Справа № 22ц-7435/2007                             Головуючий 1 інстанції Бабакової
- 29                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі: головуючого Новосядлої
В.М.  суддів Папоян В.В.,  Постолової В.Г. при секретарі Стефановій І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області
від 13 серпня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  який діє у власних інтересах та інтересах
малолітнього сина ОСОБА_3 про визнання осіб такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням,  та зустрічним позовом
ОСОБА_2,  який діє у власних інтересах та
інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням,  -

встановив:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2007 року,  якім у задоволенні її позову до ОСОБА_2,  який діє у власних інтересах та інтересах
малолітнього сина ОСОБА_3 відмовлено,  а
зустрічний позов задоволено. її зобов'язано не чинити перешкод у користуванні
жилим приміщенням та було вселені ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до спірної квартирою. З
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто
100 грн. на відшкодування витрат на юридичну допомогу та 16 грн. на оплату
держмита і інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. Просить справу
повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

В
обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення норм
матеріального та морального права. А саме зазначає,  що судом порушені вимоги  ст.
71,  72 ЖК України,  положення Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12 квітня 1985 року. Вважає,
що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. А саме
те,  що відповідач за основним позовом ОСОБА_2 у спірній квартири
не мешкає з 2005 року,  оскільки у нього
є інша сім'я. У нього була можливість отримати ключі від квартири,  та будь-яких інших перешкоджань у їх проживанні
вона не чинить. Вважає,  що суд
необгрунтовано прийняв до уваги пояснення свідка Семенової Т.В.,  яка є зацікавленою особою,  та відповідь з Миколаївського МВМ куди
Семенов звернувся с заявою лише після подання нею позову до суду.

В судове
засідання апеляційного суду сторони та представники третіх осіб не
з'явилися,  про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином.

Судом
першої інстанції встановлено,  що в
спірній квартирі АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку зареєстровані ОСОБА_1.
її син ОСОБА_4 ,  ОСОБА_2 і його син
ОСОБА_3 Спірна квартира має жилу площу 37, 1 м2 і складається з трьох кімнат.
Згідно акту від 28 березня 2007 року ОСОБА_2 не
мешкає за місцем реєстрації є травня 2005 року,
а його син ОСОБА_3
не мешкає за вказаною адресою з 31 серпня 2006 року,  тобто з моменту реєстрації.

2

Заслухавши
доповідь судді,  перевіривши матеріали
цивільної справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На обґрунтування
заявленого позову про визнання такими,
що втратили право користування жилим приміщенням,  ОСОБА_1 посилалася,  що інша сторона не мешкає у спірній квартирі
понад шість місяців. ОСОБА_2 не заперечував зазначені обставин але
пояснював,  що між ним та ОСОБА_1,  яка є його рідною сестрою,  склались неприязні стосунки,  вона перешкоджає його проживанню у спірній
квартирі,  про що в матеріалах справи є
довідка відповідна довідка,  тому він не
мав можливості проживати за зазначеною адресою,
але вважає спірну квартиру місцем свого постійного проживання та
частково сплачував за спірний період комунальні платежі,  що підтверджується копіями квитанцій які є в
матеріалах справи.

Як
убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції
не заперечувала проти вселення ОСОБА_2
у спірну квартиру,  чим фактично
визнала його право на користування нею. За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку,  про його
відсутність у спірної квартирі з поважних причин,  та відмовив у задоволенні позову про визнання
таким,  що втратив право користування
квартирою.

Оскільки
відповідно до  ст.  9 ЖК України ніхто не може бути виселений із
займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше,  ніж з підстав і в порядку,  визначених законом,  при незаконному позбавленні права
користування жилим приміщенням,  тому суд
правильно поновив порушене право ОСОБА_2
та його сина й обгрунтовано задовольнив його позовні вимоги.

Доводи
апеляційної скарги,  судом першої
інстанції надано невірну оцінку зібраним по справі доказам та не враховано
пояснення свідків,  якими,  як вважає апелянт,  підтверджується відсутність ОСОБА_2 і його сина у
спірному жилому приміщенні без поважних причин,
безпідставні.

Суд
повно і всебічно встановив дійсні обставини,
що мають значення для справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав належну оцінку доказам в їх сукупності. Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення
суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.1,
308 ч.1,  314 ч.1 п.1,  315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржено

безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців після
набрання нею

законної
сили