УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
вересня 2007р.                                                                                 м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                                      Соколовського
В.М. ,

суддів:                                                                 Пнівчук
О.В.,  Фединяка В.Д.,

секретаря                                                           Пожар
Р.В.,

з
участю:                                                            представника
апелянта ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2,  третьої особи на
стороні позивача із самостійними вимогами ОСОБА_3 ,

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
справу  за  апеляційною
скаргою  ВАТ „Прикарпаттяобленерго"
на рішення Тисменицького районного суду від 04 червня 2007р., -

встановила:

ОСОБА_4
09 листопада 2006 року звернувся в суд з позовом до ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" в особі його структурного підрозділу Лисецького РЕМ про стягнення
2954грн. матеріальної шкоди і 2000грн. моральної шкоди. 24 травня 2007 року
позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з відповідача 2029грн. 80коп.
матеріальної шкоди,  2000грн. моральної
шкоди та 650 грн. за надання правової допомоги.

Третя
особа на стороні позивача із самостійними вимогами щодо предмету спору
ОСОБА_3  07 травня 2007 року
пред"явила позов до відповідача про стягнення матеріальної і моральної
шкоди. 24 травня 2007 року вона уточнила свої позовні вимоги і просила стягнути
з відповідача 3500грн. спричиненої їй моральної шкоди.

Ухвалою
суду від 24 травня 2007 року позови ОСОБА_4 та ОСОБА_3  об'єднані в одне провадження.

Рішенням
Тисменицького районного суду від 04 червня 2007 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково,  стягнуто з ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" на користь позивача 2029грн. 80коп. матеріальної
шкоди,  1500грн. моральної шкоди,  30грн. судових витрат та на користь держави
59грн. 50коп. державного мита.

В позові
ОСОБА_3  до ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" про стягнення моральної шкоди відмовлено за спливом
строку позовної давності.

Не
погоджуючись з даним рішенням,  ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" в особі його структурного підрозділу Лисецького РЕМ подало
апеляційну скаргу,  в якій зазначає,  що судом при постановлені рішення не з"ясовані усі
обставини,  які мають значення для
справи,

Справа
№22-ц-910/2007р.                            Головуючий
у 1 інстанції Хоминець М. М.

Категорія
25                                                   Доповідач
Соколовський В.М.

порушено норми матеріального права,   тому таке рішення є незаконним,   таким,
що не відповідає фактичним даним,
та підлягає скасуванню. Вимоги скарги мотивує тим,   що при вирішенні справи по суті суд не взяв
до уваги те,   що іншим рішенням цього ж
суду від 27.02.2006 року,   на якому і
ґрунтуються всі вимоги позивача і яке залишено без змін ухвалою Апеляційного
суду від 16.05.2006 року,   встановлено
сам факт складання акту про порушення правил користування електроенергією у
будинку ОСОБА_4,   що мав місце
09.02.2004 року. Питання про незаконність дій працівників РЕМу постало
тоді,   коли Лисецьким РЕМ 25.06.2005 року
було подано до Тисменицького суду позовну заяву про стягнення збитків,   завданих енергопостачальнику з вини
споживача ОСОБА_4,   тобто на підставі
акту. В період від дати складання акту і до дати звернення РЕМу до суду,   тобто протягом одного року і шести місяців,   споживачем не заявлялось жодних клопотань чи
заяв,   які б свідчили про незгоду із
викладеними в акті даними. Що стосується відновлення електропостачання,   то вимога позивача відшкодувати вартість
недовідпущеної електроенергії з моменту відключення і до набрання рішенням суду
від 27.02.2006 року законної сили - є безпідставною,   через відсутність вини енергопостачальника.
РЕМ визнає заподіяння збитків споживачу в зв"язку з недовідпущеною
електроенергією за період з 16.05.2006 року,
тобто з часу набрання рішенням суду законної сили,   і до 20.02.2007 року,   коли було відновлено електропостачання,   що в сукупності складає 9 місяців і 5
днів,   а в грошовому виразі становить
шкоду в сумі 350грн. 82коп. Вимога позивача ОСОБА_4 про відшкодування моральної
шкоди РЕМом є безпідставною,
оскільки,   між сторонами був
укладений договір на постачання електроенергії,   що вказує на договірні відносини,   які регулюються Правилами користування
електроенергією,   згідно яких
енергопостачальник несе обмежену цивільну відповідальність на умовах,   визначених
ст.  24 Закону України „Про
електроенергетику".

В
зв"язку з цим,   ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" просило оскаржуване рішення від 04 червня 2007 року
скасувати,   постановити нове
рішення,   стягнувши на користь ОСОБА_4
350грн. 82коп.3авданої матеріальної шкоди в зв"язку з невідпущеною
споживачу електроенергією в період з 16.05.2005 року по 20.02.2007 року,   а в решті заявлених вимог позивачу
відмовити,   стягнувши з нього судові
витрати.

В
судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала з вище
зазначених мотивів та просила задовольнити її в повному об"ємі,   скасувавши рішення та задоволивши вимоги
позивача ОСОБА_4 на суму 350грн. 82 коп.3аподіяної матеріальної шкоди,   а в решті відмовити в позові.

Представник
позивача ОСОБА_2 та третя особа на стороні позивача із самостійними вимогами
ОСОБА_3   вимоги апеляційної скарги не
визнали,   вважають її безпідставною,   а рішення законним і обгрунтованим,   яке просили залишити в силі,   відмовивши в задоволенні скарги.

Вислухавши
доповідача,   пояснення сторін,   перевіривши матеріали справи,   колегія суддів вважає,   що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом
встановлено,   що 23.05.2003 року між
ОСОБА_4 та ВАТ „Прикарпаттяобленерго" в особі його структурного підрозділу
Лисецького РЕМ укладено
договір про користування електричною енергією (а.с.  15),
вимоги якого споживачем ОСОБА_4 виконувалися.

09.02.2004
року працівниками Лисецького РЕМу було складено акт про порушення ОСОБА_4
правил користування електроенергією,   по
якому нараховано збитки в сумі 3136грн. 32коп. і на підставі якого будинок
позивача по АДРЕСА_1 було 17.02.2004 року відключено від електропостачання (а.с.  58).

В червні
2005 року Лисецький РЕМ звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків за необліковане споживання
електроенергії і рішенням Тисменицького районного суду від 27.02.2006 року
(а.с.  5-6),   яке було залишено без змін

ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.05.2006 року (а.с.
13-14),  у позові Лисецького РЕМ відмовлено за
недоведеністю заявлених вимог.

Однак,  будинок позивача залишився відключеним від
електромережі до 20.02.2007 року,  тобто
до часу відновлення електропостачання РЕМом,
що не заперечили і сторони по справі.

Відповідно
до  ст. 714 ЦК України,  за договором постачання електричними та
іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві,  абонентові) енергетичні та інші ресурси,  передбачені договором,  а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором
режиму її використання,  а також
забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом
36 „Правил користування електричною енергією для населення",  затверджених постановою Кабінету Міністрів
України №1357 від 26.07.1999 року (з наступними змінами),  у разі розгляду спірних питань у судовому
порядку термін відключення споживача не повинен перевищувати одного місяця за
умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту електроенергію.

Згідно з
вимогами п.44 вище наведених Правил,
відповідач,  з вини якого було
припинено електропостачання,  несе
відповідальність перед споживачем за умовами договору в розмірі 5-кратної
вартості недовідпущеної електроенергії,
а з лютого місяця 2006 року - в розмірі 2-кратної вартості
недовідпущеної електроенергії (відповідно внесених змін постановою Кабінету
Міністрів України від 11.01.2006 року).

При
цьому розрахунок величини середньомісячного споживання електроенергії у будинку
ОСОБА_4 становить 93, 6кВт,  з чого
випливає,  що матеріальна шкода,  завдана позивачу відключенням від
електромережі,  складає 2029грн. 80коп.
(а.с. 94).

За таких
обставин,  суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку,  з яким
погоджується і колегія суддів,  що
будинок позивача ОСОБА_4,  який належно
вносив плату за спожиту електроенергію та не мав заборгованості,  неправомірно було відключено відповідачем від
мережі електропостачання на строк 36 місяців на підставі акту,  який спростований рішенням суду,  в якому не встановлено факту позаоблікового
споживання електроенергії з боку позивача,
тому вірно стягнув на користь ОСОБА_4 з відповідача завдану матеріальну
шкоду на суму 2029грн. 80коп. При цьому суд вірно визначив спричинення позивачу
і моральної шкоди,  врахувавши моральні
страждання останнього від неправомірних дій відповідача,  задоволивши такі позовні вимоги частково на
суму 1500грн.,  відповідно до  ст. 24 Закону України „Про захист прав
споживачів".

Також
правильним є рішення суду в частині відмови в позові ОСОБА_3  про стягнення з ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" моральної шкоди за пропуском передбаченого  ст. 257 ЦК
України трьохрічного строку позовної давності.

Твердження
представника апелянта про те,  що сума
матеріальної шкоди повинна бути зменшена до 350грн. 82коп.,  оскільки,
незаконність акту та дій відповідача встановлені попереднім рішенням
суду від 27.02.2006 року,  яке вступило в
закону силу з 16.05.2006 року,  а тому
неправомірність відключення споживача від електромережі тривало 9 місяців 5
днів,  а не 36 місяців, - є
необгрунтованими і не можуть бути взяті до уваги колегією суддів. В судовому
засіданні встановлено,  що відключення
відбулося 17.02.2004 року і тривало до 20.02.2007 року,  тобто саме 36 місяців,  в зв"язку з чим суд правомірно стягнув
завдані збитки за вказаний період. Голослівними є і посилання представника
апелянта про безпідставність стягнення моральної шкоди,  оскільки,
така встановлена судом під час розгляду справи і правомірно стягнута з
відповідача на підставі Закону України „Про захист прав споживачів".

Суд
першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального і
процесуального закону,  а доводи
апеляційної скарги не спростовують його законності та обгрунтованості,  тому підстав для скасування чи зміни рішення
колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315,  317, 218 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ВАТ „Прикарпаттяобленерго" відхилити.

Рішення
Тисменицького районного суду від 04 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.