Справа № 22ц-733/07                                   Головуючий в 1 інстанції -
- 29                                                               Доповідач
УХВАЛА

іменем    України

30  серпня
2007  року.   Колегія
суддів  судової  палати
у  цивільних  справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого -
судді СтрільчукаВ.А.,

суддів - Здрилюк
О.І.,  Карпук А.К.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з участю
позивача за первісним позовом ОСОБА_1.,  представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 -
ОСОБА_3. ,  представника відповідача за зустрічним
позовом головного фінансового управління Волинської обласної державної
адміністрації - ОСОБА_4.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням і виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1.,  головного фінансового управління Волинської обласної
державної адміністрації про визнання ордера недійсним за апеляційною скаргою
відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного
суду від 25 червня 2007 року,

встановила:

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 25 червня 2007 року первісний позов
задоволено.

Постановлено
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1. в користуванні гуртожитком по
вул.  АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1. в
кімнатуАДРЕСА_1-а загальною площею 18, 4 кв. м.
по вул.  Огієнка,  4 в м.
Луцьку.

В зустрічному
позові відмовлено.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 8 грн. 50 коп. витрат на сплату судового збору та
7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове
рішення,  яким зустрічний позов
задовольнити,  а у первісному позові
відмовити,  посилаючись на його
необґрунтованість та порушення судом норм матеріального права.

В
запереченні представник головного фінансового управління Волинської
облдержадміністрації  ОСОБА_4   просить   відхилити
апеляційну   скаргу   і

залишити
рішення без змін,  зазначаючи,  що воно ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено,  що спірне
жиле приміщення по вул.  АДРЕСА_1
складається з двох суміжних кімнат площею 18, 2 кв. м.  і 18, 4 кв. м.  та є гуртожитком головного фінансового
управління Волинської облдержадміністрації. КімнатаАДРЕСА_1 площею 18, 2 кв.
м.  у вказаному приміщенні була надана як
гуртожиток ОСОБА_2 згідно з ордером № 6 від 15 вересня 1993 року,  виданим на підставі спільного рішення
адміністрації та профкому облфінуправління і податкової інспекції Волинської
області (а. с.  135). ОСОБА_2 не є
співробітником головного фінансового управління і не була ним на час отримання
ордера,  не проводить оплату комунальних
послуг. 20 грудня 2004 року інша кімната у спірному приміщенніАДРЕСА_1-а площею
18, 4 кв. м.  була надана як гуртожиток в
порядку  ст.  129 ЖК України ОСОБА_1.,
який є працівником головного фінансового управління. При
цьому порушень вимог чинного законодавства не допущено. ОСОБА_2 чинить
перешкоди ОСОБА_1. в користуванні гуртожитком.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Встановлені
судом і наведені вище обставини справи підтверджуються всією сукупністю
досліджених ним доказів,  зокрема,  архівною випискою з рішення виконкому Луцької
міської ради народних депутатів № 29/2 від 26 січня 1978 року,  яким фактично спірному жилому приміщенню
надано статус гуртожитку (а. с.
123),  довідкою житлово-комунального
підприємства № 3 від 8 червня 2005 року про те,
що приміщення по вул.  АДРЕСА_1
зареєстроване як гуртожиток головного фінансового управління (а. с.  70),
повідомленнями виконавчого комітету Луцької міської ради про те,  що вказане приміщення є гуртожитком головного
фінансового управління і рішень щодо зміни його статусу не приймалося (а.
с.  82,
155,  173),  рішенням Луцького міського суду від 5 березня
2001 року,  що набрало законної
сили,  у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6. (на той час прізвище відповідачки в даній справі) про усунення
перешкод в користуванні жилим приміщенням і вселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_6., ОСОБА_7. до Луцького міськвиконкому,
ОСОБА_5,  ОСОБА_8. про визнання
недійсними ордерів і визнання наймачем жилого приміщення,  згідно з яким спірне приміщення відноситься
до категорії гуртожитків (а. с.
63-68,  72),  ордеромАДРЕСА_17 від 20 грудня 2004
року,  виданим ОСОБА_1. на право зайняття
кімнати АДРЕСА_1,  виданим на підставі
спільного рішення адміністрації й профспілкового комітету головного фінансового
управління Волинської облдержадміністрації № 6 від 10 грудня 2004 року (а. с.  8),
актами обстеження спірного жилого приміщення,  з яких вбачається,  що ОСОБА_2 перешкоджає вселенню в гуртожиток
працівників управління,  в тому числі
ОСОБА_1. (а. с.  12,  14,
16,  21).

Виходячи
з викладеного,  повно і об'єктивно
дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку,  суд у відповідності з вимогами  ст.  47
Конституції України,   ст.   ст.
127-130 ЖК Української РСР обгрунтовано вселив ОСОБА_1. у спірне
приміщення і відмовив у позові про визнання недійсним виданого йому ордера.

Помилкове
зазначення судом не того номера і дати рішення Луцького міськвиконкому від
січня 1978 не вплинуло на правильність вирішення справи,  а тому не може бути підставою для скасування
судового рішення.

Вимоги
до приміщення гуртожитків встановлені Примірним положенням про гуртожитки,  затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР
від 3 червня 1986 року,  тоді як статус
гуртожитку був наданий спірному приміщенню задовго до цього.

Доводи
ОСОБА_2 про порушення її права на належні житлові умови не заслуговують на
увагу,  оскільки в даному випадку йдеться
про дві кімнати в гуртожитку,  які
неодноразово надавалися різним громадянам,
незалежно від їх статі,  що
законодавством не заборонено.

Інші доводи
апеляційної скарги також не спростовують висновки суду.

Рішення
постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,  а рішення
Луцького міськрайонного суду від 25 червня 2007 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.