Справа №2-1523/07
РІШЕННЯ

Іменем   України

11 травня 2007 року     Бердянський міськрайонний суд   Запорізької області в складі:     головуючого - судді Пустовіт З.П. при секретарі - Гоноболіній
О.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за
основним та додатковим позовом ОСОБА_1до закритого акціонерного товариства
„Бердянське підприємство теплових мереж", третя особа ОСОБА_2, про
визнання незаконними наказів про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, про визнання
недійсним наказу про скорочення посади, про скасування наказу в частині
накладення дисциплінарного стягнення та не застосування заохочень, про визнання
відмови в переведені на іншу посаду незаконною, про зобов'язання видати наказ
про переведення на посаду головного інженера,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006
року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЗАТ „Бердянське
підприємство теплових мереж", в якому просив визнати наказ №225 від 14.11.2006 року про
скорочення посади заступника голови правління з технічних питань недійсним у
зв'язку з тим, що в ньому не зазначені підстави скорочення посади та не вказана
посада головного інженера, що вводиться за новим штатним розкладом; скасувати
наказ №122-К від 22.11.2006
року як незаконний в частині накладення на нього догани та не застосування
заохочень на протязі року в зв'язку з його невідповідністю закону; визнати
незаконним та скасувати наказ №127
від 08.12.2006 року про
його звільнення з посади заступника голови правління з технічних питань у
зв'язку з неможливістю виконання роботи на підставі висновку МСЕК №3 від 09.11.2006 року та у
зв'язку з можливою відмовою від запропонованої посади на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України;
поновити його на посаді головного інженера, відшкодувати заробітну плату за час
незаконного звільнення та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

В січні 2007
року до відкриття провадження у справі позивач доповнив позовні вимоги та
додатково просив визнати відмову в переведенні його на посаду головного
інженера незаконною, зобов'язавши голову правління закритого товариства видати
наказ про його переведення на цю посаду з 1
січня 2007 року;
визнати наказ від З січня 2007
року про його звільнення за ст. 40
п.2 КЗпП України у зв'язку з відмовою від посади інженера незаконним та
скасувати його.

В позовах ОСОБА_1 зазначав, що він з листопада 1994 року працював у
відповідача на посаді головного інженера, а з 2002 року був переведений на посаду заступника голови
правління з технічних питань.  14.11.2006 року головою
правління

ЗАТ „БПТМ" був виданий наказ, згідно якого
скорочувалась посада заступника голови правління з технічних питань. Цей наказ
йому було оголошено 20.11.2006
року та згідно застереження йому пропонувалось до 30.12.2006 року повідомити
свою згоду на переведення на посаду інженера по налагодженню та випробуванню
тепловикористовуючого обладнання, а у випадку незгоди він буде звільнений за п.
1 ст.40 КЗпП
України з 17 січня 2007 року. Після його
звернення 21.11.2006 року
щодо бажання зайняти посаду головного інженера, яка вводилась замість посади
заступника голови правління, 22.11.2006
року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за
те, що підпорядкований старшому майстру котельні слюсар ОСОБА_3 отримав
пошкодження очей теплоізолюючою рідиною при відкритті пляшки. З 8 грудня 2006 року він
перебував на лікарняному листі, проте 11.12.2006
року йому повідомили з відділу кадрів про те, що його звільнено з 8 грудня 2006 року за станом
здоров'я. Позивач вважає наказ про звільнення незаконним, оскільки він виданий
в період тимчасової непрацездатності за хворобою та щодо підстав звільнення.
Цим наказом йому була запропонована посада інженера по налагодженню та
випробовуванню тепловикористовуючого обладнання, але від цієї посади він не
відмовлявся і заяви не писав. Враховуючи, що він виконував свої обов'язки із
зазначеним в наказі про звільнення захворюванням з 2000 року і це не
перешкоджало їх виконанню, тому вважає своє звільнення зведенням з ним рахунків
у зв'язку з його позицією щодо методів та стилю керівництва та політичною
діяльністю як депутата міської ради. Адміністрація підприємства довільно
вирішила питання про можливість виконання ним роботи як на посаді заступника,
так і на запропонованій посаді інженера. Обмеження у професійній діяльності,
зазначені ще з 2000 року в
довідці МСЕК, не можуть рахуватись як заборона працювати за займаною посадою,
тому позивач вважає, що адміністрація перевищила свої повноваження. Крім цього,
він не був попереджений про майбутнє звільнення за 2 місяці
відповідно до ст. 49-2 КЗпП
України, був звільнений в період хвороби, не отримав копію наказу в день
звільнення. Незаконним звільненням йому була завдана моральна шкода, яка
виразилась в підірванні авторитету серед акціонерів ЗАТ і жителів м.Бердянська,
в погіршенні стану здоров'я та сімейних стосунків за неможливості матеріально
забезпечити свою родину, у зв'язку з чим просив стягнути моральну шкоду в
розмірі 25000 грн.

В додатковому позові від 09.01.2007
року позивач зазначив про те, що після закінчення лікування він вийшов на
роботу 3 січня 2007 року, здав лист
непрацездатності, після чого йому був доведений до відома наказ від 03.01.2007 року №1-К про
звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України на підставі наказу від 8 грудня 2006 року, на
нечинність якого раніше був поданий позов. Вважає наказ про звільнення
незаконним, оскільки він не містить посилання на підставу звільнення. З січня 2007 року він
повторно написав заяву про його перевід на раніше займану посаду головного
інженера, з якої він був переведений на посаду заступника голови правління. Але
питання про його поновлення на попередній посаді умисно не розглядалось.
Одночасно з пропозицією щодо посади інженера йому був вручений наказ про його звільнення
за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з його відмовою від запропонованої посади
інженера і на виконання наказу №127-К від 08.12.2006
року. Вважає наказ незаконним, оскільки адміністрація підприємства мала
можливість перевести його на посаду головного інженера, щодо якої він виявив
бажання ще 21.11.2006 року у
своїй заяві. Крім цього, в порушення ст. 32
КЗпП України його не було завчасно попереджено у зв'язку із зміною істотних
умов праці, тому просив

визнати
відмову в переведенні його на посаду головного інженера незаконною,
зобов'язавши голову правління акціонерного товариства видати наказ про його
переведення на цю посаду з 1
січня 2007 року;
визнати наказ від 3 січня 2007 року про його
звільнення за ст. 40 п.2 КЗпП
України у зв'язку з відмовою від посади інженера незаконним та скасувати його.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 повністю
підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Представники відповідача Абіонян О.Є. за дорученням та Полянчук CO., позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнали та пояснили, що посилання позивача на незаконність наказу №225 від 14.11.2006 року у зв'язку з
не зазначенням у ньому підстави скорочення посади заступника голови правління
та введення посади головного інженера є неспроможним, оскільки в наказі
зазначено, що посада скорочується у зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці та введенням нової структури підприємства. На момент
видання цього наказу посада головного інженера ще не була введена. Під час
обговорення питання щодо скорочення посад на загальних зборах Наглядової ради
ОСОБА_1 хворів. Тому наказ №225
від 14.11.2006 року,
вони вважають, був виданий відповідно до вимог КЗпП України. Згідно його змісту
скорочувалось декілька посад, тому позивач не праві ставити питання щодо його
незаконності в-цілому.

Відповідно до Положення про заступника голови правління ЗАТ „БПТМ"
останній здійснює контроль за організацію системи безпеки та її дотриманням.
Тому на підставі пунктів 2.1.19, 2.1.22, 3.1.15 цього Положення у зв'язку з
неналежним виконанням своїх службових обов'язків, ОСОБА_1 наказом №122-к від
22.11.2006 року було оголошено догану, оскільки він, самоусунувшись, не виконав
існуючи накази. Його бездіяльність сприяла тому, що на підприємстві стався
нещасний випадок. Тому накладення дисциплінарного стягнення є законним та
проведено з дотриманням норм КЗпП України.

З питання звільнення позивача на підприємстві було видано два накази: №127 від 08.12.2006 року та №1-К від
03.01.2007 року,
проте перший наказ не містить формулювання щодо звільнення з посади, в ньому
ставилось питання лише відсторонення від займаної посади у зв'язку із
надходженням на підприємство довідки МСЕК, яка є обов'язковою для виконання. Це
передбачено і ст. 6 Закону
України „Про охорону праці", відповідно до якої підприємство зобов'язано
змінити умови праці, якщо за медичним висновком працівник не може виконувати
роботу за займаною посадою. Тому посилання позивача на не попередження його за 2 місяці до
звільнення є безпідставним. Позивач, оспорюючи процедуру скорочення, не ставить
питання щодо поновлення на посаді заступника голови правління, а просить
поновити його на посаді головного інженера, визнавши незаконною його відмову
від переводу на посаду головного інженера, тим самим він визнав процедуру
скорочення законною. Підстав для скасування наказу №127 від 08.12.2006 року, на думку
представників відповідача, немає, оскільки в цей день не було відомо, що
ОСОБА_1 перебував на листі непрацездатності, так як знаходився на роботі повний
робочий день. Проте, враховуючи, що ним пізніше було надано листок
непрацездатності, який було повністю оплачено, тому після його хвороби був
виданий наступний наказ 03.01.1007
року №1-К. Виходячи із позовних вимог, позивач фактично не просить поновити
його роботі, а просить зобов'язати голову правління видати наказ    про переведення його на посаду головного
інженера. В

обґрунтування
позовних вимог посилається на ст. 32,
36 КЗпП України, проте зазначені статті не регулюють дані правовідносини.
Законодавство не наділяє працівника правом вибору тієї чи іншої посади, дане
питання вирішує тільки роботодавець, тому відмова підприємства в переводі на
посаду головного інженера є правомірною, оскільки ОСОБА_1 за станом здоров'я не
міг виконувати цю роботу, тому йому була запропонована посада інженера. Вирішення
питання щодо можливості чи неможливості виконувати обов'язки заступника голови
правління чи головного інженера є прерогатива підприємства. Відповідно до
Закону України „Про охорону праці" підприємство несе відповідальність за
виконання вимог МСЕК так само як і програми реабілітації інваліда. В матеріалах
справи є довідка підприємства та складені графіки однозмінної роботи стосовно
позивача, з яких простежується тенденція до погіршення здоров'я позивача,
судячи по кількості пропущених ним днів за хворобою, зокрема: в 2005 році - 59
днів, в 2006 році - вже 109 днів. Посилання позивача на його хворобу через
психоемоційний тиск з боку керівництва є безпідставним, оскільки причина
хвороби, згідно листків непрацездатності, - у зв'язку із захворюванням як постраждалого
внаслідок ЧАЕС. В отриманій підприємством довідці МСЕК було введено додаткове
обмеження - відрядження.
Лікарі ОСОБА_5та ОСОБА_6в
судовому засіданні підтвердили, що робота на посадах заступника голови
правління та головного інженера пов'язана з психоемоційними навантаженнями.
Крім цього за своїми службовими обов'язками передбачає поїздки у відрядження.
Тому звільнення позивача було проведено у відповідності із законом, підстав для
скасування наказів та задоволення вимог позивача немає.

Представник третьої особи за дорученням ОСОБА_7 додатково пояснив з питання
накладення на позивача дисциплінарного стягнення, що 27.07.06р. на ділянці
теплових мереж №2 стався
нещасний випадок з працівником підприємства. Згідно наказу по підприємству
створеною комісією було проведено розслідування, за результатами якого
складений акт, направлено повідомлення до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві. У зв'язку із скороченими строками на
проведення такого розслідування, пізніше ним було з'ясовано, що ОСОБА_1 не було
виконано наказ №34 від 29.01.1994 року щодо
створення бази типових технологічних процесів, що явилось причиною нещасного
випадку. Тому після виходу позивача із відпустки та з лікарняного листа він був
притягнутий до дисциплінарної відповідальності наказом №122-К від 22.11.06р.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що у
позивача на протязі останніх двох років почались неприємності на роботі, а з
осені 2006 року погіршилось здоров'я, він декілька разів був на лікарняних листах,
почав приймати заспокійливі ліки. Йому відомо, що позивача було звільнено з
роботи в січні 2007 року.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що зі слів
свого чоловіка, їй відомо про те, що на роботі його провокували на скандали,
він приходив додому знервований, погано себе почував, замикався. Приблизно з
08.11.2006р. він перебував на листі непрацездатності, а коли вийшов на роботу 03.01.07 року, то
повідомив їй, що його звільнили за один день і більше він на роботу не виходив.
Про звільнення стало відомо дітям, з якими він практично перестав спілкуватися.
їй нічого невідомо, що чоловікові пропонувалась інша посада, так само як і
підстави щодо його звільнення.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він працює
лікарем-психіатром денного стаціонару Бердянського ПНД, і ОСОБА_1 в травні,
вересні

та листопаді 2006 року звертався
до нього із скаргами невротичного характеру, пов'язаними, з його слів, з
неприємностями на роботі, у зв'язку з чим йому надавалось лікування. На
психоемоційний стан людини може впливати різне: це можуть бути конфлікти з
керівництвом, з підлеглими тощо.

Свідок ОСОБА_10 в суді показав, що він 08.12.2006 року готував
наказ на звільнення ОСОБА_1 В цей день ОСОБА_1 писав заяву на відпустку без
збереження заробітної плати на 11.11.06р.,
однак голова правління Омельченко М.Т. в кінці дня передав цю заяву
непідписаною. 11.12.2006 року позивач не з'явився на роботу, після чого він
йому зателефонував і повідомив, що заяву на відгул йому не підписали, після
чого ОСОБА_1 повідомив йому, що буде йти до лікаря. 12.12.06р. позивачу був
направлений лист з пропозицією дати згоду перейти на посаду інженера. Згідно
наказу №127 від
08.12.2006р. він відсторонювався від займаної посади, а не звільнявся з роботи.
Лише 13.12.06р. ОСОБА_1 повідомив на підприємство, що він перебуває з
08.12.06р. на листі непрацездатності. Після його виходу на роботу 03.01.2007р.
та відмови від посади інженера, яка пропонувалась йому вдруге, він підготував
наказ щодо звільнення його за п.2 ст.40 КЗпП України на виконання п.3 наказу
від 08.12.2006р. Коли на підприємство в листопаді 2006 року прийшла довідка
МСЕК щодо стану здоров'я ОСОБА_1, адресована начальнику відділу кадрів, він з
головою профкому з'їздили в Бердянську МСЕК на консультацію, після чого ОСОБА_1
була запропонована інша робота -посада інженера згідно стану його здоров'я, на
яку він не дав свою згоду.

Спеціаліст ОСОБА_6, попередньо ознайомившись із змістом
довідки МСЕК інваліда ОСОБА_1 від 09.11.2006р. та листом заступника головного
лікаря по поліклініці Швецова С.А. від 30.01.07р. №22, пояснив, що підприємство
зобов'язано виконувати всі рекомендації МСЕК, оскільки на МСЕК конкретно
розглядається професія, яку займає інвалід, і такі обмеження встановлюються до
наступної перекомісії. Довідка МСЕК щодо ОСОБА_1 не стосується наказу
Міністерства охорони здоров'я, де зазначений перелік професій, зайнятих у
шкідливих та небезпечних умовах праці. Обмеження в довідці МСЕК встановлені для
того, щоб запобігти подальших ускладнень та прогресу захворювання, якщо їх не
виконувати. Тому все, що зазначено в довідці, підприємством повинно бути
беззаперечно виконано. Вважає, що посада головного інженера пов'язана з
підвищеним емоційним навантаженням. Виданий заступником головного лікаря
Швецовим С А.
висновок про те, що ОСОБА_1 не має протипоказань за станом здоров'я виконувати
роботу на посаді заступника голови правління з технічних питань чи головного
інженера, оскільки ці професії не належить до безпечних та шкідливих, є
неправильним і він не мав права таку довідку видавати взагалі, оскільки
вирішувати таке питання правомочна тільки МСЕК.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши журнал відряджень ЗАТ „БПТМ" з 2003 року, заслухавши
позивача, його представника, представників відповідача та третьої особи,
свідків, спеціаліста, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що позивача ОСОБА_1 наказом №127 від 08.12.2006 року було
відсторонено від займаної посади заступника голови правління з технічних питань
з 08.12.06р. на підставі довідки МСЕК №3
від 09.11.2006 року,
згідно якої він є обмежено працездатним, без фізичних, психоемоційних
навантажень, без відряджень. Пунктом 2
та 3 зазначеного
наказу начальнику відділу кадрів зобов'язувалось розглянути питання щодо
працевлаштування ОСОБА_1 з урахуванням висновку МСЕК, а в разі його

відмови від
запропонованої посади, провести звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України, що
підтверджується копією наказу №127
від 08.12.06р., копією довідки МСЕК №3
від 09.11.2006р.

Судом з'ясовано, що на виконання даного наказу у зв'язку з неявкою на
роботу ОСОБА_1 11.12.06р., йому 12.12.06р. за вих. №5401 рекомендованим листом
було направлено копію наказу №127 від 08.12.2006 року та письмову пропозицію
щодо іншої посади - інженера з налагодження та випробовування тепловикористовуючого
обладнання, у відповідь на які позивач не направив на підприємство своєї згоди,
що підтверджується копіями доповідної записки від 11.12.2006р., письмової
пропозиції щодо переходу на іншу посаду, супровідного листа від 12.12.06р.,
поштової квитанції від 12.12.06р.

Позивачем в судовому засіданні не оскаржувався той факт, що він на протязі
всього робочого дня 08.12.2006
року знаходився на роботі та те, що перебування його на лікарняному листі в
період з 08.12.06. по
02.01.07р. було повністю оплачено із розрахунку заробітної плати заступника
голови правління з технічних питань, тому посилання позивача на те, що його
було звільнено з посади в період його тимчасової непрацездатності є
безпідставним і таким, що суперечить фактичним обставинам справи.

Позивач вважає, що він не відмовлявся від запропонованої
посади інженера, бо не писав ніякої заяви. Проте суд, приймаючи до уваги, що
позивачем не було направлено на підприємство своєї згоди на отримані поштою
13.12.06р. копію наказу №127 від 08.12.06р. та письмову пропозицію посади
інженера, а також подання ним 03.01.07р. заяви з проханням перевести його на
посаду головного інженера у відповідь на повторну пропозицію адміністрації щодо
посади інженера від 03.01.07р. №15, суд розцінює ці дії як відмову від запропонованої
посади інженера з налагодження та випробовування тепловикористовуючого
обладнання, тому обґрунтування позивачем незаконності наказу №1-К від
03.01.2007 року за відсутності його відмови від посади інженера суд вважає
безпідставним. Крім цього, посилання на ст. 32 КЗпП України як підставу
незаконності наказу в зв'язку з не попередженням його за 2 місяці про
переведення на іншу роботу, є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не
регулюють дані правовідносини. Зазначення позивачем, що наказ №1-К від 03.01.06
року не містить посилань на підставу звільнення, не відповідає дійсності,
оскільки він був виданий у виконання наказу №127 від 08.12.06р., в якому
зазначені підстави відсторонення позивача від займаної посади у зв'язку з
висновками про умови і характер праці обласної МСЕК №3 від 09.11.06р. із
зазначенням всіх обмежень та їх присутності на займаній посаді заступника
голови правління, а також на п.2 ст.40 КЗпП України.

Суд також приймає до уваги, що відповідно до роз'яснень КУ „Обласний центр
медико-соціальної експертизи" ЗОР №311 від 25.04.2007 року, інваліду 3
групи як ліквідатора наслідків на ЧАЕС ОСОБА_1 при огляді в 2006 році була
розроблена Індивідуальна програма реабілітації з трудовими обмеженнями
„обмежено працездатний без фізичних та психоемоційних навантажень, без
відряджень" і зазначенням таких же рекомендацій в довідці МСЕК. Про
результати огляду на МСЕК підприємству, де працює ОСОБА_1, було направлено
повідомлення, а в квітні 2007
року - Індивідуальну
програму реабілітації. Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України
№83 від 22.02.1992 року висновки МСЕК про умови і характер праці інвалідів є
обов'язковими для підприємства, де працює інвалід, питання  щодо
можливості  працювати  на
посаді  головного  інженера,
а також

виконувати
адміністративно-господарську діяльність належить до компетенції керівництва
підприємства згідно з чинним законодавством.

Враховуючи показання спеціаліста ОСОБА_6, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_10, приймаючи до
уваги роз'яснення МСЕК №311
від 25.04.07р., оглянутий журнал відряджень, довідки №1368 від 19.03.07р.
щодо кількості відряджень за 2003-2006р., №1327
від 14.03.07р. про відсутність позивача з причини тимчасової
непрацездатності за 2000-2006р.р., пояснення сторін, суд приходить до висновку
щодо законності наказів №127
від 08.12.2006 року та
№1-К від 03.01.07р. та відсутності підстав для їх скасування.

Суд також не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання
незаконним наказу №225 від 14 листопада 2006 року про
скорочення посади заступника голови правління з технічних питань у зв'язку з
відсутністю у ньому підстав такого скорочення та не зазначенням посади
головного інженера, що вводиться за новим штатним розкладом, оскільки в самому
наказі зазначені такі підстави, а саме: у зв'язку із змінами в організації
виробництва та праці і введенням нової структури підприємства згідно наказу №220 від 07.11.06р.
Крім цього, судом встановлено, що новий штатний розклад було затверджено 25.12.2006 року, тому на
момент видання оскаржуваного позивачем наказу посада головного інженера не була
введена. Оскаржуючи наказ в -цілому, позивачем не зазначено підстав для
визнання його незаконним в частині скорочення інших 5-ти посад, крім посади
заступника голови правління з технічних питань, які скорочувались оскаржуваним
наказом.

Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню також позовні вимоги
позивача щодо визнання незаконною відмови в переведенні його на посаду
головного інженера, оскільки відповідно до положень ст.ст. 32-34 КЗпП України
перевід працівника на тому ж підприємстві здійснюється виключно за ініціативою
власника або уповноваженого ним органу за згодою, чи в передбачених
законодавством випадках, без згоди працівника, тому вимоги ОСОБА_1 визнати
незаконною відмову в переведенні його на посаду головного інженера та
зобов'язати відповідача видати наказ про перевід його на посаду головного
інженера з 01.01.2007 року є
безпідставними, не передбаченими чинним законодавством.

Судом встановлено, що позивач, оскаржуючи накази №225 від 14.11.2006 року, №127 від 08.12.2006 року, №1-К від
03.01.07р., та підтримуючи позовні вимоги повністю, зазначені як в основному
так і додатковому позові, разом з тим не ставить питання про поновлення його на
роботі на посаді заступника голови правління з технічних питань, а просить
поновити його на посаді головного інженера ЗАТ „БПТМ", а в додатковому
позові- зобов'язати видати наказ про його переведення на посаду головного
інженера. Враховуючи, що на момент звільнення з роботи 03.01.07 року ОСОБА_1 не
займав посаду головного інженера та не був на неї переведений у встановленому
законом порядку, тому суд вважає, що позивач не підлягає поновленню на цій
посаді.

Враховуючи, що позовні вимоги щодо відшкодування
моральної шкоди в розмірі 25000
грн. обґрунтовуються позивачем у зв'язку з незаконним звільненням, суд не
вбачає підстав для їх задоволення, так як відсутні підстави для визнання наказу
про звільнення №1-К від 03.01.2007
року незаконним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню

підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін виникає спір.

Аналізуючи
надані сторонами докази, суд приходить до висновку щодо незаконності наказу
№122-К від 22 листопада
2006 року,
відповідно до якого на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді
догани. Так, судом встановлено, що нещасний випадок з працівником ЗАТ
„БПТМ" стався 27.07.06р., за результатами розслідування якого було
складено акт №22 від 31.07.06р. та видано наказ №145 від 01.08.2006 року про
результати розслідування нещасного випадку, згідно яких були виявлені причини
нещасного випадку та виявлено винних осіб, які допустили порушення вимог
законодавства щодо охорони праці: майстер теплових мереж та старший майстер
котельні №7 , які і були притягнуті до відповідальності згідно наказу №145 від
01.08.06р., що підтверджується копією цього наказу, копією акту №22 від
31.07.06р., копією повідомлення форми Н-1, копією наказу №137 від 28.07.06р.
Судом також встановлено, що на час, коли стався нещасний випадок з робітником
підприємства, ОСОБА_1 не працював, перебуваючи у відпустці, а потім на
лікарняному листі, завдання працівнику видавав головний інженер, який і був
притягнутий до дисциплінарної відповідальності наказом №153 від 14.08.2006
року. Відповідач, посилаючись в наказі №122-К від 22.11.06р. про притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на наказ №153 від 14.08.06р.
як на підставу, разом з тим не надав його суду. За таких обставин, суд вважає,
що наказ №122-К від 22.11.2006
року підлягає скасуванню як незаконний в частині оголошення догани
позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.
п.2 ч.І ст.40, ст.ст. 170,
232, 237-1 КЗпП України, ст. 6
Закону України „Про охорону праці", суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Скасувати як незаконний наказ №122-К від 22 листопада 2006 року в частині
оголошення ОСОБА_1догани. В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.