УХВАЛА

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

27
серпня 2007 року                                                                                     м.  Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

ВіхроваВ.В.,      Гайдук
В.І.,         Дерев'янко О.Г.

розглянувши
у касаційному порядку (Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
«Деоком» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня
2004 року та на ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2004 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Деоком»,  відділу громадянства,  міграції та реєстрації фізичних осіб
Ірпінського MB ГУ МВС України в Київській області про визнання права
користування житлом і зобов'язання проведення реєстрації обліку та за
зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Деоком» до ОСОБА_1
про виселення без надання іншого житла,
-

встановила:

У січні
2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом,  посилаючись на те,  що в 1996 році на підставі спільного рішення
адміністрації та профспілкового комітету Ірпінської меблевої фабрики,  як працівнику фабрики,  де він працював на посаді столяра з 1994 року
по 2001 рік та звільнений в 2001 році за п.1
ст. 36 КЗпП України,  було
виділено в користування кімнату АДРЕСА_1,
однак відповідач,  який придбав у
правонаступника фабрики гуртожиток за договором купівлі-продажу від 04.12.2001
року,  не дає згоди на реєстрацію за
місцем проживання,  тому позивач просив
визнати за ним право користування житлом,
зобов'язати відповідачів взяти їх на реєстраційний облік.

У
березні 2004 року ТОВ «Деоком» звернулося до суду з зустрічною позовною заявою
про виселення без надання іншого житла,
обгрунтовючи вимоги тим,  що
гуртожиток по вул.  Стельмаха,  9 в м.
Ірпінь належить товариству на праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 04.12.2001 року та акту прийому-передачі від
15.02.2002 року,  ОСОБА_1 користується
кімнатою №20 безпідставно,  оскількині
попередні власники,  ні ТОВ «Деоком»
ордер йому не видавало.

Рішенням
Ірпінського міського суду від 23 вересня 2004 року позов ОСОБА_1. про визнання
за ним  право  користування житлом,  зобов'язання
відповідачів  взяти  його
на

реєстраційний   облік
задоволений   в   повному
обсязі,    у   задоволенні
зустрічного   позову відмовлено.

Справа №
33ц-264кс/07   6-4613кс05 Головуючий у
першій інстанції  Слива Ю.М.  Доповідач Дерев'янко О.Г.

Ухвалою апеляційного
суду Київської області від 07 грудня 2004 року рішення місцевого суду залишено
без змін.

В
касаційній скарзі ТОВ «Деоком» посилається на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права,  в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1. та задоволення зустрічного позову в повному обсязі.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга підлягає
відхиленню.

Вирішуючи
справу,  суди на підставі  ст. 132 Житлового кодексу України,  дійшли правильного висновку про те,  що позивач за первинним позовом,  звільнений з підприємства,  що надало йому житло за п.1  ст. 38 КЗпП України,  не може бути виселений з виділеного житла без
надання іншого,  оскільки припинив
трудову діяльність не за власним бажанням,
без поважних причин,  а за згодою
сторін.

Згідно
із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено,  й це вбачається з матеріалів справи,  що судові рішення ухвалені з

додержанням норм
матеріального та процесуального права,
відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332,  337 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю «Деоком» - відхилити.

Рішення
Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2004 року та ухвалу
колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської
області від 07 грудня 2004 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.