Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-688/2007р.                                            Головуючий
Категорія  41                                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 червня 2007
року колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста  Севастополя в складі: головуючого      -  Клочка В.П.,

суддів                                           -  Колбіної Т.П.,  Сундукова
В.М. ,

при
секретарі    -  Федоніні Є.О.,

за
участю представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.  Севастополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до військових частин 09882,  26878 про стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,  пов'язаної із затримкою виконання рішення
суду про поновлення на роботі,  за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Ленінського району
м.  Севастополя від 01 березня
2007р.,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2006р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до військових частин
09882,  26878 про стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,  пов'язаної із затримкою виконання рішення
суду про поновлення на роботі.

Свої
вимоги,  мотивувала тим,  що рішенням Феодосійського міського суду від
09.03.2005 року був . визнаний незаконним та скасований наказ командира в/ч
40781 від 27.09.2004року № ЗО у частині звільнення її з 30.09.2004р. за
п.1  ст. 40 КЗпП України в зв'язку з
ліквідацією в/ч 40781 з 01.10.2004р.,  де
вона працювала бухгалтером,  та
зобов'язано в/ч 09882 працевлаштувати її з моменту звільнення,  з урахуванням її кваліфікації та
спеціальності. Вказує,  що звини
відповідача,  рішення суду було виконане
лише 28.08.2005 року. Просить стягнути на свою користь середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 09.03.2005р. по 28.08.2005р. та моральну шкоду
в розмірі 5000грн.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 01 березня 2007р. позовні вимоги залишені без
задоволення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду,  як такого,
що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального
права,  та просить ухвалити нове
рішення,  яким її позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  пояснення представника
відповідача,  дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає,  що апеляційна скарга
підлягає  відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позову ОСОБА_1,  суд першої інстанції виходив з
того,  що відповідачами ніяких
неправомірних дій чи бездіяльності щодо невчасного працевлаштування позивача
допущено не було.

З такими
висновками погоджується колегія суддів,
оскільки вони зроблені на підставі повного та всебічного розгляду всіх
обставин справи,  з дотриманням вимог
матеріального та процесуального закону.

Відповідно
до п.1  ст.  ст. 237, 235, 236 КЗпП України,  відшкодування моральної шкоди проводиться
власником або уповноваженим ним органом,
у разі затримки вищевказаними суб'єктами виконання рішення органу,

2

який розглядав трудовий спір про поновлення
на  роботі  незаконно звільненого...; цей орган виносить
рішення про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час
затримки.

Судом
першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи,
що рішенням Феодосійського міського суду від 09.03.2005 року (арк.с.
63-65) був визнаний незаконним та скасований наказ командира в/ч 40781 від
27.09.2004року № ЗО у частині звільнення ОСОБА_1 з 30.09.2004р. за п.1  ст. 40 КЗпП України в зв'язку з ліквідацією
в/ч 40781 з 01.10.2004р.,  де вона
працювала бухгалтером,  та зобов'язано
в/ч 09882 працевлаштувати її з моменту звільнення,  з урахуванням її кваліфікації та
спеціальності,  у задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

На час
набрання зазначеним рішенням чинності,
ОСОБА_1 не була звільнена з попередньої роботи,  а тому не могла бути прийнята на роботу до
в/ч 09882 до внесення відповідних змін до її трудової книжки. Оскільки в
рішенні не було зазначено,  кому належить
звільнити позивачку,  при цьому в/ч
40781,  у якій вона працювала,  була вже ліквідована,  відповідач в/ч 09882 звернулася до суду із
заявою про роз'яснення рішення суду,  яка
була розглянута 06.06.2005р. (арк.с. 66).

При
цьому судом було правильно прийнято до уваги,
що відповідачеві в/ч 26878 не було відомо про судове скасування наказу
командира в/ч 40781 про звільнення позивачки,
оскільки рішення від 09.03.2005р. та ухвала від 06.06.2006р. на його
адресу не надходили,  що свідчить про
відсутність вини відповідача в невчасному виконанні рішення про поновленні особи
на роботі та безпідставність вимог про відшкодування моральної шкоди.

Після
отримання в/ч 26878 копій судових рішень наказом в/ч 09882 від 18.08.2005р.
позивачка була прийнята на роботу у встановленому законом порядку. При цьому
останній неодноразово пропонувалось працевлаштуватися в в/ч без внесення змін
до трудової книжки (акр.с.  67-74),  але пропозиції нею не приймались,  що підтверджується відповідним актом (арк.с.
72).

Доводи
позивача про пропущений строку позовної давності з поважних причин,  судова колегія не може прийняти до '
уваги,  оскільки вважає їх надуманими.

Так,  позивачка звернулася до суду із позовом
24.03.2005р. лише після ухвалення Феодосійським міським судом АРК від
09.03.2006р. рішення про відмову в перегляді рішення за нововиявленими
обставинами у частині стягнення заробітної платні за час вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди (арк.с. 11) та після сплину семи місяців з дня,  коли вона довідалась про порушення свого
права.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права,  які б призвели
або могли призвести до неправильного вирішення справи,  що,  в
силу  ст. 308 ЦПК України,  тягне відхилення скарги .

Керуючись  ст.
ст.  304,  1  ст.
307,  308,  313,
п.1  ст. 314,  315,
317,  319 ЦПК України,  судова колегія,  -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити. Рішення місцевого суду Нахімовського
району м.  Севастополя від 12 січня 2007
року - залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання
законної сили.