Справа № 4 - с -
УХВАЛА

04 травня 2007
року                                                                                                 м.
Чернігів

Деснянський
районний суд міста Чернігова у складі: головуючої - судді Карапута
Л.В., при секретарях - Товстенко
Н.М., Коваленко О.М., з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Новозаводського
відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції,

встановив:

У квітні 2006 рокуОСОБА_1звернувся
до суду зі скаргою де просив визнати незаконною бездіяльність державного
виконавця Державної виконавчої служби у Новозаводському районі міста
ЧерніговаОСОБА_2під час виконання рішення Деснянського районного суду міста
Чернігова від 28.09.2005
року про стягнення на його користь з Чернігівської станції швидкої медичної
допомоги 27174 грн.
втраченого заробітку по чеку та усунути порушення, що перешкоджають реальному
виконанню рішення суду по виконавчому листу № 2-160, а не по КЕКВ, зобов'язати державного виконавця порушити
кримінальну справу у відношенні відповідача ЧМСШД як боржника за ст. 382 КК України.

В ході судового розгляду справи скаржник подав уточнені вимоги і просив
додатково стягнути з державного виконавцяОСОБА_2моральну шкоду в розмірі 1000 грн..

У судовому засіданні скаржник та його представник подану скаргу підтримали
і наполягали на його задоволенні.

Представник суб'єкта оскарження скаргу не визнав і просив відмовити в
задоволенні та пояснив суду, що державним виконавцем вчинені всі необхідні дії
по виконанню рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 28.09.2005 року, яке
виконане та виконавче провадження закінчено.

Представники зацікавлених осіб - Чернігівської
міської станції швидкої медичної допомоги, Головного управління Державного
казначейства

2

України у
Чернігівській області скаргу не визнали і просили відмовити в задоволенні.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 24
Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає вимогам Закону. У 3-денний термін
виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Встановлює строк для
добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів та
попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат. За ст. 25 цього Закону
державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення
протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого
провадження. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець
відкриває виконавче провадження не пізніше наступного дня після одержання
виконавчих документів.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 2-160/05 про стягнення з
Чернігівської станції швидкої допомоги 27174
грн. втраченого заробітку був виданий 18
січня 2006 року.
Надійшов виконавчий лист до державного виконавця 23 січня 2006
року і в цей же день винесена постанова про відкриття виконавчого
провадження з наданням строку для добровільного виконання рішення суду
боржником до 29 січня 2006 року. Після
спливу зазначеного строку ЗО січня 2006
року прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору і
державний виконавець приступив до примусового виконання судового рішення.

Так як виконавчий лист був виданий без зазначення рахунку боржника, з якого
необхідно проводити стягнення коштів, державний виконавець робила запити до
боржника, Державної податкової інспекції у місті Чернігові, відділення
державного казначейства у місті Чернігові, управління охорони здоров'я
Чернігівської міської ради, що підтверджується запитами та відповідями цих
установ. В зв'язку з відсутністю коштів на рахунку боржника Управляння охорони
здоров'я, як розпорядник бюджетних коштів по зазначеному рахунку, листом від
28.02.2006 року повідомило відділення Державного казначейства у місті Чернігові
про визначення коду економічної класифікації видатків ( КЕКВ ) 1139 „Оплата
інших послуг та інші видатки", як такого за яким слід зарезервувати кошти
для послідуючого списання по зазначеному рахунку суми 27174 грн. відповідно до
постанови держвиконавця про арешт коштів боржника від 02.03.2006 року.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 30
травня 2006 року змінено рішення Деснянського районного суду міста Чернігова
від 28.09.2005 року в частині одноразового стягнення з Чернігівської станції
швидкої   медичної   допомоги
на   користь  ОСОБА_1втраченого

3

заробітку за
період з 01.09.2002 року по 01.09.2005 року шляхом
зменшення до 20490 грн., а
врешті рішення суду залишено без змін.

Згідно видаткового касового ордеру 22.06.2006
рокуОСОБА_1отримав відповідно до рішення Апеляційного суду Чернігівської
області кошти в сумі 20490
грн. 00 коп..

При   цьому   постановою
старшого   державного   виконавця                                від

23.06.2006 року виконавче
провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-160 закінчено, а
вказана постанова не оскаржувалася сторонами.

Відповідно до вимог ст. 387
ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі
встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу
посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушення права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні
відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не були
порушені, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За викладених обставин суд вважає, що державний виконавець провів всі
необхідні дії по виконанню рішення суду, що знайшло підтвердження в судовому
засіданні. Крім того, постанови про накладення арешту коштів боржника також не
оскаржувалися сторонами. Тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383,
385, 386, 387 ЦПК України, Закону України „Про виконавче
провадження", суд

ухвалив:

В задоволенні
скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду
Чернігівської області. Протягом 5
днів з дня проголошення ухвали може бути подано заяву про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається
протягом 10 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.