УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
серпня 2007р.                                                                           м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Павлишиної
А.Т.,  Меленко О.Є.,  Бідочко Н.П.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання права власності на майно
за касаційною скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2
на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 12.04.2005р.,  -

встановила:

В серпні
2004р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3  та ОСОБА_4 про визнання права власності на
прибудову,  мотивуючи тим,  що в 1995р. зі згоди власників
будинкуАДРЕСА_1 - відповідачів ОСОБА_3,
провели добудову кімнати,
коридору та комори.

Рішенням   Хустського районного суду від 22.12.2004р.
позов задоволено.

Рішенням
Апеляційного суду Закарпатської області від 12.04.2005р. рішення суду першої
інстанції скасовано та постановлено нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Не погоджуючись з рішенням Апеляційного суду, ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 подали касаційну скаргу,  в
якій,  посилаючись на неправильну

оцінку судами обставин справи та неправильне застосування норм
матеріального

права,  просили рішення    Апеляційного суду      скасувати,     залишивши в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  суд першої
інстанції мотивував тим,  що прибудова до
будинку відповідачів є власністю

Справа №
33-ц-426-кс/07р.            Головуючий в
1-й інстанції: Савицький С. А.

Категорія      19                               Доповідач:
Павлишина А.Т.

позивачів
Вайнраух внаслідок вкладення ними в будівництво власних коштів.

Апеляційний
суд обґрунтовано не погодився з таким висновком суду першої інстанції .

Судами
було встановлено,  що позивачі з 1992р.
проживали в будинку АДРЕСА_1,  який
належить на праві власності відповідачам ОСОБА_3  та ОСОБА_4 ; останні на підставі рішення
Хустського міськвиконкому від 31.05.1995р. добудували до власного будинку
кімнату,  коридор та комору,  а позивачі вкладали деякі кошти в це
будівництво. При таких обставинах Апеляційний суд прийшов до обґрунтованого
висновку,  що участь сторонніх для
забудівника осіб у будівництві будинку (добудові) за відсутності письмової
угоди про створення спільної власності на майно не породжує для них права
власності на це майно,  а дає їм право на
відшкодування понесених ними затрат,  а
тому правильно скасував рішення суду першої інстанції та постановив рішення про
відмову в позові.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги,  виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду ,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

З
матеріалів справи вбачається,  що рішення
апеляційним судом ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені
ч.1  ст. 338 ЦПК України підстави для
обов"язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст. 332,
336 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області,  -

УХВАЛИЛА   :

Касаційну
скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2     відхилити.

Рішення
Апеляційного суду     Закарпатської
області від      12.04.2005р. залишити
без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.