Справа № 22ц-1024/07                                Головуючий у 1 інстанції Димитров В.І.
Категорія 41                                                 Доповідач
апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2007 року                                                                                              м.
Миколаїв

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у
складі:

головуючого                                             Славгородської
Н.П.,

суддів:                                                        Мурлигіної
О.Я., Базовкіної Т.М.,

при секретарі
судового засідання            Танцуріній С.М.,

за участю:

позивачок                                                  ОСОБА_1,
ОСОБА_2.,ОСОБА_3,

їх представника                                          ОСОБА_4.,

представника
відповідача                         Саламатіна
О.В.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за   апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2007
року за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до військової частині А-4465 (далі -
в/ч А-4465) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИЛА:

5 травня 2006
року ОСОБА_1. звернулася з позовом до в/ч А-4465 про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Вона вказувала,
що працювала прибиральницею гуртожитку в/ч А-2423 та звільнена з роботи 30 серпня 2005 року. При
звільненні з нею не було проведено розрахунку в повному обсязі, у зв'язку з чим
вона зверталася до суду, який 9
березня 2006 року
стягнув з відповідача, як правонаступника в/ч А -2423, на її користь невиплачену надбавку та премію. Посилаючись
на те, що затримка розрахунку сталася з вини відповідача, вона просила стягнути
на її користь 4280 грн. 90 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку, починаючи з часу звільнення по час
виконання вказаного рішення суду.

Тоді ж до суду з
позовом про стягнення з відповідача 4332
грн. 68 коп.
середнього заробітку за час затримки розрахунку звернуласяОСОБА_3. Вона
зазначала, що також 30 серпня 2005 року була
звільнена з посади чергової гуртожитку, та їй також не виплачено всіх належних
сум, які в наступному були стягнуті з відповідача рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 5
квітня 2006 року.
Посилаючись на вину відповідача в затримці розрахунку, вона також просила
стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

5 травня 2006
року з позовом про стягнення 5395
грн. 98 коп.
середнього заробітку за час затримки розрахунку звернулася й ОСОБА_2., яка звільнена з
роботи 30 серпня 2005 року з посади
завідуючої вказаного гуртожитку, посилаючись на тотожні обставини.

Ухвалою
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2006
року позови об'єднані в одне провадження.

Справа
розглядалася неодноразово.

2

Останнім
рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2007 року в
задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачки просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення їх позовних вимог. На думку апелянтів, висновки суду суперечать
обставинам справи та вимогам матеріального права.

Представник
відповідача вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки вини
в/ч А-4465 в затримці розрахунку не має.

Заслухавши суддю
- доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачки працювали в гуртожитку військової частини А-2423:
ОСОБА_1. прибиральницею,ОСОБА_3. черговою гуртожитку, а ОСОБА_2. завідуючою
гуртожитком. У зв'язку з ліквідацією в/ч А -2433, вони наказами начальника в/ч А -2443 від 30 серпня 2005 року були
звільнені з роботи за п. 1
ст. 40 КЗпП
України (а.с.6,19,34,35).

Після звільнення
позивачки звернулися до суду з позовами до в/ч А - 4465 -правонаступника в/ч А-2443 про поновлення на роботі та
стягнення премій і надбавок за час роботи. Рішеннями Ленінського районного суду
від 9 березня 2006 року, від 5 квітня 2006 року та від 20 березня 2006 року
стягнуто: на користь ОСОБА_1 - надбавку за боєздатність, компенсацію за
затримку виплати цієї надбавки та премію за період роботи, на користьОСОБА_3 та
ОСОБА_2., крім вказаного, також по 150 грн. моральної шкоди. Після відкриття 10
квітня та 27 квітня 2006 року виконавчих проваджень рішення були виконані.

Оскільки суми,
за стягненням яких позивачки звернулися до суду були спірними, та командуванням
в/ч А -2423 не
нараховувалися, то не були передані правонаступнику в/ч А - 4465 в якості
кредиторської заборгованості. Так як в/ч -
4465 не є прибутковою організацією та фінансується з Державного бюджету, вона
виплатила визначену судом заборгованість перед позивачками по мірі надходження
коштів на її рахунки.

Встановивши
відсутність вини відповідача у затримці виплати позивачкам грошових сум,
стягнутих на їх користь судовими рішеннями, суд обґрунтовано, відповідно до
вимог ст. 117 КЗпП
України відмовив в задоволенні позову.

Доводи апелянта
суперечать обставинам справи та вимогам ст. 117 КЗпП України.

За вказаних
обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.
303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2.,ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 28 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з цього часу
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.