суд міста Севастополя
Справа № 22ц-7
93/2007р.                                                         Головуючий
Категорія ЗО                                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 червня 2007
року колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста  Севастополя в складі: головуючого      - Клочко В.П.

суддів                               - Колбіної Т.П.,
Сундукова В.М.

при
секретарі    - Федоніні Є.О.

за участю - представника позивача Єфремової Л.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ВАТ „Муссон" на рішення
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 03 квітня 2007р. по
цивільній справи за позовом ВАТ „Муссон"
до ОСОБА_1 про виселення,

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ „Муссон"
в червні 2006р. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з
кімнати АДРЕСА_1.

Вимоги мотивовані тим, що відповідач самоправно зайняв спірне житлове
приміщення, у встановленому порядку адміністрацією підприємства та відповідним
профспілковим комітетом спільне рішення про надання ОСОБА_1 кімнати не
приймалось, ордер не видавався, у трудових відносинах останній з ВАТ „Муссон" не перебував
та не перебуває, що в сукупності є причиною для його виселення без надання
іншого жилого приміщення.

Рішенням суду в
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати через
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, вимогам
матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, доводи скарги, колегія вважає, що остання
задоволенню не підлягає.

Постановляючи рішення, суд виходив з того, що законних підстав для
виселення відповідача з займаного ним жилого приміщення в матеріалах справи
немає, останній вселився та мешкає в гуртожитку на підставі ордеру, що
спричинило відмову в позові.

З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки
вони зроблені на підставі повного та всебічного розгляду всіх обставин справи,
з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.127 ЖК
України, для проживання робітників, службовців...., а також інших громадян у
період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Згідно з ч.2 ст.128 ЖК України, жила площа в гуртожитку
надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи,
організації та відповідного профспілкового комітету.

З матеріалів справи видно, що 02 серпня 1999р. на підставі спільного
рішення адміністрації та профкому №21 від 24 березня 1999р. громадянину ОСОБА_1
був виданий ордер на кімнату АДРЕСА_2; переселення останнього в кімнату №8 7
відбулось на підставі відповідного спільного рішення адміністрації та профкому
№59 від 26.09.2001р. з отриманням ордеру №33 (а.с.17).

Суд правильно оцінив викладене, а також той факт, що доказів незаконності
вселення та проживання ОСОБА_1 в гуртожитку позивачем не надано, відсутність
трудових відносин між сторонами не є підставою для виселення відповідача з
займаного ним жилого приміщення, оскільки гуртожиток надано відповідачеві не у
зв'язку з роботою у позивача.

Доводи скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для зміни
чи скасування судового рішення, що, в силу ст.308 ЦПК України, тягне відхилення
скарги.

Керуючись ст.ст.303-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ВАТ „Муссон"
- відхилити.

Рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 03 квітня
2007р. - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.