Справа 2-0-76/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

3 травня 2007р.

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді
Щербань Л.С., при секретарі Щербині Л.Г., з участю народних засідателів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 , розглянув
в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа:
відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб при Оріхівському РВ УМВС
України в Запорізькій області про визнання громадянина безвісно відсутнім, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 являється
власником квартири АДРЕСА_1.
Квартира приватизована заявницею.

Заявниця, за проханням своєї доньки, прописала в своїй квартири її
співмешканця ОСОБА_4,
1974р.н., який проживав в її квартирі по лютий 2006р., а потім залишив доньку
заявниці та поїхав проживати і працювати в Росію.

Де в теперішній час ОСОБА_4
заявниця не знає. До теперішнього часу ніяких звісток від нього не
надходило. Батьки ОСОБА_4,
з його слів, давно померли, других родичів заявниця не знає.

Оскільки ОСОБА_4 прописаний
в квартирі заявниці, вона сплачує за нього комунальні платежі, що негативно
відображається на її бюджеті, то просить суд визнати ОСОБА_4, 1974р.н.,
громадянина Росії, безвісно відсутнім.

В судовому
засіданні заявниця на заяві наполягає.

Представник відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб при
Оріхівському РВ УМВС України в Запорізькій області в судове засідання не
з'явився по невідомим суду причинам, про час розгляду справи повідомлений
своєчасно.

Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, прийшов до
наступного.

Судом встановлені
такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.43 ЦК
України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо
протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про
місце її перебування.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, дана
квартира належить ОСОБА_1, згідно
свідоцтва про право власності на житло видане Оріхівською міською Радою від
10.10.1994року.

Згідно довідки від 16.03.2007р., виданої Оріхівський
ВУЖКГ в квартирі по АДРЕСА_1 прописані ОСОБА_1, ОСОБА_5, 1976р.н., ОСОБА_6,
1996р.н., ОСОБА_4, 1974р.н.

В судовому засіданні встановлено, що в лютому 2006р. ОСОБА_4 виїхав проживати
та працювати до Росії, куди саме невідомо. До теперішнього часу ніяких
відомостей про місце знаходження ОСОБА_4
не має.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК
України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей
про місце перебування особи початком її безвісної

2

відсутності
вважається перше число місяця що йде за тим, у якому були одержані такі відомості,
а в разі неможливості встановити цей місяць- перше січня наступного року.

Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні
відомості про ОСОБА_4 були у
заявниці в лютому 2006 року, то
початком його безвісної відсутності слід вважати 1 березня 2006року.

Таким чином, зібранні у справі докази та їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для визнання ОСОБА_4
безвісно відсутнім.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.248,249 ЦПК України, ст.43 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_4,
1974р.н., громадянина Росії.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_4 вважати
1 березня 2006 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в 10-денний строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом

20 днів апеляційної
скарги.