УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2007р.                                                                               м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Флісака
Р.Й., Стефанів Н.С., Бідочко Н.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.
Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3. до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13. та ОСОБА_14. про відшкодування шкоди спричиненої пошкодженням
сінокосу, за касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5 ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 на рішення Хустського районного суду
від 11 березня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від
16 червня 2004 року, -

встановила:

В червні та
липні 2003 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3..
звернулись в суд з позовними заявами до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13. та ОСОБА_14. про
відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням сінокосу, посилаючись на те, що
згідно лісових квитків за №
82 від 03.07.2003 року та №89 від 17.06.2003 року, виданих
Хустським державним лісогосподарським підприємством на їх імена, передано їм в
постійне користування земельні ділянки розміром 4,1 га для сінокосіння в урочищі «Велика Кучера» с Вільшани(АДРЕСА_1) та розміром 1,8 га для
сінокосіння в урочищі «Мала Кучера» с
Вільшани(АДРЕСА_2) Але не
дивлячись на це, відповідачі неодноразово випасали на цих ділянках велику
рогату худобу, чим привели дані ділянки в непридатний для сінокосіння стан.

Таким чином
вважали що відповідачами порушено їх права землекористувачів та спричинено
шкоду, тому просили стягнути відповідно 970,
20 грн. та 2209,90 грн.
матеріальної шкоди.

Рішенням
Хустського районного суду від 23.01.2004
року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідачів
солідарно на користь позивачів 485,10
грн. та 1104, 85 грн.
матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням сінокосу, 151.10 грн. завданих
збитків.

Ухвалою Апеляційного
суду Закарпатської області від 16.06.2004р. зазначене рішення залишено без
змін.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8, ОСОБА_9.,
ОСОБА_10,

Справа № 33-ц-4
кс/07                                              Головуючий
у 1 інстанції
Фула М.Ю.

Категорія 33                                                                                       Доповідач
Стефанів Н.С.

ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13..   подали
касаційну   скаргу,   в
якій вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, в зв'язку з чим ставлять питання про скасування судових рішень і
закриття провадження в справі.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з
наступного.

Задовольняючи
позов, місцевий суд виходив з того, що Хустським ДЛГП, якому належать земельні
ділянки на підставі Державного акту на право постійного користування на
земельну ділянку від 16.04.1997
року № 000382 серія
І-ЗК, відповідно до вимог ст. 65
ЛК України, було надано позивачам по лісовим квиткам вищезазначені земельні
ділянки для сінокосіння. Тому у позивачів з моменту отримання лісових квитків
виникло право сінокосіння на земельних ділянках постійного лісокористувача,
яким є Хустський ДЛГП, а відповідачі, випасаючи худобу на цих ділянках,
пошкодили сінокоси, чим завдали матеріальної шкоди позивачам.

Апеляційний суд
обґрунтовано погодився з таким висновком суду першої інстанції та залишив його
рішення без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч.2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається із матеріалів справи, що судове рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч.1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.
332, 336 ЦПК
України, колегія суддів судової палати в цивільних справах по розгляду
касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_5 ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і
ОСОБА_13відхилити.

Рішення
Хустського районного суду від 23
січня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 червня 2004 року залишити
без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.