УХВАЛА

Іменем
України

28 березня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого Шестакової Н.В. Суддів    Кателіна В.П. Філатової Є.В. При
секретарі     Гребенніковій И.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Кримського державного інженерно-педагогічного
університету про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу і моральної шкоди

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя від 26 лютого 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Центрального районного
суду м. Сімферополя від 26 лютого 2004 року ОСОБА_1відмовлено у задоволенні
позову до Кримського державного інженерно-педагогічного
університету про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу і моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1ставить
питання про скасування рішення з ухваленням нового рішення по суті позовних
вимог з тих підстав, що висновки суду не
засновані на законі і не відповідають фактичним обставинам; суд не врахував, що
вона була прийнята на роботу 28 вересня 1998 року і звільнена з роботи
до закінчення п'ятирічного строку; відповідно до п.6.6 Положення „Про порядок
наймання та звільнення педагогічних працівників закладів освіти, що є у
загальнодержавній власності" строкові трудові договори, що були
переукладені один чи декілька разів, вважаються укладеними на невизначений
строк.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши доповідача, сторони, представника позивачки, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не    підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того,
що позивачка була прийнята на роботу старшим
викладачем з 01.09.1998 року, фактично працювала на посаді старшого
викладача із цієї дати, як і зазначено у трудовій книжці; цей запис позивачкою
не оскаржений, тому дата звільнення її з зазначеної посади обгрунтовано
зроблена 31.08.2003 року. Суд також
зазначив, що немає інших підстав для задоволення позову за доводами
позову.

Висновки
суду відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Справа
№22-ц-2352/2007р.                                           Головуючий в 1 інстанції Лебедь О.Д.

Доповідач Шестакова Н.В.

2

Як свідчать
матеріали справи, підставами позову ОСОБА_1. було те, що вона звільнена раніше
закінчення п'ятирічного строку термінового трудового договору; судом першої
інстанції ці правові підстави позову розглянуті.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що
між сторонами 01.09.1998 року був укладений терміновий трудовий договір строком
на п'ять років, що не оспорювала при розгляді справи позивачка. Як свідчать
матеріали справи, ще 11 серпня 1998 року на засіданні Вченої ради були
затверджені протоколи комісії щодо конкурсу, зокрема, на заміщення вакантної
посади старшого викладача ОСОБА_1(а.с. 19-20). За наказом від 28 вересня 1998
року, оригінал якого був оглянутий у засіданні суду апеляційної інстанції і
співпадає із копією у справі (а.с.48), позивачка була призначена на посаду
старшого викладача із 01.09.1998 року. За архівними даними ОСОБА_1за вересень
була нарахована заробітна плата у розмірі 228грн., що складає посадовий оклад
старшого викладача за місяць (а.с.94). Зазначені обставини у сукупності
свідчать про те, що терміновий трудовий договір між сторонами на строк 5 років
почався 01.09.1998 року і закінчився 31 серпня 2003 року, оскільки цей договір
не було продовжено. Тому звільнення позивачки із зазначеної посади 31.08.2003
року відповідає вимогам закону.

Суд першої
інстанції не обговорював питання щодо того, що зазначений договір по суті був
безстроковим, оскільки позивачка цю правову підставу позову не зазначала, була
згодна із укладенням у 1998 році термінового трудового договору і не просила
визнати недійсним наказ від 28.09.1998 року про її прийняття на посаду старшого
викладача строком на п'ять років. У зв'язку із зазначеним не мають правового
значення доводи апеляційної скарги щодо контракту від 01.08.1994 року.

Разом з тим,
відповідно до п.6.6 Положення „Про порядок наймання та звільнення педагогічних
працівників закладів освіти, що є у загальнодержавній власності", яке
діяло до 24.12.2002 року, строкові трудові договори, що були переукладені один
чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених четвертим абзацом п.3.2 Положення,
вважаються укладеними на невизначений строк. Абзац четвертий п.3.2 зазначеного
Положення передбачає неможливість встановлення трудових відносин на
невизначений строк у зв'язку із характером передбаченої роботи, умов її
виконання, інтересами працівника.

Як зазначила
позивачка у засіданні суду апеляційної інстанції, вона була зацікавлена в
одержанні роботи старшого викладача, тому погодилася приймати участь у конкурсі
на заміщення зазначеної посади. Тобто зайняття цієї посади за результатами
конкурсу у 1998 році на п'ятирічний строк відповідало інтересам позивачки.

На підставі наведеного доводи
апеляційної скарги необгрунтовані.

Відповідно до ч.
1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає
рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307,308 Цивільного процесуального кодексу України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 26
лютого 2004 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного
Суду України

протягом двох
місяців з дня проголошення.