АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАНИ

12 липня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

Виноградової Л.Є.,  Станкевича В.А.,  Ступакова О.А

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі судді
Жовтневого районного суду м.   Запоріжжя
про відшкодування моральної шкоди,  на
ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2005 року,

встановила:

ОСОБА_1.   звернувся до Верховного Суду України з
касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 липня
2005 року,  якою відмовлено в прийнятті
позовної заяви ОСОБА_1   до держави
Україна в особі судді Жовтневого районного суду м.   Запоріжжя про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування
касаційної скарги ОСОБА_1.   посилається
на порушення судом норм процесуального права,
в зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвали суду. Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду ухвали апеляційного суду Запорізької області відсутні,  виходячи з наступного.

Відмовляючи
в прийнятті позовної заяви ОСОБА_1   до
держави України в особі судді Жовтневого районного суду м.   Запоріжжя про відшкодування моральної шкоди
суд посилався на те,  що заявлені вимоги
зводяться до розгляду питання,
пов'язаного з діями (бездіяльністю) судді Жовтневого районного суду
м.   Запоріжжя при вирішенні питання про
розгляд позовної заяви,  тобто питання
пов'язаного зі здійсненням правосуддя.

Статтями
126,  129 Конституції України
встановлено,  що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються лише закону,  вплив на них у будь-який спосіб забороняється
і однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного і касаційного
оскарження рішення суду.

Згідно з
зазначеними положеннями Конституції України рішення суду і відповідно дії або
бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов'язані з
підготовкою,  розглядом справ у судових
інстанціях,  постановляння рішення,  зверненням рішення до виконання тощо) можуть
оскаржуватись у чинному в даний час апеляційному і касаційному порядку,  що одночасно порушувало б і принцип
незалежності суддів,  і заборону
втручання у вирішення справи незалежним судом.

Відповідно
до ч. 2   ст.   324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Справа №
33ц-752/07

Категорія ЦП:39 АПП

2

Згідно  ст.  335 ЦПК
України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним,  вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
суд постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені ч.1
п. 2, 3  ст.  342 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування або зміни ухвали суду.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу  Апеляційного суду Запорізької області  від  12
липня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.