Справа № 22-ц-4708/ 2007р.                                  Головуючий
1 інстанції :Лазюк С. В.
трудові                                                                Доповідач:
УХВАЛА

іменем     України

09 жовтня 2007 р.

Судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області у складі:

Головуючого -
судді- Малійської С. М. ,  суддів :
Солодкова А.А.,  Кіся П.В. при секретарі:
Каплоух Н.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні    в м.
Харкові    цивільну справу за
апеляційною скаргою Інституту монокристалів Національної академії наук України
на рішення Дзержинського районного суду м.
Харкова від 27 липня 2007 року по
цивільній  справі  за
позовом  ОСОБА_1 до  Інституту монокристалів НАН України,  треті особи - колишній директор Інституту
монокристалів Національної академії наук України Семиноженко Володимир
Петрович,  заступник директора Інституту
монокристалів Національної академії наук України Космина Мирон Богданович,  Управління Пенсійного фонду України у
Дзержинському районі м.  Харкова про
встановлення середньомісячного заробітку для перерахування пенсії за віком та
стягнення сум,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні
2003 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до Інституту монокристалів
Національної академії наук України для встановлення середньомісячного заробітку
для обчислення пенсії за віком.
Обґрунтовуючи позов,
ОСОБА_1посилався на те,  що йому
було неправильно нарахована пенсія за віком,
оскільки відповідач надавав невірні довідки про його середньомісячний
заробіток.

Рішенням
Дзержинського районного суду м.  Харкова
від 15 листопада 2004р. позов ОСОБА_1 був задоволений частково

Ухвалою
судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області від 27 квітня 2005 p.,  залишеною без змін ухвалою Верховного Суду України від 01
березня 2007 p.,  рішення суду першої інстанції було скасовано,  а справа повернута до Дзержинського районного
суду м.  Харкова на новий розгляд іншому
судді.

При
новому розгляді справи,  позивач свої
позовні вимоги неодноразово уточнював,
доповнював і просив суд: встановити його середньомісячну заробітну плату
за 1990 рік по довідці №81 від 01.11.1993р. в якої зазначена його заробітна
плата за 12 місяців загальною сумою -4580, 26 грн. отже середньомісячна
заробітна плата становить - 381, 50 грн. Просив стягнути з відповідача: невиплачену
йому заробітну плату за грудень 1992р. у сумі 1186, 00грн.; недонарахованої і
невиплаченої заробітної плати за період: жовтень,  листопад,
грудень 1991р. та з січня по грудень (11 місяців) 1992р.- 1 1928, 00
грн.; вихідну допомогу 1132, 00 грн.; за 175 місяці затримки розрахунку -
198100грн.; 924, 63 крб. з урахуванням 11% річних,  тобто 41 147, 11 грн.

У
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і просив суд задовольнити в
повному обсязі.

Представник
відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала,
пояснивши що вони не підлягають задоволенню,  т.я. неодноразово розглядались судами. Що
заробітна плата йому була виплачена у відповідності з діючим законодавством за
минулий час.

Рішенням
Дзержинського районного суду м.  Харкова
від 27 липня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково.

Визнано,  що середньомісячний заробіток ОСОБА_1 за 1990
рік складає - 381 (триста вісімдесят один) рубль 68 копійок колишнього СРСР.

Стягнуто
з Інституту Монокристалів НАН України на користь ОСОБА_1 недонараховану
заробітну плату за жовтень,
листопад,  грудень 1991 року,  та одинадцять місяців 1992 року (окрім
грудня) у сумі - 1 1928 (одинадцять тисяч дев'ятсот двадцять вісім) гривень. В
задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду в частині стягнення
недонарахованої заробітної плати у сумі - 11928 грн. скасувати ,  оскільки судом порушені норми матеріального і
процесуального права.

Вказує
що,  розрахунок позивача,  який був прийнятий за основу рішення суду,  складений непрофесійно,  базується на емоціях і суперечить нормативним
і законодавчим документам України,  якими
керувалася організація в питаннях оплати праці.

При цьому
посилається на ті ж підстави,  що і в
поясненнях представника на позов • ОСОБА_1,
а саме надав розрахунок зміни фактичного окладу ОСОБА_1 за період з
квітня 1991 року по грудень 1992 року в зіставленні з розрахунком зміни окладу
позивача відповідно до законодавства України щодо зміни мінімальної заробітної
плати.

Вислухавши
суддю-доповідача,  осіб,  що приймали участі у справі,  перевіривши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно
до ч. 1  ст.  308 ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін,  якщо
визнає,  що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно
ч. 1  ст.
60 ЦПК України,  кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1,  суд виходив з
того,  що розрахунок позивача його
заробітної плати відповідає нормативним актам,
які були чинними у період 1991-1992 p.p.. Представник
відповідача не надав суду первинні документи,
які б підтверджували правильність нарахування заробітної плати,  посилаючись на те,  що вони не збереглися за минулістю строку
зберігання,  проте як повинні зберігатися
за Інструкцією - 75 років,  оскільки є
документами по особовому складу підприємства та мають суттєве значення при
призначенні та виплаті пенсій.

Посилання
відповідача в апеляційній скарзі на особисті розрахунки є
необгрунтованими,  оскільки не
підтвердженні ніякими доказами. Крім того,
районним судом була надана належна оцінка цій обставині.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази,
правильно визначив закон,  який
регулює спірні правовідносини,  а тому
апеляційна підлягає відхиленню.

Керуючись  ст.
ст.  303 ; 304 ; 307 ч.1 п.1 ; 308
;313-315 ; 317 ; 319 ; 325 ЦПК України ,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Інституту монокристалів Національної академії наук України відхилити .

Рішення
Дзержинського районного суду м.  Харкова
від 27 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення ,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.