07.04.06.

Колегія
суддів приходить до висновку,  що позивач
на момент закінчення договору свої грошові зобов'язання виконав належним
чином,  й зі сторони відповідача станом
на 01.07.05 жодних претензій до останнього щодо розміру та строків оплати не
було. Доказів з цього приводу апелянтом не подано.

Згідно
із  ст.
654 ЦК України,  зміна договору вичиняється в такій самій
формі,  що й договір,  що змінюється,  якщо інше не встановлене договором або
законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Встановлено,  що жодних додатків до вказаного договору
сторони не підписували,  тим більше про
зміну розміру фінансування будівництва.

Вимога
відповідача про доплату 81977, 00 грн. в порядку фінансування обумовленого
будинку з огляду на подорожчання будівництва фактично була відхилена позивачем
через її необґрунтованість,  однак він
сплатив вказану суму 13.04.06,
попередивши підприємство,  що буде
оскаржувати в суді це нарахування.

У
відповідності до  ст.  60 ЦПК України,  кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
вірно зробив висновок щодо відсутності доказів подорожчання будівництва
спірного будинку й понесених відповідачем зайвих витрат.

У
порядку обґрунтування необхідності додаткового фінансування позивачем
будівництва відповідного будинку відповідачем було пред'явлено суду письмові
документи,  які,  на його думку,  свідчать про збільшення витрат на будівництво
житла /копії документів знаходяться у матеріалах справи/.

Однак
суд першої інстанції вірно не взяв їх до уваги,
оскільки ці документи не є належними доказами в справі,  які б свідчили про подорожчання будівництва.
Накази по підприємству щодо визначення вартості будівництва на певний період не
можуть бути доказом подорожчання будівництва,
оскільки вони не відображають реальних витрат,  понесених забудовником.

Внаслідок
відсутності в суду спеціальних знань в сфері будівництва та бухгалтерського
обліку,  ухвалою суду першої інстанції
від 19.12.06 по справі була призначена комплексна судова
будівельно-технічно-бухгалтерська експертиза,
на вирішення якої судом постановлено ряд питань,  пов'язаних із визначенням затрат,  понесених на спорудження спірного будинку з
метою визначення обґрунтованості доводів відповідача стосовно подорожчання
будівництва спірного будинку.

Разом з
тим,  обумовлена експертиза не проведена
у зв'язку з відмовою відповідача надати у розпорядження експертів
документи,  необхідні для її здійснення

Отже,
судом не було здобуто жодних допустимих доказів,  які підтверджували б доводи відповідача щодо
збільшення вартості будівництва опірного будинку,  а відтак і обґрунтованість вимог про сплату
позивачем додатково 81977, 00 грн. в порядку фінансування будівництва житла.

У силу
вимог  ст.  ст.
526,  530 ЦК Украйни,  зобов'язання повинні виконуватися належним
чином та у визначені договором строки.

Враховуючи
дані факти,  колегія суддів приходить до
висновку,  що позивачем умови договору
виконанні в повному обсязі,  підстав для
односторонньої зміни умов договору у відповідача немає,  а тому вимога останнього про проведення
додаткового фінансування будівництва житла є протизаконною й порушує права
позивача.

Тому,  колегія суддів вважає,  що судом першої інстанції вірно застосовані
норми матеріального і процесуального права й підстав для скасування рішення,  з мотивів,
наведених в скарзі,  не вбачає
Твердження апелянта є голослівними та спростовуються письмовими доказами.

Також,  апеляційною інстанцією не встановлено
порушень норм матеріального або ж процесуального права,  які б давали підстави для скасування або
зміни рішення.

Керуючись  ст.
ст.  218,  303,
304,  307,  308,
315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу комунального підприємства фірми «Тернопільбудінвестзамовник» -відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців.

/J
s\