Справа № 22-ц-920-Ф/07       Головуючий
суду першої інстанції                        Муратова Ж. А.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції        Соболюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АР
Крим у м. Феодосії в складі:

головуючого - судді             Притуленко
О.В.,

суддів                                     Соболюка М.М.,

Полянській В.О.,

при секретарі                         Петриченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства по ремонту та
експлуатації житлового фонду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
завданої затопленням квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Керченського міського суду АР Крим від 14 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
та Комунального підприємства по ремонту та експлуатації житлового фонду
(далі - КПРЕЖФ) про стягнення шкоди, завданої затопленням її квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що протягом тривалого часу відповідачка затоплює її квартиру.
За висновком експертизи збиток, заподіяний затопленням квартири, склав 1 194 грн. Вказану суму ОСОБА_1 просить стягнути з
відповідачки. З вини відповідачки їй також завдана моральна шкода, яка
полягає у моральних та фізичних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням
квартири, що відбилося на її стані здоров'я. З вини КПРЕЖФ їй теж завдана
моральна шкода, яка полягає у тому, що відповідач не завжди і неправильно
складає акти, неналежно реагує на її заяви. Моральну шкоду позивачка оцінює в
сумі 850 грн. з коленого з відповідачів. Уточнивши 22 лютого 2007 року свої
позовні вимоги, позивачка, враховуючи, що затоплення
квартири продовжувалось до 25 січня 2007 року, просила суд стягнути з ОСОБА_2
1 194 грн. матеріальної шкоди та солідарно з обох відповідачів 1 700 грн.
моральної шкоди.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 14 березня 2007 року у задоволенні
позову було відмовлено.

Не погодившись
зі вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати його та ухвалити нове - про задоволення позову. Вимоги апеляційної
скарги ґрунтуються на неповному з'ясуванні судом обставин, які мають суттєве
значення у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення
позивачки та представника КПРЕЖФ, колегія
судів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

2

Згідно вимог
частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до
частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну
фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з
матеріалів справи, у квартирі АДРЕСА_1,
мешкає ОСОБА_1 (а.с. 41). У квартирі АДРЕСА_2 за вказаною адресою мешкає
відповідачка (а.с. 42). Згідно з висновком експерта від 5 лютого 2007 року № ВК-7Э квартирі
АДРЕСА_1, яка належить позивачці, внаслідок її затоплення завдана шкода, в
розмірі 1 194 грн., станом на дату складання висновку (а.с. 60).

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної
шкоди, завданої залиттям квартири позивачки, суд першої інстанції виходив з
недоведеності вини відповідачки у завданні названої шкоди.

З таким висновком погоджується
колегія суддів.

Відповідно до
частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом
обґрунтовано не були взяті до уваги докази позивачки, на які вона посилалася як
на підставу свої вимог, надані ОСОБА_1 на підтвердження завдання шкоди
позивачкою - акти від 22 липня 2005 року (а.с. 47), 22 листопада 2005 року
(а.с. 48), 22 вересня 2006 року (а.с. 49). Наведені акти складені шляхом обстеження
лише квартири АДРЕСА_1, тому не можуть бути підставою для висновків про причини
походження слідів затоплення.

Посилання
позивачки у апеляційній скарзі на несправність труб у квартирі АДРЕСА_1 як на
недосліджену судом обставину завдання матеріальної шкоди не можна визнати
обґрунтованим, оскільки воно спростовується листом головного інженера КПРЕЖФ
від 9 березня 2006 року № Ф-92, відповідно до якого неодноразові обстеження
труб та сантехніки квартири АДРЕСА_2 свідчать про відсутність у цій квартирі
протікань води (а.с. 26).

З матеріалів
справи, зокрема листа головного інженера КПРЕЖФ від 25 листопада 2005 року №
Ф-156у на адресу позивачки та листа директора КПРЕЖФ від 11 грудня 2006 року №
Ф-464 на адресу заступника міського голови, також вбачається відсутність підстав для висновків про завдання матеріальної
шкоди квартирі позивачки з вини ОСОБА_2 У наведених документах йдеться
про необхідність заміни частини каналізаційного стояку між квартирами АДРЕСА_1
і АДРЕСА_2 як про ймовірну причину затоплень і появи неприродних запахів у
квартирі позивачки.

Посилання
апеляційної скарги на вказівку суду у оскаржуваному рішенні на відмову лише
позивачки від проведення судово-будівельної експертизи, не містить ознак
порушення судом норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у
апеляційній скарзі та матеріалах справи підстав для скасування оскаржуваного
рішення суду, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а
рішення Керченського міського суду АР Крим від 14 березня 2007 року - залишенню
без змін.

Керуючись
статтею 303, пунктом 1 частини 1 статті 307, частиною 1 статті 308, пунктом 1
частини 1 статті 314 та статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

2

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Керченського міського суду АР Крим від 14 березня 2007 року -залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної
інстанції шляхом подачі касаційної скарги протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.