СУД
Справа № 22ц-2981/2007                                                  Головуючий
у їй інстанції -Петешенкова М.Ю.
Категорія 25                                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30
травня 2007 року

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -                                                          судді      Петренко І.О.,

суддів -                                                                     Приходченко
А.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі -                                                         Панченко
Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого
2007 року про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, з участю третьої особи Восьмої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори про усунення перешкод в користуванні приміщенням, про
виселення, про визнання факту прийняття спадщини, про визнання права власності
на 1/6 будинку, про виділ в натурі 1/6 спадкової долі жилого будинку та
земельної ділянки, відшкодування моральної шкоди та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про поновлення строку позовної давності, визнання факту прийняття
спадщини, визнання частково недійсним на 1/6 частину свідоцтва про право на
спадщину за законом, визнання частково недійсним на 1/12 частину договору
дарування будинку, визнання частково недійсним на 1/12 частину договору
дарування ділянки та державного акту на право власності на землю від 15 березня
2005 року, визнання права власності на 1/6 частину будинку на 1/6 земельної
ділянки, по зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 до ОСОБА_1, з
участю третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського
територіального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів дарування 1/2
частини жилого будинку та 1/2 земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2005 року позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив
постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні приналежним йому на
праві власності приміщеннями 2-1,2-2 житлового будинку А-1 розташованими по
АДРЕСА_1, шляхом виселення з нього ОСОБА_2, та стягнути з неї на користь позивача
матеріальну шкоду в розмірі 2820 грн.

В обґрунтування заявлених вимог він вказував на те, що на підставі договору
дарування від 6 листопада 2004 року засвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, йому було подаровано
50/100 домоволодіння та 226 кв. м. земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1. 15
березня 2005 року йому видано Державний акт на право володіння земельною
ділянкою №ЯА 179525. Домоволодіння позивачу було подаровано його матір'ю
ОСОБА_3 - для його постійного проживання та його сім'ї. Спірний будинок
складається з приміщень відповідно до технічного
паспорту:2-1,2-2,3-1,3-2,3-3,3-4, житловою площею 16,1 кв.м. Загальна площа
подарованої частини будинку складає 45,3 м.кв. За попередньою домовленістю з
дарувальницею, відповідачка, що проживала в кімнатах 2-1,2-2,2-3; повинна була
пересилитися в кімнату 2-3 і жити на пів-площі матері, однак відповідачка до
тепер не бажає виселятися з приналежної йому частини будинку, мотивуючи це тим,
що на момент укладення договору дарування вона була прописана в будинку та
проживала в ньому, а тому в неї право на дані приміщення.

2

13 січня 2006 року відповідачка звернулася до суду з зустрічною позовною
заявою та просила постановити рішення, яким поновити їй строк для звернення до
суду, пропущений з поважних причин, встановити факт прийняття нею спадщини
після смерті її батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати частково
недійсним на 1/6 частину свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 8-ю
ДНК м. Дніпропетровська 25 травня 1979 року на ім'я ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1,
визнати частково недійсним на 1/12 частину та в частині фактичного виділу
приміщень договір дарування будинку, визнати частково недійсним на 1/12 частину
та в частині фактичного виділу договір дарування земельної ділянки від 6
листопада 2004 року та державного акту на право власності на землю від
15.03.2005 року, Визнати за нею право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1
та на 1/6 частину земельної ділянки за цією адресою та виділити їх в натурі.

28 квітня 2006 року до суду звернулася з позовною заявою також ОСОБА_3 та просила суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір
дарування 50/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1, посвідчений 6 листопада 2004
року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 6876
та визнати недійсним договір дарування 226 кв.м земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 та зареєстрованого в
реєстрі за № 6878.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2007
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, з участю третьої особи приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського територіального округу ОСОБА_4 про визнання
недійсним договорів дарування 1/2 частини жилого будинку та 1/2 земельної
ділянки - виділено в окреме провадження, а провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, з участю третьої особи Восьмої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори про усунення перешкод в користуванні приміщенням, про
виселення, про визнання факту прийняття спадщини, про визнання права власності
на 1/6 будинку, про виділ в натурі 1/6 спадкової долі жилого будинку та
земельної ділянки, відшкодування моральної шкоди та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про поновлення строку позовної давності, визнання факту прийняття
спадщини, визнання частково недійсним на 1/6 частину свідоцтва про право на
спадщину за законом, визнання частково недійсним на 1/12 частину договору
дарування будинку, визнання частково недійсним на 1/12 частину договору
дарування ділянки та державного акту на право власності на землю від 15 березня
2005 року, визнання права власності на 1/6 частину будинку на 1/6 земельної
ділянки - зупинено до набрання законної сили судового рішення по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, з участю третьої особи приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського територіального округу ОСОБА_4 про визнання
недійсним договорів дарування 1/2 частини жилого будинку та 1/2 земельної
ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду
першої інстанції та просить справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вислухавши учасників судового засідання, розглянувши матеріали справи
законність та обгрунтованність ухвали суду першої інстанції, колегія суддів
вважає , що апеляційну скаргу слід відхилити , а ухвалу суду залишити без змін,
оскільки для скасування рішення підстави вказані в ст. 312 ЦПК України
відсутні, а доводи наведені в апеляційній скарзі не мають ознак неправильного
застосування судом норм матеріального або процесуального права, які призвели,
або могли призвести до невірного рішення .

У відповідності до положень ч.2 ст. 126 ЦПК України суд, залежно від
обставин справи має право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних
в одному провадженні вимог у самостійні провадження , якщо їх спільний розгляд
ускладнює вирішення справи ,у відповідності до положень п.4 ч.1  ст. 201 ЦПК України    суд

3

забов'язаний
зупинити провадження по справі у разі неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що розглядається.

Згідно до положень ч.1 ст.293 ЦПК України окремо від рішення суду може бути
оскаржена ухвала про зупинення провадження по справі.

Виходячи з наведено вище, суд першої інстанції обґрунтовано постановив
оскаржувану ухвалу і підстав для її скасування не встановлено.

Посилання, які маються у апеляційній скарзі зводяться до критики
оскаржуваної ухвали, а також до аналізу доказів по справі, як на підґрунтя позовних
вимог позивача, однак, оскільки справа по суті не розглянута, вважати їх
достатніми для скасування ухвали підстав не має.

Посилання в скарзі на ті обставини, що суд не вказав в своїй ухвалі всі, в
тому числі доповнені вимоги позивача самі по собі не можуть бути пітавою для
скасування оскаржуваної ухвали, оскільки порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення справи, а дані обставини відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,312,313 , 314,315,317,319   ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2007
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення ,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців
з дня набрання законної сили до Верховного Суду України .