Апеляційний суд міста Севастополя
Справа
№22ц-446/2007р.                             Головуючий
Категорія 40                                                   Пузіна
Доповідач      Клочко В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03
травня 2007 року колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.
Севастополя в складі:

головуючого   - Клочка
В.П.

суддів        - Зотова
B.C., Птіціної В.І.

при секретарі -
Благовідові А.В.

за
участю - ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представників
відповідача Іванова Ю.І., Сардіної Г.Л., Ханаєва П.А.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу Жиліної
Лариси Романівни на рішення місцевого суду Ленінського району м. Севастополя
від 27 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини
51330 ЧФ РФ про скасування
дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
в червні 2006р. звернулась до суду з повозом до військової частини 51330 ЧФ РФ про скасування
дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Вимоги
мотивувала тим, що з 1987 року працювала в дитячому садку №50 на різних
посадах, а з 1988р. - вихователем; наказом №155 від 19 травня 2006р. була
звільнена за п.3 ст.40 КЗпП України (за систематичне невиконання обов'язків,
покладених на неї трудовим договором). Вважає звільнення незаконним, оскільки
порушень трудової дисципліни не допускала, догана від 16 грудня 2 005р. була
оголошена їй також безпідставно.

Рішенням суду в
позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати через
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Розглянувши
матеріали справи, доводи скарги, колегія вважає, що остання підлягає частковому
задоволенню, рішення суду скасуванню.

Постановляючи
рішення, суд виходив з того, що позивачка допустила систематичне порушення
трудових обов'язків, на підставі чого законно звільнена відповідачем за п.3
ст.40 КЗпП України, підстав для її поновлення в матеріалах справи немає.

Однак, з
такими висновками не може погодитись колегія суддів, оскільки вони зроблені з
порушенням діючого законодавства.

Згідно з
п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, може
бути розірваний власником або уповноваженим органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до
працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Згідно з
ч.3 ст.149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну
ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стаття
237-1 КЗпП України передбачає підстави для стягнення на користь працівника
моральної шкоди - порушення законних прав останнього роботодавцем, які призвели
до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, які вимагають від
працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

З
матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1. з 04.11.1987р. працювала в дитячому садку
№50 Російської Федерації, який є структурним підрозділом військової частини
51330 ЧФ РФ, на різних
посадах, а з 01.03.1988р. по 19.05.2006р. - вихователем (т.1 а.с.9-12). За
самовільну зміну плану виховно-освітньої роботи, яка виразилась в тому, що
позивачка 25.11.2005р. замість прання білизни дитячих ляльок провела з дітьми поливання
кімнатних квітів, наказом №37 9 від 16.02.2005р. ОСОБА_1. була оголошена догана
(т.1 а.с.56-58).

Підставою
для звільнення позивачки було те, що 22.03.2006р. ОСОБА_1. після відпочинку
дітей не провела гігієнічну гімнастику та під час вечері годувала дітей без
халату, чим порушила санітарно-гігієнічні вимоги (т.1 а.с.65-67).

Колегія
вважає, що при звільненні ОСОБА_1 були порушені вимоги ч.3 ст.14 9 КЗпП
України.

Суд
першої інстанції не врахував, що вказані проступки позивачки не являються
тяжкими, по своїй суті є неналежним виконанням обов'язків, а не їх невиконанням
взагалі, відсутність якої-небудь шкоди, не врахована попередня тривала та
примірна робота: стаж 32 роки, за час якого не притягувалась до дисциплінарної
відповідальності, заохочувалась за примірну роботу та нагороджувалась цінними
подарунками (т.1 а.с.9, 11), 18.11.2005р. підтвердила другу кваліфікаційну
категорію (т.1 а.с.12), на момент звільнення одна виховувала двох неповнолітніх
дітей, позитивні відклики батьків дітей-вихованців ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6. та інших (т.2 а.с.97-104), наявність конфлікту позивачки з
командуванням військової частини 51330 (т.1 а.с.131-142).

За таких
обставин рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з
чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про поновлення ОСОБА_1 на
роботі зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 11
місяців 14 днів в розмірі 11131,84 грн., виходячи з середнього заробітку в
970,80 грн. (970,80 х 11 місяців = 10678,8 грн.; 970,80/30 х 14 днів = 453,04
грн., а всього 11131,84 грн.).

Приймаючи
до уваги, що незаконним звільненням позивачці спричинені моральні страждання,
на її користь слід стягнути завдану їй моральну шкоду у розмірі 200 грн.

Керуючись ст.ст.303-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Жиліної Лариси Романівни - задовольнити частково.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 27 листопада 2006 року -
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовом
ОСОБА_1 до військової частини 51330 ЧФ РФ
про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Наказ
від 19 травня 2006р. про звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України визнати
незаконним та скасувати.

Поновити
Жиліну Ларису Романівну на посаді вихователя дитячого дошкільного закладу №50
військової частини 51330 ЧФ Російської Федерації з 20 травня 2006р.

Стягнути
на користь Жиліної Лариси Романівни середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 20 травня 2006р. по 03 травня 2007р. у розмірі 11131,84 грн. без
врахування податків; моральну шкоду у розмірі 200 грн. У решті частини позову
щодо стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення
в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в розмірі
місячної суми 970,80 грн. допустити до негайного виконання.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.