Апеляційний суд
Кіровоградської області
Справа № 22-552
- 2007 р.                                Головуючий
у суді І інстанції Могильний О.П.
34,36                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого -
судді -Кіселик С А.

суддів - Франко В.А.. Суржик
М.М.

при
секретарі - Салабай М.В. розглянула
у   відкритому   судовому
засіданні   в   м.
Кіровограді   цивільну   справу
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на    рішення     Кіровського районного суду   міста Кіровограда    від 11 грудня  2006 року.

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2006 року позивач ОСОБА_1звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2про зменшення розміру стягнутих аліментів і просив суд зменшити розмір
аліментів, які стягуються із нього на користь відповідача на утримання їх
неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до 100 грн. на місяць. Позивач посилався на зміну
його сімейного стану та народження іншої дитини в новій сім'ї. В судовому
засіданні доповнюючи свої вимоги позивач визнав за можливе виплачувати на
утримання доньки ОСОБА_3 по 200 грн. щомісячно.

17 квітня 2006 року ОСОБА_2звернулася до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_1про стягнення пені та додаткових витрат на утримання дитини і просила
визнати заборгованість в сумі 2681 грн.69 коп. по аліментам, присудженим у
частці від заробітку (доходу) за період з 01 грудня 2004 року по 31 березня
2006 року та стягнути з відповідача ОСОБА_1 6330 грн.25 коп. пені за несплату
аліментів і 2521 грн. додаткових витрат на дитину.

Зазначила, що ОСОБА_1. має заборгованість по сплаті
аліментів на утримання доньки ОСОБА_3в сумі 2681 грн. 69 коп., яка виникла з Гюго вини, а тому
згідно ч. 1ст. 196 СК України вона має право на стягнення пені в розмірі 1% від
суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Крім того донька часто
хворіє, що потребує додаткових витрат. Додаткових витрат також потребує
навчання в агентстві «Стиль Моделе».

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 грудня 2006
року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1відмовлено. Зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_2задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1на користь ОСОБА_2. 5000 грн.
пені, виходячи із суми заборгованості по сплаті аліментів. 400 грн. 85 коп. в
рахунок понесених додаткових витрат на дитину та 200 грн. в рахунок
відшкодування судових витрат, а всього 5600 грн. 85 коп.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1просить його
скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, а у
зустрічному позові відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на порушення судом норм матеріального
права.

Заслухавши доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду скасуванню із наступних підстав.

Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 29 грудня 1976 року №11
«Про судове рішення» роз'яснив, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги цивільно процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин, а в разі їх відсутності - відповідно до
закону, що регулює такі відносини, або виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обгрунтованим
визнається   рішення, в якому
повно   відображені обставини, які мають   значення для цієї справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки
є  вичерпними,  відповідають     дійсності
і  підтверджуються     достовірними .  доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Задовольняючи
зустрічний позов   в частині
стягнення   із   ОСОБА_1.
пені   в

розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за
кожен день прострочення та

визнаючи  за
ОСОБА_2. право на стягнення пені  із
суми, що виникла  починаючи із

. 2000 року,
суд першої інстанції   припустився
помилки, та не застосував   положення

статті 12 Сімейного Кодексу України, і статті 258 ЦК України.

Згідно приписів статті 12 Сімейного Кодексу України строки, встановлені у
цьому Кодексі обчислюються відповідно до Цивільного Кодексу України.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК
України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена
спеціальна позовна давність у один рік.

Таким чином оскільки ОСОБА_2. із вимогою про стягнення пені звернулася до
суду 17 квітня 2006 року (а.с. 18). то відповідно до вищезазначених нормативних
актів та статті 196 Сімейного Кодексу України у неї виникас право на стягнення
пені із суми заборгованості, яка виникла за період із 17 квітня 2005 року по
день звернення її до суду.

Відповідно до
довідки наданої   ДВС у Кіровському
районі  міста Кіровограда і    підписаної начальником даної установи (а.с.
28 ) за період з квітня 2005 року по квітень 2006 року   ОСОБА_1.
регулярно сплачував
заборгованість по аліментам   в
сумах, що перевищували суму щомісячного платежу.

Таким   чином оскільки   заборгованість   по сплаті
аліментів у ОСОБА_1. перед
ОСОБА_2.   за період із квітня
2005 року по квітень 2006 року відсутня то і вимога ОСОБА_2.  про стягнення
пені с безпідставною
і позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, дійшовши висновку, що право у ОСОБА_2. на стягнення пені виникло
із 01.01.2005 року, тобто із часу набрання чинності Сімейним Кодексом України,
суд першої інстанції при проведенні підрахунку суми, що підлягає стягненню,
припустився помилки взявши до уваги суму заборгованості по аліментам, яка
виникла у період із 2000 року по 01.01.2005 року, тобто за час. коли законом
право на нарахування пені передбачено не було.

В той же час
перевіряючи рішення   суду   першої інстанції  в частині
відмови   в

задоволенні позову ОСОБА_1.  та задоволенні  вимог про стягнення  суми додаткових

витрат на дитину і суми витрат на правову допомогу,
колегія суддів дійшла висновку, що

'  в цій частині
висновки суду першої інстанції є правильними
і доводи апеляційної скарги

їх не спростовують.

Враховуючи вищенаведене колегія судців дійшла висновку,
що при вирішенні даного спору судом першої інстанції неправильно застосовані
норми матеріального права, що регулюють правовідносини, що склались між
сторонами в частині нарахування та стягнення пені.

Згідно п.4 ч.І ст. 309 ЦПК України порушення або
неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

На підставі ст. ст. 12, 185. 192. 194, 195, 196 СК України, ст. 258 ЦК України, Закону
України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів. -

ВИ РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від
11 грудня 2006 року скасувати.

ОСОБА_1в позові до ОСОБА_2про зменшення розміру аліментів на утримання
дитини, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення пені та
додаткових витрат на утримання дитини '
задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1на користь ОСОБА_2400 грн. 85 коп. додаткових витрат на
утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3та 200 грн. в рахунок відшкодування
витрат понесених на правову допомогу.

В задоволенні
інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1на користь держави державне мито в сумі 51 грн. та
витрати на інформаційно технічне забезпечення в сумі 30 грн

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його
проголошення, але може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох
місяців з часу набрання ним чинності.