АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

10 вересня   2007
року                                           м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі:

Новодворської
О.І. Жданової B.C. Новосядлої В.М.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 - представника
позивача ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м.  Києва від 22 квітня 2005 р. і ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 4 липня
2005 р. по справі за позовом ОСОБА_2а до ОСОБА_3 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на спадщину за законом та про визнання права
власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому
2005 р. позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3  про визнання недійсним свідоцтва на спадщину
за законом,  видане відповідачці
9.08.1996 р. Дванадцятою державною нотаріальною конторою після смерті
ОСОБА_4,  померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. В
обгрунтування своїх доводів позивач посилався на те,  що спадкодавець ОСОБА_4 його батько,  після смерті якого він має право в порядку
спадкування на 12 частку належного йому майна : АДРЕСА_1,  автомобіля марки ВАЗ-НОМЕР_1 випуску 1986 р.
та горошових вкладів в Солом"янському відділенні НОМЕР_2 в м.  Києві Ощадбанку України на рахунку НОМЕР_3 та
НОМЕР_4. Після смерті батька відповідачка сказала йому,  що останній залишив заповіт на її ім. "я
,  тому він до нотаріальної контори не
звертався. Вважає,  що фактично прийняв
спадкове майно,  оскільки проживав разом
з батьком,  вів спільне господарство.
Крім того,  вважає,  що строк на прийняття спадщини пропустив з
поважних причин у зв"язку з психічним захворюванням з приводу якого довгий
час перебував на лікуванні в умовах стаціонарного відділення.

Рішенням
Святошинського районного суду м.  Києва
від 22.04.2005 р. ,  залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від
4.07.2005 р. в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи
у задоволенні позову,  суд першої
інстанції виходив з того,  що позивач
відповідно до  ст. . 30 ЦПК України не довів ті
обставини,  на які посилався,  як на підставу своїх вимог.

№ 33ц- 1917    кс 07                                    Категорія
34 ЦП:

АПП: Головуючий
у першій інстанції Немировська О.В.

Доповідач Жданова B.C.

2

Судом
було встановлено,  що позивач заяву до
нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав і фактично в управляння
спадковим майном не вступив,  тобто
пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини та не довів
поважності причин пропуску цього строку,
оскільки перебував на лікуванні періодично протягом незначного часу.

З таким
висновком погодився суд апеляційної інстанції.

В
касаційній скарзі представник позивача ОСОБА_1,  посилаючись на порушення судами норм процесуального
права,  просить судові рішення
скасувати,  справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку ,  що підстави
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України,
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскаржувані
судові рішення ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального
права,  доводи скарги не спростовують
висновків суду.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія судців Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну   скаргу
представника   позивача   ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Святошинського районного суду м.  Києва
від 22 квітня 2005р . та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 04 липня 2005 р.    залишити без змін. Ухвала скарженню не
підлягає.