Справа №22-ц-2854-07               Головуючий у 1
інстанції Волчко А.Я.
01,34                              Доповідач  у 11 інстанції Оношко Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11 вересня 2007
року   колегія суддів судової палати в
цивільних справах

Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого
Тракало В.В.,

суддів   Олійника В.І., Оношко Г.М.

при
секретарі  Бобко О.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1     на
рішення Києво-Святошинського районного суду    від 02 липня 2 007 року у справі за позовом
ОСОБА_1     до  ОСОБА_2,
третя особа:   орган опіки та
піклування  Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської області - про
визначення  місця проживання
дитини.

Заслухавши  доповідь судді  Апеляційного
суду  ,  перевіривши
матеріали справи та    доводи
апеляційної скарги, колегія суддів , -

встановила:

У травні
2007року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання дитини. У позові зазначав , що побував у шлюбі з відповідачкою,
мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В провадженні суду знаходиться справа про розірвання між ним та відповідачкою
шлюбу. Згоди про місце проживання дитини не досягнуто . Просив визначити місце
проживання дочки з ним, посилаючись на те , що відповідачка негативно впливає
на дитину, разом з дочкою переїхала в м. Київ проживати до свого співмешканця,
дитина змушена проживати в одній оселі із стороннім чоловіком, їздити в школу в
Боярку, тому дуже
стомлюється. Відповідачка не може належно забезпечити дочку  матеріально.

Позивач
має високий заробіток, двокімнатну квартиру неподалік від школи, де навчається
дитина, позитивно характеризується , дочка до нього прихильна, тому вважає, що
в інтересах дитини її місце проживання має бути визначене з ним.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду від 02 липня 2007 року в позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду з
підстав порушення норм матеріального права, неповного з"ясування обставин
, що мають значення для справи , недоведеності обставин , які суд вважає
встановленими та ухвалення нового рішення про задоволення його позову .

Перевіривши
матеріали справи в порядку ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено та з матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в шлюбі, мають дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між подружжям розірваний, сторони проживають окремо,
дочка проживає з матір"ю.

Постановляючи
рішення про відмову в позові , суд виходив з того, що позивачем не надано
безспірних доказів   , які б свідчили про
те, що місце проживання дитини має бути визначене з ним. Проте     до
такого       висновку     суд
прийшов,     неповно  з'ясувавши обставини, що мають значення для
справи .

Статтею
161 СК передбачено, що в разі , коли мати та батько , які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина , спір між
ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини , стан її здоров"я, та інші обставини
, що мають істотне значення.

Згідно з
вимогами ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років,
визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За
правилами ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання
дитини обов"язковою є участь органу опіки та піклування , котрий подає
суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей ,
одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на
підставі інших документів , які стосуються справи.

Постановляючи
рішення суд зазначених вимог закону не прийняв до уваги, не направив органу
опіки та піклування копії позовної заяви, не витребував письмового висновку
органу опіки та піклування щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних
ним в результаті обстеження умов проживання дитини та батьків , вирішив спір
без участі представника органу опіки та піклування , участь якого при розгляді
даного спору згідно зі ст. 19 СК України є обов'язковою, не повідомивши його в
установленому законом порядку про час та місце розгляду справи .

Наявний
в матеріалах справи висновок опікунської ради при в виконавчому комітеті
Боярської міської ради не може прийматися до уваги, оскільки складати такі
висновки та брати участь у судових засіданнях
повинні, згідно з Правилами опіки та піклування ,   відділи та

управління
освіти районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій
і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. Опікунська рада
створена для допомоги в роботі при органах опіки та піклування, має дорадчі
функції.

Згідно
із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно законом.

Обґрунтованим
є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підстав своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За
наведених обставин рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та
обґрунтованим, його слід скасувати , передавши справу на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При
новому розгляді справи суду слід врахувати наведене , розглянути справу з
обов"язковою участю відповідного орган опіки та піклування, виконати
передбачені законом вимоги до розгляду даної категорії справ та вирішити спір
виходячи з фактичних інтересів дитини та умов її нормального виховання.

Керуючись ст.
311, 315 ЦПК України, колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково. Рішення Києво-Святошинського
районного суду від 02 липня 2007 року скасувати. Справу передати на новий
розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців.