Справа
№ 2-1586/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 серпня   2007 року Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської  області
в складі:

головуючого судді - Ротар М.М.,

при секретарі - Попенко О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції в
Миколаївській області  про визнання
незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2008
року позивачка ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до Головного управління
юстиції в Миколаївській області   про визнання незаконним наказу про
накладення дисциплінарного стягнення, в якому вказала, що наказом № 205-к від
17.04.2008 року її, як завідуючої Першої Вознесенської Державної нотаріальної
контори було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення
догани.

Підставою
для застосування дисциплінарного стягнення було порушення позивачкою вимог
ст.1223, 1254 ЦК України, ст..14, ст..46 Закону України «Про нотаріат»,  п.209 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України та п.п.2,6 2,7 посадової інструкції
завідуючої державної нотаріальної контори.

Вважаючи
застосування дисциплінарного стягнення незаконним, позивач  просила
суд визнати наказ №205-к від 17.04.2008 року незаконним.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та її представник ОСОБА_2. вимоги,
викладені в позовній заяві підтримали в повному обсязі.

Представник
відповідача: Головного управління юстиції в Миколаївській області  позовні вимоги не визнала. Підтримавши
пояснення, викладені в заперечені на позовну заяву та вважаючи, що
дисциплінарне стягнення застосовано до позивачки правомірно,  та з дотриманням порядку передбаченого діючим
законодавством, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так,
судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1. працює на посаді завідуючої Першої
Вознесенської державної нотаріальної контори.

Відповідно
до ст..139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно,
своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним
органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних
актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено
трудовий договір.

Трудовою
дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України,
правил внутрішнього трудового розпорядку, уставів, положень, посадових
інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень
ст..147 КЗпП України. Обов'язки позивачки ОСОБА_1. визначені посадовою
інструкцією завідуючої державної нотаріальної контори, затвердженої наказом
Головного управління юстиції у Миколаївській області  № 88/9-0 від 20.04.2007 року, Законом України
«Про нотаріат» та Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно
ст.. 139, 140,142 КЗпП України та п.24 Типових правил внутрішнього трудового
розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій,
затверджених постановою від 20.07.1984 року, порушенням трудової дисципліни є
невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього
трудових обов'язків.

Тобто,
підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є
порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт
такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок
застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно
наказу за № 205-к від 17.04.2008 року  до
позивачки було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за те, що
нею при вчиненні нотаріальних дій було порушено вимоги ст..ст.1223, 1254 ЦК
України, ст..14, 46 Закону України «Про нотаріат», п.209 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, п.п.2.6, 2.7 посадової
інструкції завідуючої державної нотаріальної контори, затвердженої наказом
Головного управління юстиції у Миколаївській області № 88/9-о від 20.04.2007
року, неправомірно відмовлено у вчинені нотаріальних дій, чим порушено вимоги
ст..49 Закону України «Про нотаріат».

Аналізуючи
вищезазначені нормативні акти, порушення, яких з боку позивача стало підставою
для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до
висновку, що посилання відповідача на порушення ст..14, 46 Закону України «Про
нотаріат» безпідставне, оскільки в судовому засіданні не знайшло своє
підтвердження порушення позивачем правил нотаріального діловодства та звітності,
як це передбачає ст..14, а посилання на порушення ст..46 Закону України,
взагалі не зрозуміло, оскільки дана стаття передбачає право нотаріуса вимагати
від підприємств, установ, організацій, відомості, необхідні для вчинення
нотаріальних дій.

Не
знайшло своє підтвердження і порушення з боку позивача п.209 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який передбачає, що
нотаріус повинен за даними Спадкового реєстру перевірити наявність спадкової
справи, спадкового договору, заповіту, так як при дослідженні в судовому
засіданні спадкової справи № 323/2006 від 17.11.2006 року було виявлено, що
вона містить витяг зі Спадкового реєстру № 7354089 від 17.11.2006 року.

Як було встановлено в судовому засіданні та
підтвердилося поясненнями представника відповідача, що підставою для
застосування дисциплінарного стягнення до позивачки стало звернення зі скаргою
гр.. ОСОБА_3. щодо дій завідуючої Першої Вознесенської державної нотаріальної
контори ОСОБА_1.,  а саме про її
відмову  у вчиненні нотаріальних дій, яка
надійшла до Головного управління юстиції у Миколаївській області з Міністерства
юстиції України 13.03.2008 року.

Так
було встановлено, підтвердилося матеріалами справи, що 17.11.2006 року до
Першої Вознесенської державної нотаріальної контори звернулася представник
спадкоємця ОСОБА_4., який подав заяву про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якої він заявив намір прийняти
всю спадщину після смерті спадкодавці.

Відповідно
до довідки - роз'яснення  від 08.11.2007
року позивачем було виявлено та роз'яснено представнику спадкоємця, що  ОСОБА_4. не є спадкоємцем майна вказаної
громадянки, оскільки згідно даних Спадкового реєстру заповітів та спадкових
прав, спадкодавця залишала заповіт на належне їй майно на інших громадян, а
також за спадкодавцем в місті Вознесенську та районі не зареєстровано  ніякого нерухомого майна.

З
цього приводу на адресу відповідача надійшла заява гр.. ОСОБА_3., щодо відмови
позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4.

В
ході проведеної перевірки фактів, зазначених у заяві ОСОБА_3. було встановлено,
що у спадковій справі № 323/2006 року від 17.11.2006 року після смерті ОСОБА_5.
міститься заява про прийняття спадщини її онуком ОСОБА_4.

Крім
цього до спадкової справи долучений витяг зі Спадкового реєстру № 7354089 від
17.11.2006 року в якому зазначається, що від імені ОСОБА_5. посвідчувалося
декілька заповітів. Витяг зі Спадкового реєстру також свідчить про те, що усі
заповіти від імені ОСОБА_5. скасовані заявами, крім двох заповітів, що були
скасовані на підставі посвідчення нових, які також в подальшому були скасовані,
відповідно до ст..1254 ЦК України.

Згідно
з ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за
законом одержують особи, визначенні в статтях 1261-1265 ЦК України.

Але
в судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що представник спадкоємця
(скаржник) звертався до позивача з заявою про видачу свідоцтва про право на
спадщину, як це вимагає ст..67 Закону України «Про нотаріат» та п.206
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, які
передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку встановленому законодавством,
при цьому законодавець розмежовує поняття - заява про прийняття спадщини, для
подачі якої встановлений шестимісячний строк та заяву про видачу свідоцтва про
право на спадщину, подача якої не обмежена будь-яким терміном.

При
дослідженні в судовому засіданні спадкової справи № 323/2006 було встановлено,
що на момент притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ні
спадкоємець ОСОБА_4. ні його представник не зверталися до позивача з заявою про
видачу свідоцтва про  право на
спадщину.  Така заява було надана лише
23.05.2008 року після чого 28.05.2008 року за р.№ 408 позивачем було видане
свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_4.

Що
стосується посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем
було неправомірно відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, чим було порушено
вимоги ст..49 Закону України «Про нотаріат», то суд приходить до висновку про
безпідставність такого посилання, оскільки ст..49 Закону України «Про нотаріат»
передбачає вичерпний перелік підстав, з яких нотаріус може відмовити у вчинені
нотаріальної дій, крім цього стаття також передбачає і порядок такої відмови, а
саме нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, на прохання особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, повинні викласти причини відмови в
письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У разі коли у вчиненні нотаріальної
дії відмовляє нотаріус, він не пізніш як у триденний строк виносить постанову
про таку відмову.  В матеріалах
справи відсутня така постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, до того
ж відсутня і сама заява про вчинення
відповідної нотаріальної дії, як це передбачено діючим
законодавством.

Оскільки в
судовому засіданні не підтвердився факт порушення позивачем вимог Закону
України «Про нотаріат» та принесеної присяги, дотримання яких є також
обов'язком позивача відповідно до п.2.6, 2.7 Посадової інструкції   завідуючого державною нотаріальною конторою,
порушення вимог, які передбачені ст.ст. 1223 (Право на спадкування ), ст. 1254
(право заповідача на скасування та зміну заповіту), проаналізувавши
вищезазначені нормативні акти та встановлені судом фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що в діях позивачки відсутній факт порушення
трудової дисципліни.

Таким чином  позовні вимоги ОСОБА_1. про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного
стягнення  є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 до Головного управління юстиції в Миколаївській області  про визнання незаконним наказу про
притягнення до дисциплінарної відповідальності
задовольнити повністю.

Визнати
незаконним та скасувати наказ начальника Головного управління юстиції у
Миколаївській області  від 17.04.2008
року за № 205-к  про притягнення до
дисциплінарної відповідальності завідуючу Першої Вознесенської державної
нотаріальної контори Чорну Наталію Ростиславівну.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне  оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:
М.М.
Ротар