АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
жовтня 2007 року                                                                                       м.  Чернівці

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

Головуючого:
Сулятицької М. М.

Суддів:
Перепелюк Л.М. ,  Височанської Н.К.

секретар:
Скрипник С. В.

за участю: представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про відшкодування шкоди в порядку регресних вимог за апеляційною скаргою
ОСОБА_3,  який діє в інтересах ОСОБА_2на
рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 4 вересня 2007
року,

встановила:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку
регресних вимог.

Посилалась
на те,  що працювала в Кельменецькому
вузлі поштового зв'язку на посаді оператора головної каси. Між нею та
Кельменецьким ВуПЗ був укладений письмовий договір про повну матеріальну
відповідальність,  оскільки її робота
була пов'язана з грошовими засобами. Начальником головної каси працювала
відповідачка ОСОБА_2,  з якою теж був
укладений аналогічний договір.

21
листопада 2005 року у головній касі було виявлено недостачу в сумі 55000
гривень і начальник вузла поштового зв'язку ОСОБА_4 до встановлення істини у
справі запропонувала їй та відповідачці внести в касу суму 55000 гривень,  що вони з відповідачкою і зробили,  внісши по 27500 гривень кожна.

Справа
№22ц-773 / 2007р.                                            Головуючий
у І інстанції

Категорія:
19/20                                                                     Римлянсъка Г. О.

Доповідач:
Перепелюк Л.М.

В
подальшому виявилось,  що за викрадення
суми 55000 гривень щодо ОСОБА_2 була порушена кримінальна справа за  ст.
191 ч.4 КК України і вироком Хотинського районного суду від 12.12.2006
року,  залишеного без змін Ухвалою
Апеляційного суду Чернівецької області,
було її засуджено за це.

Вважала
достовірно встановленим,  що вказані
кошти привласнила відповідачка,  а вона
відшкодувала ЧД ДП «Укрпошта» завдану відповідачкою шкоду. Тому,  відповідно до вимог  ст.
1191 ЦК України,  просила стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на її
користь суму 27500 гривень.

В попередньому судовому засіданні за клопотанням представника відповідачки
та за відсутністю згоди позивачки на заміну відповідача,  у відповідності до  ст. 3З ч.1 ЦПК України,  судом залучено до участі у справі в якості
співвідповідача Чернівецьку обласну дирекцію державного підприємства
«Укрпошта». Однак,  позивачка відмовилась
від позовних вимог до даного співвідповідача і судом прийнята її відмова від
позову та провадження по справі в частині позовних вимог до ЧД ДП «Укрпошта»
закрито.

Рішенням
Сокирянського районного суду Чернівецької області від 4 вересня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 500 грн. у відшкодування матеріальної
шкоди,  а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення та 275 грн. державного мита.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3,  який діє в
інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати,  постановити нове рішення,  яким у задоволенні позову відмовити за
безпідставністю.

Вважає,  що рішення суду постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального права,
суперечить матеріалам справи.

Так,  позов заявлено до неналежного відповідача
ОСОБА_2,  а не до Кельменецького вузла
поштового зв'язку.

Зазначає,  що суд безпідставно застосував  ст. 1191 ЦК України за аналогією закону,  оскільки дані правовідносини регулюються
прямими нормами закону,  а саме,  нормами трудового законодавства.

Суд
хибно прийшов до висновку,  що між
позивачкою та відповідачкою виникли цивільні правовідносини,  і що це дає право суду на застосування норм
цивільного права - стягнення боргу в порядку регресних вимог.

У
рішенні суд не посилається на пряму норму права,  не обґрунтовує,  в чому саме полягає механізм регресних вимог
та правову підставу їх виникнення,  а
безпідставно стверджує про їх наявність. Також суд не обґрунтував,  чому саме він застосував аналогію права,  а не керувався прямими нормами права.

У запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає,
що рішення суду є законним та обґрунтованим,  просить відхилити апеляційну скаргу,  рішення суду залишити без змін.

Колегія
судців,  заслухавши суддю-доповідача про
зміст оскаржуваного рішення суду,  доводи
апеляційної скарги,  вислухавши пояснення
представника відповідачки,  перевіривши
матеріали справи,  вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Суд
першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку,  що відповідачкою ОСОБА_2 при виконанні
трудових обов'язків Кельменецькому ВуПЗ заподіяно матеріальну шкоду в сумі
55000 грн. шляхом її привласнення нею,  і
яка частково,  в сумі 27500 грн.,  замість відповідачки погашена позивачкою
ОСОБА_1

Необгрунтованими
є посилання апеляційної скарги на безпідставність застосування судом  ст.
1191 ЦК України
за аналогією закону замість норми трудового законодавства.

Оскільки сторони між собою в трудових правовідносинах не перебували,  то спір між ними суд правильно
розглянув,  керуючись нормами ЦК України,  як відшкодування завданої однією фізичною
особою іншій матеріальної шкоди. При цьому відсутні підстави для застосування
аналогії права,  оскільки між сторонами
по справі виникли цивільні правовідносини,
які регулюються ЦК України.

Згідно  ст.
1191 ЦК України особа,  яка
відшкодувала шкоду,  завдану іншою
особою,  має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,  якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким
чином,  оскільки апелянтом внесено суму
недостачі в розмірі 27500 грн. у касу Кельменецького вузла поштового
зв'язку,  заподіяну з вини відповідачки,  то ОСОБА_1 має право на відшкодування ОСОБА_2
на свою користь 27500 грн. в порядку регресу.

Тому,  рішення суду постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  307, 308 ЦПК України колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3,  який діє в інтересах
ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Сокирянського районного суду Чернівецької області від 4 вересня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.