Справа №
першої інстанції:                                         Валігура
Суддя -
доповідач:                                                           Осипчук
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„30"
листопада 2007 року                                                                                      м.
Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Краснощокової
Е.С. Осипчук О.В. Шевченко В.Г.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ
частки жилого будинку та земельної ділянки, вселення та усунення перешкод в
користуванні будинком та ділянкою і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, 3-тя особа Голосіївська райдержадміністрація у м. Києві про узаконення
відновленого жилого будинку, виплату грошової компенсації, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на
рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2004 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2002 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ
частини будинку та земельної ділянки, посилаючись на те, що вони є
співвласниками будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_2 належить 11/20 вказаного будинку,
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 по 9/40
кожному. Просили поділити будинок в натурі відповідно до часток сторін в праві
власності, встановити порядок користування земельною ділянкою, вселити їх у
спірний будинок, усунути перешкоди в користуванні будинком та ділянкою.

ОСОБА_3 звернувся
у вересні 2002 року до суду із зустрічним позовом про узаконення відновленого
жилого будинку, виплату грошової компенсації і просив змінити ідеальні долі
співвласників, визнати за ним право власності на весь будинок із стягненням з
нього на користь позивачів компенсації вартості їх часток в праві власності,
посилаючись на те, що спірне домоволодіння є старою дерев"яною будівлею,
після 1990 року будинок став руйнуватися, частина його перестала існувати і він
за згодою власників за власні кошти відбудував будинок площею 47,5 кв.м., де
проживає. В подальшому ОСОБА_3 уточнив
позовні вимоги і просив визнати, що право власності позивачів на спірний будинок
припинено, визнати за ним право власності на відновлену будівлю площею 37 кв.м.
№ АДРЕСА_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30
вересня 2004 року в задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_21 зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2006
року апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково. Апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2004 року в
частині відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення та
усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою скасовано,
ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та
усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_1. В
решті рішення суду залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_3
порушує питання про часткове скасування рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 30.09.2004 року і ухвалення нового рішення про припинення права
власності ОСОБА_2 на 11/20 частин будинку і право власності ОСОБА_1 на 9/40
спірного будинку або сплати ним грошової компенсації із розрахунку балансової
вартості залишкових елементів будівлі відповідно до долі кожного позивача і
визнання за ним права власності на всі залишки спірного будинку. Просить також
скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 19.06.2006 року і відмовити в
задоволені позову ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до нього, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судового рішення
апеляційного суду м. Києва відсутні, виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове
рішення апеляційного суду м. Києва від 19.06.2006 року, яким частково скасовано
рішення суду першої інстанції, ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити в задоволені касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 332,336,337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2006
року, яким частково скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва
від 30 вересня 2004 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
оскарженню не підлягає.