overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20
серпня 2007 року                                                                    м.
Івано-Франківськ

Колегія    суддів
судової    палати    в
цивільних    справах    Апеляційного    суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого
Гвоздика П.О.

суддів                                                                   Ясеновенко
Л.В.,  Беркій О.Ю.

секретаря
Самуляк О.М.

сторін                                                                   ОСОБА_1,  ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу     ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського
міського суду від 8 червня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1
звернулась з позовом про стягнення майнової та моральної шкоди до ОСОБА_2. В
ході розгляду справи позивачка заявила клопотання про забезпечення заявлених
позовних вимог.

Ухвалою
Івано-Франківського міського суду від 8 червня 2007 року клопотання
задоволено,  накладено арешт на майно
відповідачки у межах позовних вимог.

В
апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_2 стверджує,  що судом порушено норми процесуального
права,  зокрема судом порушено ч.5,
7  ст. 153 ЦПК України,  оскільки їй не надіслано копії ухвали про
накладення арешту. Таким чином суд порушив її право на оскарження ухвали
суду,  а це потягло за собою порушення
норм матеріального права,  оскільки
державний виконавець наклав арешт на суму втричі більшу ніж було встановлено
судом.  Посилаючись на викладене просить
ухвалу Івано-Франківського міського суду від 8 червня 2007 року скасувати.

Вислухавши
доповідача,  доводи апелянтам яка вимоги
апеляційної скарги підтримала,
заперечення позивачки,  перевіривши
матеріали справи,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 151 ЦПК України суд за заявою
осіб,  які беруть участь у справі,  може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

Як
вбачається з матеріалів справи,
позивачка звернулась з заявою про забезпечення позову 26.02.2007
року,  що давало суду підстави для вжиття
заходів по забезпеченню позову. Заходи забезпечення позову обрано судом
відповідно до вимог  ст. 152 ЦПК України
в межах ціни матеріального позову,
процесуальних порушень при цьому не допущено. Не можуть прийматись до
уваги твердження апелянтки про те,  що
арешт накладено на суму втричі більшу ніж було встановлено судом,  оскільки виконання ухвал про забезпечення
покладається на ДВС дії якої апелянтка вправі оскаржити у встановленому законом
порядку. Таким чином підстав для скасування цієї ухвали за доводами апеляційної
скарги не встановлено.

На підставі
викладеного  ст.  ст.
151-153 ЦПК України,
керуючись  ст.  ст.
308 ,  311-315 ЦПК України ,  апеляційний
суд  -

Справа №
22-ц-1029 /2007 р.                            Головуючий
у 1 інстанції Горейко М. Д.

Категорія
6                                                           Доповідач
Гвоздик П.О.

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,   а ухвалу
Івано-Франківського міського суду від 8 червня 2007 року залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Справа № 2-150/07
Заочне рішення Іменем України
районний суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючого - судді
Михайлової Л.О. при секретарі Руденко В.Г.
розглянувши у судовому засіданні в смт. Первомайське
цивільну справу за позовною заявою МКП „Кормовський
комунальник" до ОСОБА_1про визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
комунальник" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1., в якій
просить визнати його таким, що втратив право користування жилім приміщенням,
котре знаходиться по АДРЕСА_1, Автономної Республіки Крим, та зняти його з
реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що у 1996 році ОСОБА_2. - матері
відповідача був наданий будинок для проживання, якій знаходиться на балансі МКП
„Кормовський комунальник" Первомайського району Автономної Республіки
Крим, у якому вона проживала разом з сином ОСОБА_1. З 2002 року ОСОБА_2.
виписалась з даного будинку і віддала ключі комунальнику, її син ОСОБА_1. будучи
зареєстрованим, виїхав на інше постійне місце проживання, фактично у даному
жилому приміщенні не проживає з 2002 року, з того часу пройшло вже більш 6
місяців і згідно зі ст. 71 ЖК України він втратив право користування даним
судове засідання двічі не з'явився, по останньому відомому місту проживання не
мешкає. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню, доводи позивача знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлено, що у 1996 році матері
відповідача був наданий будинок для проживання за адресою АДРЕСА_1, Автономної
Республіки Крим, у якому вона проживала разом з сином ОСОБА_1. Згідно з
адресною довідкою відповідач зареєстрований за даною адресою, однак з 2002 року
він не проживає у вказаному будинку, що підтверджується актом від 15.12.2005
року про його не проживання та довідкою виконавчого комітету Кормовської сільської
ради. Отже відповідач більш ніж 6 місяців не проживає по місцю своєї
реєстрації, без поважних причин відсутній понад встановлених ст. 71  ЖК України термінів, тому відповідно до ст.
України   може   бути
визнаний   таким,   що
втратив   користування   жилим приміщенням
та зняття з реєстраційного обліку за даною адресою.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 71, 72
ЖК України, суд
Позовну заяву МКП „Кормовський
комунальник" задовольнити.
Визнати ОСОБА_1таким, що втратив право користування жилим приміщенням,
котре знаходиться в АДРЕСА_1, Автономної Республіки
Крим, та зняти його з реєстрації за даною адресою.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Первомайський районний суд АР Крим
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, апеляційної скарги -
протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.
Справа №2-О-7/07
Рішення

Іменем України

02 квітня
2007 року.

Первомайський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючого - судді Забара Г .Я. при
секретарі Осіпової Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Первомайське цивільну   справу   за
заявою   ОСОБА_1про встановлення
факту прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1. звернулася до
суду з заявою, в якій просить встановити факт прийняття нею спадщини після
смерті матері ОСОБА_2Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1року померла її
мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина. 10 квітня 1991 року,
ОСОБА_2. склала заповіт, відповідно до якого заповіла їй 1А частину
житлового будинку та надвірних прибудов, котрі знаходяться за адресою АДРЕСА_1,
АР Крим, котрий належав їй на праві приватної власності та був зареєстрований
на її ім'я. У встановлений законом строк вона не звернувся до нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадщини. В даний час нотаріальна контора
відмовляє йому в видачі свідоцтва про право на спадщину по причині пропуску
строку прийняття спадщини. Вона останні роки життя матері та після її смерті
постійно проживала у даному будинку, користувалася ним, обслуговувала його та
продовжує у ньому проживати, тобто вона фактично прийняла спадщину після смерті
спадкодавця.

У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала.

Суд дослідивши
надані докази, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає
задоволенню.

Суд встановив
наступні факти та обставини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року),
визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_1. останні роки
життя матері та після її смерті з ІНФОРМАЦІЯ_1року постійно проживала у
будинку, який належав спадкодавцю, користувалася ним, обслуговувала його, та
продовжує у ньому проживати, тобто вона фактично прийняла спадщину після смерті
спадкодавця. Факт, про підтвердження якого просить заявник, має для нього
юридичне значення. Встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, так як
інший спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, звернувшись своєчасно з заявою
до нотаріальної контори.

Вказаний факт
підтверджується наданими заявником доказами: копією паспорту, актового запису
про смертьОСОБА_2, актового запису про народження заявника, довідкою
Держнотархіву від 12.04.06 року, довідкою Кормовької сільської ради від
27.12.06 р., актового
запису про шлюб заявника,

2

договору купівлі - продажу будинку від 06.04.1991 року,
заповітом ОСОБА_2від 10 квітня 1991 року.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 11, 60, 174, 209, 212-215, 256, 259 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1задовольнити.

Встановити факт
прийняття ОСОБА_1спадщини,
після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1року.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Справа № 2-2572/2007 рік.
20 листопада 2007 року
Первомайський міськрайонний суд
Харківської області у складі: судді Библів С.В., при секретарі Венгер В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка позов підтримує та просить
суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на такі докази:
з відповідачем перебуваємо у шлюбі з
04 березня 1989 року. В шлюбі народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно
якої, спору про її місце проживання немає. Основною причиною розірвання шлюбу є
те, що  відповідач зловживає спиртними
напоями, внаслідок чого подружжя
втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружні стосунки
припинено рік тому. Спору про розподіл майна позивачка не має.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був повідомлений і суд вирішує спір на підставі
наявних у справі доказів.
Позов підлягає задоволенню за таких
сторони знаходяться у шлюбі з 04
березня 1989 року. Є неповнолітня дочка, яка зараз проживає з позивачкою.
Основною причиною розірвання шлюбу є припинення сімейних відносин між
подружжям, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Відповідач
постійно вчиняє вдома сварки. Проживання разом з відповідачем за таких обставин
стало неможливим. Відновлювати сімейні стосунки позивачка не має наміру.
Суд приходить до висновку, що сім'я
розпалася остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно
розірвати. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу слід покласти на позивачку.
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст.3, 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 110, 111 СК
Позов задовольнити повністю.
Шлюб, зареєстрований 04 березня 1989
року Берекською сільською радою Первомайського району Харківської області за
актовим записом № 4 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м. Первомайський
Харківської області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем с. Куропаткіно
Кокчетавського району Кокчетавської області - розірвати.
Витрати по оформленню розірвання
шлюбу в органах РАЦС за клопотанням позивачки покласти на останню у  розмірі 10 гривень. Відповідача звільнити від
сплати зазначених витрат.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через
Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя
Справа №2-96/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 року

Ямпільський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді БОДНАРУК М.Ф. при секретарі ГРОМ
Л.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від
спільного проживання мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком в
свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина проживає з нею, і
знаходиться на її утримані, відповідач не надає матеріальної допомоги на
утримання сина. Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом, і просити
суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на
утримання сина в розмірі 1/4 всіх його видів доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2
позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи, суд вважає,
що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ст.180 Сімейного
Кодексу України - батьки
зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно
стягнути аліменти на утримання його дитини.

Враховуючи ту обставину, що відповідач являється батьком дитини і не надає
матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, тому суд має підстави
для задоволення вимог.

Дані правовідносини врегульовані ст.ст. 180, 182, 183 Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Керуючись ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України і на  підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,
працюючого ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 30 прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 січня 2007 року, і до досягнення
сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 державне мито на користь держави в сумі 51 гривня та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 гривень
50 копійок на користь отримувач: територіальне управління державної судової
адміністрації у Вінницькій області, код ЗКПО: 26286152, банк отримувача: УДК у
Вінницькій області, МФО: 802015, розрахунковий рахунок: 0080
призначення платежу: Інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи,
Ямпільський районний суд Вінницької області.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає
негайному виконанню в сумі платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з наступного дня після його проголошення шляхом подання заяви
про апеляційне оскарження рішення через Ямпільський
районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ

М.Ф.БОДНАРУК
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1327 -2007 рік                                    Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

2007
року серпня            місяця 08    дня м.
Полтава Колегія суддів судової палати у

цивільних справах
Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого:
Акопян В.І.

Судців: Лобова
О.А. Петренка В.М.

при
секретарі  Фадейкіній Н.Б.

з участю
адвоката ОСОБА_1

позивачки
ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3  ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Котелевського районного суду від 17 квітня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Милорадівської сільської ради Котелевського району про стягнення
грошової компенсації за невикористані відпустки та середнього заробітку за час
затримки розрахунку Колегія судців,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
- Акопян В.І.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням   Котелевського районного суду від 17 квітня
2007 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до Милорадівської сільської
ради про стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки та в
стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку .

На рішення суду
апеляційну скаргу подала ОСОБА_2 ,
прохає рішення суду скасувати , ухвалити нове рішення про задоволенню її
позову.

Колегія суддів
вивчивши матеріали справи ,  перевіривши
доводи апеляційної скарги , приходить до висновку , що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню Згідно  ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін
,  якщо визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів
справи вбачається , що позивачка прохала стягнути грошову компенсацію за
невикористані відпустки за період з 1962по 1968 роки , 1970-1971 роки,  1973- 1974 роки .До суду позовну заяву
позивачка подала в 2007 році.

Суд першої
інстанції вірно послався на п. 1  ст. . 233 КЗпП України і відмовив
позивачці в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності
ОСОБА_2 не надала суду доказів поважності пропуску строку звернення до суду з
позовом про захист своїх прав.

Грошова
компенсація за невикористані відпустки не є заробітною платою і на неї не
розповсюджується дія п.2  ст.  233 КЗпП України . Спірні правовідносини
виникли в 1962-1974 роках . При розгляді справи необхідно керуватися тими
законодавчими актами , що діяли на час спірних правовідносин , нормами Кзпп
України в редакції 1977 року.

Рішення суду
відповідає вимогам закону підстав для його зміни чи скасування колегія суддів
не вбачає.

Керуючись  ст.
307,  308 ,  315,
ЦПК України колегія суддів -

УХВАЛИЛА

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Котелевського районного суду від 17 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення ,  на неї може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного суду.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2061/2007 року                                                     Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року серпня місяця „ 13" дня                                                                          м.  Полтава

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого:
Новохатньої В.А.

Суддів: Акопян
В.І.,  Петренка В.М. ,

при секретарі:
Фадєйкіній Н.Б.

з участю :
позивачів ОСОБА_1,  ОСОБА_2

представника
третіх осіб ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні в М. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Козелыцинського районного суду
Полтавської області від 11 липня 2007 року

за заявою
ОСОБА_4 про надання
розстрочки для виконання рішення суду.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь судді-доповідача
апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2007 року ОСОБА_4
звернувся до суду з заявою про надання розстрочки для виконання рішення
суду від 19.10.2006 року,  посилаючись на
те,  що він не має можливості сплатити
ОСОБА_1 та ОСОБА_2  стягнуті за рішенням
суду кошти,  оскільки у нього відсутні
документи,  що засвідчують його право
власності на будинок,  яким він не може
розпорядитися. Тому просив надати йому розстрочку щодо сплати коштів до 1
жовтня 2007 року,  зобов'язавши ОСОБА_1
та ОСОБА_2  повернути йому документи.

Ухвалою Козелыцинського районного суду
Полтавської області від 11 липня 2007 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про
надання розстрочки для виконання рішення суду від 19.10.2006 року відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить скасувати ухвалу суду та надати розстрочку виконання рішення,  оскільки суд першої інстанції не врахував
конкретні обставини.

Колегія
суддів,  дослідивши матеріали
справи,  перевіривши доводи апеляційної
скарги,  підстав для задоволення скарги
не знаходить.

У відповідності
до  ст. 373 ЦПК України за наявності
обставин,  що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів її сім'ї,
відсутність присудженого майна в натурі,
стихійне лихо тощо) за заявою державного виконавця або за заявою сторони
суд,  який видав виконавчий
документ,  у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При
вирішенні заяви ОСОБА_4
суд першої інстанції не встановив обставин,
що утруднюють виконання рішення суду від 19 жовтня 2006 р,  відносно стягнення з нього коштів. А тому
обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для надання розстрочки
виконання рішення суду,  яке з боку
позивачів у справі виконано.

Викладені
у скарзі доводи не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Постановлена
ухвала відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  312,
314 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу
Козельщинського районного суду Полтавської області від 11 липня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.