Справа № 22-3602/2007p.                                      Головуючий
19                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Стельмах Н.С,  суддів Звягінцевої О.М.
,  Молчанова
С. 1.,  при секретарі
Проляпа О.В.,  розглянув у відкритому
судовому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Управління Внутрішніх
справ України  в  Донецькій
області,   УДК  в
Донецькій  області  про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди і

встановив:

в
апеляційній скарзі ГУ МВС України в Донецькій області оспорює обгрунтованість
судового рішення,  яким задоволено
вказаний позов,  і ставить питання про
його скасування та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову,  оскільки вважає,  що судом не притягнуто до участі в розгляді
справи належного відповідача УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області,  яке є юридичною особою.

В
засіданні апеляційного суду представник ГУ МВС України в Донецькій області
Вангородський О.О.,  представники
Дзержинського MB УМВС України в Донецькій області Бондаренко О.М.  та Гультяєв Є.В. підтримали доводи
апеляційної скарги і просили про її задоволення,  скасування судового рішення і ухвалення нового
про відмову в задоволенні позову,  а позивач
ОСОБА_1.3аперечував проти доводів скарги,
просив про її відхилення та залишення судового рішення без зміни.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

10 лютого 2005 року
ОСОБА_1.3вернувся до суду з вказаним позовом до Дзержинського MB
УМВС України ва Донецькій області,
відділенню ДК України в м.
Дзержинську і зазначав,  що
судовим рішенням від 2 липня 2004 року було визнанно неправомірними дії
працівників ВДАЇ з поміщення на штрафну автостоянку його грузової автомашини та
зобов'язано повернути її власнику.

Вказане
рішення суду відповідачем не виконано,
чим завдано йому збитки на суму 57456
грн. та моральну шкоду,  яку він
оцінив в 100000 грн.

Тому
позивач просив ухвалити рішення,  яким
стягнути вказані суми з відповідача на його користь у відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

Справа
неодноразово розглядалася різними судовими інстанціями.

2

Рішенням
Дзержинського міського суду Донецької області від 12 грудня 2006 року позов
задоволено частково,  стягнуто з ГУ МВС
України в. Донецькій області на користьОСОБА_1. 69552 грн. за простій
машини,  12200 грн. за ушкодження
двигуна,  20000 грн. у відшкодування
моральної шкоди,  а всього 101552 грн..

Апеляційний суд
вважає,  що скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і обгрунтованим,
ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин,  на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,  підтверджених
тими доказами,  які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно
із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України,  що міститься в п. 1 постанови „Про
судове рішення" №
11 від 29 грудня 1976 року,  рішення є законним тоді,  коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини,  вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин,  а за їх відсутності - на підставі
закону,  що регулює подібні
відносини,  або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим
вважається рішення,  в якому повно
відображені обставини,  що мають значення
для справи,  висновки суду про
встановленні обставини і правові наслідки є вичерпними,  відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами,  дослідженими в
судовому засіданні.

Відповідно
до вимог п.3 ч.1  ст.  311
ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд,  якщо справу розглянуто за
відсутності будь-кого з осіб,  які беруть
участь в справі,  належним чином не
повідомлених про час і місце судового засідання.

При
розгляді цієї справи судом всупереч вимог ч.2
ст.  311 ЦПК України не
взято до уваги висновки і мотиви,  з яких
було скасовано попереднє судове рішення та які є обов'язковими для суду першої
інстанції при новому розгляді справи.

Зокрема,  в ухвалі апеляційного суду від 31 березня 2006 року вказано на
необхідність з'ясування підстав заявленого позову і разом з тим,  визначення з характером спірних правовідносин
та законом,  що регулює їх
вирішення,  у тому числі перевірки,  чи не врегульовано це Законом України „Про
виконавче провадження".

За
з'ясуванням підстав позову суду було необхідно визначитися з колом відповідачів
по справі та відповідно з питанням щодо поширення на її розгляд саме цивільної
юрисдикції.

Всупереч
цьому,  судом першої інстанції без
прийняття рішення про притягнення до участі в справі співвідповідачами залучено
до її матеріалів довіреності УТАЇ УМВС України в Донецькій області на ім'я
ОСОБА_2.  (а.с. 196),  ДВС у м.
Дзержинську (а.с. 219) на ім'яОСОБА_3.,
ДП „Дзержинськвугілля",
якому належить автостоянка,  де
утримувалася машина позивача,  на ім'я
ОСОБА_4(а.с. 221).

Представник
ГУ УМВС України в Донецькій області звертав увагу суду на те,  що позивачем оскаржуються дії працівників
УДАЇ УМВС України в Донецькій області,
що є самостійною юридичною особою,
що судом не перевірено.

У той же
час,  вказані особи не брали участь в
справі,  а юридичні особи,  яких вони за довіреностями повинні
представляти,  не були судом повідомлені
про час та місце розгляду справи. Представник ДП „Дзержинськвугілля" ОСОБА_4. допитаний судом
в якості свідка.

3

За
вказаних обставин,  рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на судовий розгляд до суду першої інстанції з
дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  307,
311,  314 ЦПК
України,  апеляційний суд,

ухвалив:

апеляційну
скаргу ГУ МВС України
в Донецькій області задовольнити,
рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 12 грудня 2006 року
СКАСУВАТИ,  справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення,  може
бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.