Справа № 22-5974/2007р.                                          Головуючий в 1
інстанції Клімов В.В.
19                                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі: головуючого Стельмах Н.С,  суддів Звягінцевої О.М. ,  Могутової Н.Г.,  при секретарі Андрусь B.C.,  розглянув у відкритому судовому судовому
засіданні в м.  Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,  за
зустрічним   позовом   ОСОБА_3
до   ОСОБА_1,    ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди   і

встановив:

в
апеляційній скарзі ОСОБА_3 оспорює обгрунтованість судового рішення,  яким відмовлено в задоволенні його позову і
частково задоволено позов ОСОБА_1 до нього,
і ставить питання про його скасування та повернення справи на новий
розгляд,  оскільки вважає,  що суд неповно з'ясував всі обставини по
справі,  які мають суттєве значення для
її правильного вирішення та неправильно застосував норми процесуального права.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4
підтримали доводи апеляційної скарги і просили про її задоволення,  скасування судового рішення та направлення
справи на новий судовий розгляд,  а
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та їх представник
адвокат ОСОБА_5  заперечували проти
доводів апеляційної скарги,  просили про
її відхилення та залишення судового рішення без зміни.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

6 грудня
2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом до
ОСОБА_3,  який уточнили в заяві від 29
травня 2007 р. (а.с. 88).

Вони
зазначали,  що 22 вересня 2006 р. з вини
відповідача трапилася ДТП,  внаслідок якої було ушкоджено належний на праві власності
ОСОБА_1 автомобіль „Suzuki
Grand Vitara",  державний номер НОМЕР_1,  2006 року випуску.

Постановою
суду від 22 листопада 2006 р. відповідача за порушення правил дорожнього руху
притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок
його винних дій з порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 спричинено
матеріальну шкоду в розмірі вартості повновлювального ремонту та втрати
товарного вигляду машини на загальну суму 13721, 44 грн.,  а також їй та

ОСОБА_2,  який під час ДТП
знаходився за кермом машини,
спричинено моральну шкоду в розмірі по 10000 грн. кожному.

Тому
позивачі просили ухвалити рішення,  яким
стягнути з відповідача на їх користь вказані суми та судові витрати.

31 січня
2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 (а.с. 8-10) і зазначав,  що ДТП
22 вересня 2006 р. сталася не з його,
а ОСОБА_2 вини,  внаслідок
порушення ним правил дорожнього руху.

Було
розбито автомобіль ВАЗ-2107,  державний
номер НОМЕР_2,  який належить йому на праві власності,  і спричинено йому матеріальну шкоду в розмірі
вартості відновлювального ремонту машини на суму 4017, 22 грн. та моральну
шкоду,  яку він оцінює в 2000 грн.

Тому він
просив ухвалити рішення,  яким стягнути
вказані суми з відповідачів на його користь солідарно,  а також 1500 грн. витрат на правову допомогу
та судові витрати.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 15 лютого 2007
року вказані позови об'єднано в одне провадження (а.с. 60).

Рішенням
Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2007 року позов
задоволено частково,  стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 13721, 44 грн. у відшкодування матеріальної шкоди,  2000 грн. у відшкодування моральної
шкоди,  352, 00 грн. за проведення
експертизи,  94, 08 грн. судового збору
та 30, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи,  а також на користь ОСОБА_2
стягнуто 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди і на користь держави 51, 63
грн. судового збору.

В задоволенні
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2
відмовлено.

Апеляційний
суд вважає,  що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст. 213 ІДПК України рішення
суду повинно бути законним і обгрунтованим,
ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин,  на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,  підтверджених
тими доказами,  які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно
із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України,  що міститься в п. 1 постанови „Про судове
рішення" № 11 від 29 грудня 1976 року,
рішення є законним тоді,  коли
суд,  виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права,  що підлягають
застосуванню до даних правовідносин,  а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини,  або
виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим
вважається рішення,  в якому повно
відображені обставини,  що мають значення
для справи,  висновки суду про
встановленні обставини і правові наслідки є вичерпними,  відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами,  дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно
із  ст.
ст.  1166,  1167 ЦК
України майнова та моральна шкода,
спричинені фізичній особі неправомірними діями,  відшкодовується в повному обсязі особою,  що її спричинила за наявності її вини.

Відповідно
до  ст.
61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністраттивне
правопорушення    є обов'язковою для
суду,  що розглядає справу про цивільно-

.правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено постанову суду,  з питань,  чи мали місцеві дії та чи вчинені вони цією
особою.

При
розгляді цієї справи судом першої інстанції встановлено,  що судовою постановою від 22 листопада 2006
р. ОСОБА_3 піддано адміністративному штрафу за порушення 22 вересня 2006 року
при керуванні автомобілем ВАЗ 21070,
державний номер НОМЕР_2,  вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху
України,  внаслідок якого сталася ДТП і було ушкоджено
автомобіль „Судзуки",  державний
номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 (а.с.  12).

З
пояснень ОСОБА_3 вбачається,  що він
заплатив визначений в постанові штраф і постанову суду не оскаржував.

За таких обставин,  всупереч доводам
апеляційної скарги,  суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з вини в указаній ДТП
саме ОСОБА_3 і тому дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди і відсутності підстав для задоволення зустрічного позову
ОСОБА_3

Крім
того,  всупереч доводам апеляційної
скарги,  суд дійшов обгрунтованого
висновку щодо спричинення ОСОБА_1 моральних страждань за ушкодженням з вини
відповідача на значну суму її нового автомобіля.

Всупереч
доводам апеляційної скарги відповідача,
не є підставою для скасування судового рішення і не впливає на
правильність правових висновків суду збільшення ОСОБА_1 в день розгляду справи
судом позовних вимог в частині розміру матеріальної шкоди за втратою внаслідок
ушкодження машини її товарного вигляду відповідно до висновку судової автотоварознавчої
експертизи,  який судом першої інстанції
отримано і приєднано до матеріалів справи ще 12 лютого 2007 року (а.с.  53-56,
88).

Оскільки
апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом
першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального
права та невідповідності висновків суду обставинам справи,  то підстав для задоволення скарги і зміни
судового рішення немає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
314 ЦПК України,  апеляційний суд,

ухвалив:

апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити,  рішення
Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення,
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.