Справа №2-599 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2007 року                                                                               Біляївський
районний суд

Одеської області

в складі; судді - Мельничук Н.І.
при секретарі - Полубок
НЛ.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3про
усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та висел|ення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві
приватної власності АДРЕСА_1. В 2001 році на підставі усної домовленості вона
пустила; проживати в свою квартиру онуку ОСОБА_2 з її чоловіком ОСОБА_3.,
виділивши їм одну кімнату. В липні 2004 року між нею та відповідачами стали
виникати конфлікти з приводу грошей, які онука та її чоловік зайняли у неї на
придбання автомобіля. Не повернувши грошей, відповідачі вигнали її з квартири,
відібравши ключі та з 2004
року перешкоджають їй у користуванні квартирою, в зв'язку з чим вона була
змушена проживати у свого сина. Відповідачі постійно ображають її і
застосовуючи насилля не пускають до квартири. З цього приводу позивачка
зверталась до сільської Ради та органів внутрішніх справ. На підставі
вищенаведеного ОСОБА_1 просить
суд зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні належною їй
квартирою, виселевши їх.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 на позові
наполягала, пояснивши, що вона пустила відповідачів до своєї квартири на
підставі усної домовленості, договорів аренди квартири чи порядку її
користуванням не укладались.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнали, пояснивши, що після продажу своєї однокімнатної
квартири за пропозицією позивачки вони стали проживати в належній їй АДРЕСА_1.
Після того, як вони перейшли жити в квартиру, ОСОБА_1 пішла жити до свого сина в квартиру № 24 того ж будинку,
до свого сина. Тоді ж вони передали ОСОБА_1 гроші
за свою квартиру та домовились з нею про те, що вона оформить на них право
власності на ½  частину своєї квартири за договором
купівлі-продажу. У 2004 році між
ними стали виникати конфлікти, так як ОСОБА_1 стала
відмовлятись від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. Відповідачі
також стверджують, що їм належить сервітутне право, щодо користування
квартирою, як членам сім'ї власника, вони не перешкоджають позивачці у
користуванні вказаною квартирою, в ній вона не мешкає за власною ініціативою,
іншого житла вони не мають, а тому просять у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оглянувши відмовні матеріали
№ 4521 від 28.12.2005 року, № 1444 від 27.05.2005 року, № 3823 від 03.11.2005 року, № 4195 від 07.12.2005 року, суд
вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.;

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу
від 14.10.1997 року ОСОБА_1 є власником
АДРЕСА_1. З 2001 року, на підставі усної домовленості, в квартирі також
зареєстровані та мешкають до цього часу відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом із
своїми неповнолітніми дітьми, цей факт сторонами не заперечується.

Суд ставиться критично до тверджень відповідачів, що їх
сервітутного права користування спірною квартирою, оскільки сторони не
проживали в квартирі однією сім'єю, спільного господарства не вели, крім того,
відповідно до ст. 64 ЖК
України до членів сім'ї

наймача належать
дружина наймача, їх діти та батьки.

Таким чином, суд вважає, що відповідачі не набули права користування
спірним приміщенням, як члени сім'ї ОСОБА_1

Як видно з пояснень позивачки, з 2004
року між нею та відповідачами почали виникати конфлікти з приводу грошових
зобов'язань останніх, після чого сім'я Поспєлових стала перешкоджати їй
користуватися її квартирою, відібрали ключі, що підтверджується довідкою
Нерубайської сільської Ради від 27.05.2005 року,.та відмовними матеріалами №
4521 від 28.12.2005 року, № 1444 від 27.05.2005 року, № 3823 від 03.11.2005
року, № 4195 від 07.12.2005 року, згідно яких ОСОБА_1 неодноразово зверталась
зі скаргами на неправомірні дії своєї онуки та її чоловіка ОСОБА_2 В квартирі
знаходяться її речі, коври, меблі, тощо.

Відповідно до ст. 48
Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких
порушень його права, хоя би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням
права володіння.

Згідно ст. 150 ЖК
України - громадяни,
які мають у приватній власності квартиру, мають право розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_1 має
право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності відносно спірного
приміщення.

Згідно ч. 2 п. 53 ухвали судової
колегії в цивільних справах Верховного суду України від 01.12.1997 року «Правові
позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного суду
України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних
справах у 1996 році»
норми глави 2 розділу
ЖК України, щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і
громадського житлового фонду до житлових відносин у приватному житловому фонді
застосовуються у випадках коли схожі житлові відносини не врегульовані нормами
глави 6 і
застосування до них норм глави 2
не суперечить їх змісту (наприклад ст. 98 ЖК України про судовий порядок виселення тимчасових
жильців).

Згідно ст. 98 ЖК
України наймач жилого приміщення може дозволити тимчасове проживання в жилому
приміщенні, що є в його користуванні, інших осіб (тимчасових жильців);
тимчасові жильці на вимогу наймача зобов'язані негайно звільнити приміщення.

Крім того, суд ставиться критично до посилань відповідачів на те, що між
ними та позивачкою виникли відносини спільної часткової власності на квартиру,
оскільки рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.09.2006 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на Уг
частину квартири відмовлено та рішення вступило в законну силу.

Враховуючи, що ОСОБА_2
та ОСОБА_3 не є членами сім'ї ОСОБА_1, не
набували права користування спірним приміщенням, у них немає будь-якої угоди з
позивачкою про порядок користування спірною квартирою, а є тільки усна угода
про тимчасове користування квартирою, та в зв'язку з тим, що відповідачі
перешкоджають ОСОБА_1
користуватися належною їй квартирою, вона проти проживання у ній відповідачів,
суд вважає необхідним позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10,11,
60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 319,
321, 383, 386 ЦК України, ст. 64,150
ЖК України, ст. 48 Закону
України «Про власність», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3про
усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2та ОСОБА_3із всіма членами
сім'ї з АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_2та ОСОБА_3не чинити
перешкоди ОСОБА_1у
користуванні належної їй на праві приватної власності АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом 20-ти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Біляївський районний
суд.