Справа №
22ц-1336/2007                              Головуючий в 1 інстанції Челюбєєв Є.В.
Категорія 44                                                     Доповідач Звягінцева О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня
2007 року       Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого Стельмах Н.С.

суддів Звягінцевої О.М., Молчанов С.І.,

при секретарі Алексєєвій Г.Є.
розглянув у відкритому судовому в м. Донецьку матеріали заяви ЗАТ комерційний
банк „Приватбанк" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості
за кредитним договором з ОСОБА_1і

встановив:

в апеляційній
скарзі заявник оспорює обгрунтованість ухвали судді Дзержинського міського суду
Донецької області від 30 листопада 2006 року, якою відмовлено у прийнятті його
заяви, і заяву повернуто, просить про її скасування з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне застосування вимог ст. 100 ЦПК України, а також порушення судом
матеріального права - вимог ст.ст. 207, 526, 1050, 1054 ЦК України.

Судом першої
інстанції при розгляді матеріалів заяви встановлено наступні обставини.

24.11.2006 р.
заявник ЗАТ КБ „Приватбанк"
звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1.
заборгованості за кредитом в сумі 2860 грн., заборгованості з відсотків за
користування кредитом- 569,56 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором- 67,69 грн., а всього заборгованості - 3497,25 грн. та судових
витрат.

Ухвалою судді
Дзержинського міського суду Донецької області від 30 листопада 2006 року у
прийнятті заяви ЗАТ КБ „Приватбанк"
відмовлено та заяву повернуто.

Апеляційний суд вважає, що скарга
не підлягає задовленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою
формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів
або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Відповідно до вимог ст. 96 ЦПК України судовий наказ може
бути видано, якщо:

1)
заявлено вимогу, яка грунтується на
правочині, вчиненому у письмовій формі;

2)
заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не
виплаченої працівникові суми заробітної плати;

2

3)  заявлено вимогу про компенсацію витрат на
проведення розшуку відповідача,

боржника, дитини або транспортних засобів боржника. Судовий наказ може бути видано і в інших випадках,
встановлених законом. Відповідно до
вимог ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, якщо:

1)
заявлено вимогу, не передбачену
статтею 96 цього Кодексу;

2)
із заяви і поданих документів
вбачається спір про право. Про відмову у прийнятті заяви суддя
постановляє ухвалу.

Апеляційний суд вважає, що суддею
обгрунтовано відмовлено заявникові у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, оскільки із самої заяви, поданих документів
вбачається спір про право.

Тому  довод  скарги  щодо   порушення
судом  норм  процесуального  права апеляційний суд вважає
неспроможним. Відповідно до вимог п. 1 ст.
312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу
і залишає ухвалу без зміни, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону. Керуючись п. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ст. 314,
ст. 315 ЦПК України, апеляційний

ухвалив:

. апеляційну
скаргу ЗАТ КБ „Приватбанк"
відхилити, ухвалу судді Дзержинського
міського суду Донецької області від 30 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.