Справа
№2-643/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
травня 2007 року Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області в складі: головуючого - судді Зарічної Л.А., при
секретарі - Іценко Ю.О., за участю адвоката -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Прилуцького
міськвиконкому, третя особа -Державна нотаріальна контора м.Прилуки, про
визначення частки в спадковому майні та про визнання права власності на
спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій
вказує, що її батьку ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Прилуцької міської
ради від 21.02.1995 року за №78 передано у приватну власність земельну ділянку
площею 0.0571 га, про що виданий державний акт на право приватної власності на
землю серії НОМЕР_1, зареєстрований 31.05.1995 року. Після смерті батька
позивачка та її мати отримали в державній нотаріальній конторі свідоцтво про
право на спадщину за законом в рівних долях, але не визначено яку частку у
праві на спадщину складає кожна доля. Після смерті матері позивачка прийняла
спадщину фактично, а з питання оформлення спадщини позивачка звернулася до
державного нотаріуса, але їй було відмовлено в цьому, тому для реалізації свого
спадкового права після смерті батьків вона вимушена звертатися до суду.

В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги і
просила визнати за нею право власності на всю земельну ділянку. Також пояснила,
що вона є єдиною спадкоємицею і після смерті матері постійно здійснювала догляд
за земельною ділянкою та будинком, який на ній розташований, проводила ремонтні
роботи, здійснювала оплату за комунальні послуги, тобто фактично прийняла
спадщину, до того ж значиться прописаною в ньому. Однак, коли постало питання оформлення
свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено державним
нотаріусом, оскільки після смерті ОСОБА_3 спадкоємці за законом: ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 не отримали Державний акт на право приватної власності на землю, що
унеможливлює нині оформлення спадщини, тому позивачка звернулася до суду з
даним позовом.

Представник
відповідача не заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з»явилася, хоча
належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та
проаналізувавши наявні докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені
вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом
(а.с.19) вбачається, що спадкоємцями майна громадянина ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 є в рівних долях кожний: його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1, що
мешкають в АДРЕСА_1. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з
земельної ділянки площею 0,0571 га, розташованої на території Прилуцької
міської Ради народних депутатів за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно копії домової книжки (а.с.7-9) вбачається, що
ОСОБА_1 значиться прописаною за адресою:АДРЕСА_1.

2

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.14) вбачається, що
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 рік, про що в книзі реєстрації актів про
смерть 02.12.1996 року зроблено запис за №902.

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.13) вбачається, що
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 71 рік, про що в книзі реєстрації смертей ІНФОРМАЦІЯ_2
зроблено відповідний актовий запис за №20.

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.15)
вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками є ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.21)
вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, та ОСОБА_5 одружилися
10.09.1993 року, після чого дружині було присвоєне прізвище «ОСОБА_1».

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.12)
вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвали шлюб 27.12.1994 року, після чого прізвище
дружини залишилося «ОСОБА_1».

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11)
вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, та ОСОБА_6 одружилися
26.11.1999 року, після чого дружині було присвоєне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до СТ.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця.

Відповідно до ч.З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку у шість місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив
про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Як вбачається із матеріалів справи, єдиною спадкоємицею
після смерті ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_1, яка постійно проживала з матір»ю та
своїми діями фактично прийняла спадщину, а тому суд вважає, що змінені позовні
вимоги підлягають до задоволення і остання має законне право на спадщину після
смерті матері.

На підставі ст.ст.1216, 1261, 1267, 1268 ЦК, керуючись
ст.ст.Ю, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке
складається з земельної ділянки площею 0,0571 га, розташованої за
адресою:АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі впродовж
10 днів з дня його проголошення до Прилуцького міськрайонного суду заяви про
апеляційне оскарження із наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів
апеляційному суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.