Справа №22ц-707/07                                    Суддя першої інстанції Павлова Ж. П.
Категорія 41                                                  Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 квітня 2007
року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Головуючого:
Козаченка В. І.,

суддів: Довжук
Т. С., Лівійського І. В.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т. В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

та представника
відповідача Задираки Л. Л.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою Державної акціонерної холдингової компанії „Чорноморський суднобудівний
завод" (далі - ДАХК „ЧСЗ") на рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 01 лютого 2007 p., ухвалене за позовом ОСОБА_1 до ДАХК „ЧСЗ" про
стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИЛА:

04 жовтня 2007
р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДАХК „ЧСЗ" про стягнення
заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Позивач
вказував, що працював у відповідача з 16 листопада 1977 р. та був звільнений 19
грудня 2005 р. за скороченням штатів, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, але
розрахунок по заробітній платі з ним не було проведено.

Посилаючись на
вказані обставини та ст. ст. 116, 117 КЗпП України, позивач просив стягнути з
відповідача заборгованість по заробітній платі, а також середній заробіток за
час затримки розрахунку за період його безробіття, тобто з 19 січня по 01
жовтня 2006 р.

Рішєннім
Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2007 р. позов ОСОБА_1
повністю задоволений.

Постановлено
стягнути з ДАХК „ЧСЗ" на його користь 1862 грн. заборгованості по
заробітній глаті, 2198 грн. 97 коп. середнього заробітку за час затримки
розрахунку, а також 81 грн. судових витрат в доход держави.

В апеляційній
скарзі ДАХК „ЧСЗ", посилаючись на помилковість висновків суду першої
інстанції лише в частині стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку, просила рішення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні цєї частини позову.

Вислухавши суддю
- доповідача, пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази,
перевіривши законність й обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої
інстанції в межах заявлених позовних вимог повно та всебічно дослідив обставини
справи, належно оцінив надані сторонами доказам і дійшов вірного висновку, що
відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір,
підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку.

2

З матеріалів
справи вбачається, що позивач був звільнений з ДАХК „ЧСЗ" 19 грудня 2005
р. Однак, у порушення вимог ст. 116 КЗпП України, розрахунок при звільненні з
ним не був проведений до теперішнього часу.

Середньомісячний
заробіток позивача перед звільненням складав 516 грн. 21 коп., а середньоденний -
21 грн. 66 коп. До 01 жовтня 2006 р. він не працевлаштувався.

Встановивши такі
обставини справи, районний суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та зазначену суму його середнього
заробітку за час затримки розрахунку (а. с. 9, 14, 29).

Доводи апелянта
стосовно перебування рахунків ДАХК „ЧСЗ" під арештом і відсутності коштів
для своєчасного розрахунку з позивачем при його звільненні не можуть бути
прийняті судовою колегією до уваги, оскільки такі обставини свідчать про
невдалу господарську діяльністю підприємства та не виключають його обов'язку по
своєчасній виплаті заробітної плати працівникам у строки, визначені ст. 115
КЗпП України.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують указаних висновків судової колегії, а тому
не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції,
ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ДАХК „ЧСЗ" відхилити, а рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 01 лютого 2007 р. - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.