Справа №2-1972
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Фатєєвої
Н.І. при секретарі - Чумаковій
Н. С.

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської
області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить
визнати за ним право власності на нежитлові приміщення першого поверху №№ 67-1, 67-2, 66-3, 66-4, 66-5 в
літ.„А-5" по АДРЕСА_1 загальною площею 92,1 м2. В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач зазначає, що він реалізовуючи право розпорядження
майном, що належить йому на праві власності - приміщень у житловому будинку, з
дотриманням будівельних норм, правил та технічних вимог було здійснено
реконструкцію цих приміщень під нежитлові приміщення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на норми Цивільного
кодексу України, Закону України „Про власність", відповідно до яких право
розпорядження майном є одним зі складових права власності та полягає у
можливості власника самостійно вирішувати фактичну та юридичну долю майна. До
того ж, позивач зазначив, що Цивільним кодексом України прямо передбачено право
особи самостійно здійснювати реконструкцію належних приміщень.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив
позов задовольнити. Представник відповідача проти позову не заперечував.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 cm. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому cm. 174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 cm.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно договорів купівлі-продажу від 14.09.2005
року, від 27.03.2006
року та від 07.11.2006
року позивач придбала у власність квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст.2, 4 Закону України «Про власність», cm.cm.316,
317, 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти до свого майна
будь-які дії, що не суперечать законодавству, та використовувати його як для
здійснення господарської діяльності так і для іншої. Позивач використав своє
виключне та невід'ємне право власника на використання та розпорядження своїм
майном та своїми силами за власні кошти здійснив реконструкцію належних йому на
праві власності квартир з улаштуванням нежитлових приміщень.

Результатом реалізації права власності та реконструкції
приміщень квартир позивача стали нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 67-1, 67-2, 66-3, 66-4, 66-5 в
літ.„А-5" по АДРЕСА_1 загальною площею 92,1 м2, що зафіксовано у
технічному паспорті на ці приміщення, розробленому Комунальним підприємством
«Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за результатами технічної
інвентаризації.

2

Відповідно до ст.
383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати
зміни у квартирі - за
умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та не
порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. В системну
зв'язку наведених норм зі ст.317,319 Цивільного кодексу України визначено право
позивача на проведення змін у приміщеннях, що належать йому на праві власності,
шляхом влаштування, в даному випадку, нежитлових приміщень.

Статтями 328,331 Цивільного
кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається
нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

До тог
ж, як підтверджується наданими доказами, позивач здійснив реконструкцію квартир
з влаштуванням нежитлових приміщень виключно за рахунок приміщень що,
перебувають у його власності. Таким чином, суд встановив, що дії позивача не
призвели до порушення прав власників інших квартир у будинку та прав інших
осіб, у тому числі, відповідача.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002
р. № 7/5 (зі
змінами та доповненнями), рішення суду про визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна є правовстановлювальним документом. Реєстрація об'єктів
нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної
інвентаризації в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного та керуючись cm.cm.10, 11, 130, 174 ЦПК України,
cm.cm.16, 182, 317, 319,
383 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 4
Закону України „Про власність ",
суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення першого поверху №№ 67-1, 67-2, 66-3, 66-4, 66-5 в
літ.„А-5" по АДРЕСА_1
загальною площею 92,1
м2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційний суд Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі у
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 cm.295 ЦПК України.