Справа № 2- 236
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї
Н И

17 грудня 2007 року  Ялтинський
міський суд Автономної Республіки  Крим

у
складі : головуючого - судді  Білюнас В.Ю..

при секретарях -  Окорокової О.А., Меметові Е.М., Стенька М.П.

з участю адвоката -
ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Ялта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та будинком, розділ земельної ділянки в натурі,
встановлення земельного сервітуту та по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третій особи Першої Ялтинської державної
нотаріальної контори про визнання права власності у порядку спадкування на ј
частку земельної ділянки, по зустрічному позову ОСОБА_4, ОСОБА_5до ОСОБА_2про
усунення перешкод у користуванні власністю, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом
у якому просить виділити йому із складу спільної часткової власності земельну
ділянку у розмірі Ѕ її частки із земельної ділянки загальною площею 0,0555 га,
розташованої за адресою:АДРЕСА_1, надати цю частку ділянки у натурі,
зобов'язати ОСОБА_3. усунути перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою,
шляхом ліквідування каналізації, зняття електропроводки з його будови,
зобов'язати ОСОБА_4., ОСОБА_5. демонтувати водопровідно-каналізаційні мережі і
привести земельну ділянку в первісний стан, встановити до них постійний платний
земельний сервітут на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачі з порушенням діючого законодавства самовільно побудували
каналізацію, провели електропроводку по його будівлі, потрібно демонтувати
водопровідно-каналізаційні мережі, які встановили відповідачі ОСОБА_5, чим
порушуються його права як власника Ѕ частини будинку, перешкоджає доступу до
водопроводу, каналізації будинку, що робить неможливим їх обслуговування і
ремонт, він не може належним чином реалізувати своє право власності на належну йому
частину будинку. У зв'язку з тим, що між сторонами встановились неприємні
стосунки і приймає до уваги висновки експертизи вважає необхідним встановити
постійний платний  земельний сервітут у
розмірі 100 грн. щомісячно для проходу ОСОБА_5до туалету, тому що при реальному
розділу земельної ділянки, вони будуть позбавлені  можливістю  користування туалетом., так як прохід буде
проходити по земельній  ділянці, яка буде
належати позивачу.

Відповідачі позов не визнали,
пред'явили до суду зустрічні позовні заяви, у яких ОСОБА_3., уточнив свої
позовні вимоги у судовому засіданні, просить
визнати за нею право власності на спільну земельну ділянку у порядку
спадкування, а також визнати за нею право власності на ј частку спірної
земельної ділянки. Позовні вимоги
мотивовані тим, що право власності на земельну ділянку виникло у неї на
законних підставах, у зв'язку з тим,
що  вона по заповіту  приняла спадщину, тому у неї виникає право на
визнання  власності на ј частину
земельної делянки, яка раніш належала спадкоємцю. ОСОБА_4., ОСОБА_5. пред'явили до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2.,
у якої вимагають усунути перешкоди у користуванні  приладом обліку водоспоживанням шляхом, який
знаходиться у сумісної власності, забезпечити вільний доступ до міста установки
цього приладу, усунути перешкоди у користуванні підвалом.  Позовні вимоги  мотивовані тим, що відповідач неправомірно
перешкоджає їм у користуванні підвалом і приладом, які знаходяться на його
земельній ділянці, і що вони мають закони підстави для користування цим
приладом та підвалом, у зв'язку з чим вони і звернулися до суду. Проти позову
ОСОБА_2. заперечували, посилаючись на те, що земельна ділянка між
співвласниками в натурі не поділена, перешкоди у користуванні вони не робили,
комунікації виконані у зв'язку з наданими технічними умовами, письмовим
висновком  водоканалу, не погоджуються з
пропозицією позивача, що їх діями чиняться перешкоди у користуванні земельної
ділянкою, не вважать можливим реально надати кожному з співвласників земельні
ділянки на підставі експертизи, і ні яким чином не повинен бути встановлений сервітут до проходу  належного їм  на праві
власності туалету, обтяження земельним сервітутом, є неможливим.  Зустрічні вимоги ОСОБА_3. визнали, як
засновані на діючому законодавстві.

Представник Першої Ялтинської
державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день і час
розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не представив.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_2. підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_3.
підлягають  задоволенню, а в задоволенні
вимог ОСОБА_4., ОСОБА_5. слід відмовити
з наступних підстав:

Судом встановлено, що  позивач ОСОБА_2.
є власником 12 часток  домоволодіння   АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від
8 липня 1997 року (а.с. 51),  на підставі
договору дарування від 2 жовтня 2001 року, ОСОБА_4., ОСОБА_5. належить ј частки
цього будинку, ОСОБА_6. також належала ј частка будинку на підставі свідоцтва о
праві наслідування по заповіту від 10.02.67 року (а.с. 55,), цім особам також
належить на праві спільної сумісної власності, на підставі державного акту
право приватної власності на землю від 16 травня 2003 року, земельна ділянка
загальною площею 0,0555 га, яка розташована в АДРЕСА_1Цільове призначення
земельної ділянки це будівництво та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель (а.с. 10). Як пояснили в судовому засіданні сторони, в
натурі земельна ділянка до теперішнього часу не поділена.

Судом встановлено, що сторони, крім
ОСОБА_3.  по справі є власниками
земельної ділянки, розташованої по адресу: АДРЕСА_1яка їм належить на праві
спільної власності, відповідно рішенням 6-ой сесії, 24-го скликання  Ялтинської міської ради № 20 від 31 жовтня
2002 року, що підтверджується  державним
актом № 641, від 16 травня 2003 року (а.с.10).

Ч. 1, 3 ст. 88 ЗК України встановлено, що володіння,
користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній
частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з
договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної
часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу
земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають
виділення.

Співвласником земельної ділянки була
також і ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1вона померла, що підтверджується копією свідоцтва
про смерть, у зв'язку з чим, відкрилась спадщина на 14 частину квартири, а
ОСОБА_3., як спадкоємець по заповіту звернулась до нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої
ОСОБА_6., але в вчиненні певної нотаріальної дії їй було відмовлено оскільки
вже був виданий державний акт на володіння земельною ділянкою на праві спільної
власності і тому, що частки не були означені між співвласниками. Відповідно до
договору дарування, ОСОБА_6.. подарувала ОСОБА_3. ј частину будинку,
розташованого поАДРЕСА_1(а.с.81), а тому у неї також виникло право на
спадкування частини земельної ділянки на якої розташований  цей будинок. Таким чином, ОСОБА_3. у
встановлений строк звернулась с заявою у нотаріальну контору і прийняла
спадщину, тому є спадкоємцем і за нею необхідно визнати право власності на ј
частину земельної ділянки, відносно цих вимог не заперечують інші сторони по
справі.  Також суд вважає можливим
визнати за ОСОБА_2. окрему частину земельної ділянки, площею 0,0555 га,
розташованої уАДРЕСА_1, у розмірі Ѕ її частини, за ОСОБА_4., ОСОБА_5. право на
18 її частині кожному.

Змістом права власності, згідно
ст. 317 ЦК України, є приналежність власнику права володіння,
користування і розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення
перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2. до ОСОБА_3. про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, шляхом ліквідування каналізації, зняття
електропроводки з його будови, а також зустрічного позову ОСОБА_4., ОСОБА_5.
про демонтування водопровідно-каналізаційних мереж і приведення земельної
ділянки в первісний стан, встановлення постійного платного  земельного сервітуту на земельну ділянку і
реальному розділу земельної ділянки, то у їх задоволенні повинно бути
відмовлено.

У своєї позовної заяві позивач
вказує, що ОСОБА_3.  самочинно провела
електропроводку, яка не відповідає вимогам протипожежної безпеки, знаходиться
на його будівлі, а також проклала каналізацію. Позивачем не надано до суду
доказів того, що вказані дії були скоєні безпосередньо ОСОБА_3., що складалися
акти у підтвердження цих обставин, у
зв'язку з цим ці вимоги не підлягають задоволенню і вважати їх самочинними
спорудженнями немає підстав. Надані позивачем письмові відповіді  не підтверджують факти противоправних дій зі
сторони ОСОБА_3. і не беруться до уваги судом (а.с.11-13). Не знайшли свого
підтвердження і вимоги ОСОБА_2. відносно ОСОБА_4., ОСОБА_5. про усунення
перешкод в частині демонтування водопровідно-каналізаційні мереж. В матеріали
справи залучені  технічні вимоги
перепідключення водопроводу і висновок, що цей проект є єдиним варіантом по
підключенню к мережам водопостачання (а.с.119-125), були отримані необхідні
висновки відповідним відомством, тому ні є самовільним і не може
суперечить  суспільним інтересам, а також
не має істотних відхилень від складеного проекту. . Позивачем суду не наведено
доказів порушення його права, як співвласника відповідачами, яке  підлягало б захисту судом на підставі ст.386
ЦК України, ст. 152 ЗК України.

Що стосується зустрічних позовних
вимог ОСОБА_4., ОСОБА_5. про усунення перешкод у користуванні  приладом обліку водоспоживанням шляхом  забезпечення вільного доступу до міста
установки цього приладу, усунення перешкоди у користуванні підвалу, то суд
вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки суду не було надано доказів
в підтвердження зі сторони ОСОБА_2. фактів конкретних перешкод, актів з цього
приводу ні позивачем, ні  КП РЕО не складалось.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що
власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з  позбавленням права володіння земельною
ділянкою. Способом усунення таких перешкод є повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок із застосуванням положень статті 212 ч. 2 ЗК України, судом
не було встановлено того, що ОСОБА_2.
чинить будь-які перешкоди ОСОБА_4., ОСОБА_5 в  користуванні їх майном, земельною ділянкою.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України не було надано суду відповідних доказів яки б
свідчили про порушення його прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

По даній справі була призначена і
проведена судова будівельно - технічна експертиза 25.09.07 року, згідно
висновку якої відсутні варіанти реального розділу земельної ділянки між
співвласниками. Також суд не приходе до висновку о можливості встановлення порядку
користування спірною земельною ділянкою, оскільки по можливим  2 варіантам, відсутні окремі проходи до
земельних ділянок, крім того, відсутня можливість користування належними на
праві власності прибудинковими будовами, по варіанту експертизи ОСОБА_4., ОСОБА_5.
не можуть користуватись належним їм туалетом (літ.В), іншій варіант поділу
експертом не надається (а.с.133-148). Надані експертом можливі варіанти містять
обов'язкову перебудову, яка потребує додаткових коштів, згоду на яку сторони не
надають. Також є необхідність узгодження наданих варіантів з зацікавленими
відомствами, які до суду не були надані. Ці висновки суд приймає до уваги, а
також обставини, що між сторонами не існує згоди на грошову сплату, а також на
встановлення земельного сервітуту о можливості якого не вказано у експертизі,
суд не вважає можливим встановити між сторонами порядок користування. Також суд
приймає до уваги ту обставину, що раніш вже був встановлений порядок
користування земельною ділянкою по ухвалі Ялтинського міського суду від
19.09.99 року (а.с.17-118).

У відповідності до ст. 401 ЦК України право користування
чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших
природ­них ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для
задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду
доказів того, що нор­мальне господарське використання своєї земельної ділянки,
немож­ливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід
довес­ти, що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити яким-небудь
іншим способом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 100 ЗК України, земельний сервітут може бути встановлений
договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володарем)
земельної ділянки.

Оскільки
суд прийшов до висновку, що не має підстав для встановлення конкретного порядку
користування земельною ділянкою між співвласниками не виникає необхідність
встановлення земельного сервітуту.

При
таких обставинах, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог,
дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши  усі
обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень,
з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного
судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про можливість задоволення
позовних вимог ОСОБА_3., про  часткове
задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_2., та про те, що вимоги ОСОБА_4.,
ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60,  205, 209, 212, 213 215, 217, 218  ЦПК України, 328, 375, 376 ЦК України, ст.
ст. 86,89,98,100,116,152 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну  заяву ОСОБА_2- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 окрему частину
земельної ділянки, розташованої уАДРЕСА_1, у розмірі Ѕ її частини, за ОСОБА_4,
ОСОБА_5право на 18 її частині кожному.

В інший частині позову ОСОБА_2-
відмовити.

Позовну  заяву ОСОБА_3- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3право на спільну
власність у порядку спадкування на земельну ділянку, площею 0,0555 га,
розташовану уАДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3окрему частину
земельної ділянки, розташованої уАДРЕСА_1, у розмірі 1/4 її частини.

У задоволенні зустрічного
позову  ОСОБА_4, ОСОБА_5    -  відмовити.

На рішення  суду   може
бути  подана  апеляційна
скарга  в Апеляційний  суд АРК
через Ялтинський міський  суд  в порядку
та строки  передбачені  ст. ст. 294, 296  Цивільного процесуального  кодексу
України

Суддя: