Справа № 22Ц-1004/2007                           Головуючий в 1 інстанції
02, 05                                     Доповідач
в 2 інстанції Сліпченко О.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2007
року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Київської області у складі: головуючого Сліпченка О.І., суддів: Коцюрби О.П.,
Голуб С.А., при секретарі Некорі А.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1та
ОСОБА_2на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 16 січня
2003 року у справі за позовом ОСОБА_3та ОСОБА_4до Тетіївського районного
споживчого товариства, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору - Тетіївська районна державна адміністрація, про визнання
недійсним статуту товариства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та поданих на неї
заперечень, колегія суддів

встановила:

У грудні 2002 року ОСОБА_3. та ОСОБА_4. звернулись до
суду з вказаним позовом, вимогу якого обґрунтували тим, що були членами
Тетіївського районного споживчого товариства, яке на час їх звернення до суду
стало неприбутковим, таким, що не забезпечувало виплату дивідендів за
користування майном, внесеним ними в якості паю. Тим самим загрожувало
реалізації їх майнових прав.

Причиною такої діяльності товариства ОСОБА_3. та ОСОБА_4. вважали
незаконність статуту, зареєстрованого Тетіївською районною державною
адміністрацією 6 травня 1999 року. Посилались на те, що при утворенні районного
споживчого товариства у грудні 1998 - січні-лютому 1999 років були підроблені
протоколи звітно-виборних дільничних зборів Тетіївського, П'ятигірського та
Денихівського споживчих товариств, на яких ніби - то були вирішені питання про
передачу власності цих товариств у користування утворюваного районного
споживчого товариства, обговорювався його статут, затверджувались розміри
пайових внесків, а також обирались делегати на конференцію.

Насправді такі збори не проводились, наведені вище питання на них не
вирішувались, тому статут Тетіївського районного споживчого товариства,
прийнятий делегатами, не уповноваженими на це ні Тетіївським, ні П'ятигірським,
ні Денихівським споживчими товариствами, позивачі просили визнати недійсним.

У судовому засіданні свої доводи доповнили тим, що статут відповідача
суперечив принципам добровільності членства, демократизму, соціальної
справедливості, взаємодопомоги та співробітництва, вільного господарювання на
основі ринкових відносин, запроваджених ст.ст.2, 7 та 8 Закону України „Про
споживчу кооперацію".

2

Рішенням Тетіївського районного суду від 16 січня 2003
року позов ОСОБА_3. та ОСОБА_4задоволений. За ними визнано право на пай у
майні, що належало на праві колективної власності Тетіївському споживчому
товариству, визнано неправомірним статут Тетіївського районного споживчого
товариства, скасовано його державну реєстрацію. В апеляційній скарзі члени
Тетіївського районного споживчого товариства ОСОБА_1. та ОСОБА_2просять рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким у задоволенні заявленого позову ОСОБА_3. та ОСОБА_4. відмовити.

Обґрунтовують це тим, що оскаржуване рішення суду не
відповідає повному, всебічному встановленні обставин справи, що мають значення
для правильного вирішення спору. В його основу суд поклав пояснення позивачів,
представника районного споживчого товариства, незаконно обраного його головою,
та вирок Тетіївського районного суду від 28 жовтня 2000 року, яким був
встановлений факт підробки чинним на той час заступником голови Тетіївської
районної споживчої спілки ОСОБА_5. протоколів звітно-виборних дільничних зборів
Тетіївського, П'ятиґірського та Денихівського споживчих товариств.

При цьому суд не залучив до участі у справі інших членів
районного споживчого то­вариства, статут якого скасував. У зв'язку з цим, був
позбавлений можливості дослідити у судовому засіданні рішення конференції
Тетіївської районної споживчої спілки від 22 червня 2000 року та узагальнюючий
протокол загальних зборів утвореного Тетіївського районного споживчого
товариства, проведених протягом березня-травня 2000 року, у відповідності до
яких було вирішено припинити діяльність Тетіївської районної споживчої спілки
та утворити в якості її правонаступника Тетіївське районне споживче товариство.
Тим самим після встановлення підробки наведених вище документів члени спілки
підтвердили своє бажання утворити районне споживче товариство, затвердили
повторно його статут.

Таке прагнення, зокрема, вбачається з узагальненого
протоколу загальних зборів споживчої кооперації Тетіївського району, проведених
2 серпня 2005 року, на яких була вкотре прийнята нова редакція статуту
Тетіївського районного споживчого товариства, обрано його керівні органи на
чолі з ОСОБА_1.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 січня
2007 року такі збори були визнані законними, постановою господарського суду м.
Києва від 19 травня 2006 року, залишеною без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від 16 серпня 2006 року, запроваджену ними
нову редакцію статуту товариства зобов'язано зареєструвати.

Крім того, задовольняючи позов ОСОБА_3. та ОСОБА_4., суд не звернув увагу
на те, що вони пропустили трирічний строк позовної давності, встановлений ст.71
чинного на той час ЦК
УРСР 1963 року. Не виконав вимогу ч.1 ст.80 цього ж Кодексу, у відповідності до
якої сплив строку позовної давності був безумовною підставою для відмови у
задоволенні заявленого ними позову.

На наведені доводи апеляційної скарги ОСОБА_3. та ліквідатор Тетіївського
районного споживчого товариства ОСОБА_6. подали заперечення, в яких просять
апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Посилаються на
його законність та обґрунтованість з огляду на досліджені у судовому засіданні
речові докази, які свідчать про підробку документів при створенні Тетіївського
районного споживчого товариства та прийнятті його статуту.

Вказують на те, що доводи апелянтів достовірність таких висновків суду не
спростовують, суперечать іншим доданим до матеріалів справи письмовим доказам.

3

Інші учасники процесу свої заперечення на доводи апеляційної скарги до суду
апеля­ційної інстанції не подали.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.                    '
.

Задовольняючи позов ОСОБА_3. та ОСОБА_4., визнаючи
недійсним статут Тетіївського районного споживчого товариства та скасовуючи
його державну реєстрацію, суд керувався вироком Тетіївського районного суду від
28 жовтня 2000 року, яким був встановлений факт підробки протоколів
звітно-виборних дільничних зборів Тетіївського, П'ятигірського та Денихівського
споживчих товариств, на яких ніби - то були обрані деле­гати на конференцію для
вирішення питань про передачу власності цих товариств у корис­тування
утворюваного Тетіївського районного споживчого товариства, обговорення його
статуту та затвердження розмірів пайових внесків.

Виходив з того, що такі збори в дійсності не проводились,
статут відповідача суперечив ст.ст.2, 8 Закону України „Про споживчу
кооперацію", оскільки був прийнятий особами, які діяли як делегати
Тетіївського, П'ятигірського та Денихівського споживчих товариств, не маючи на
це повноважень. Крім того, питання реорганізації Тетіївської районної споживчої
спілки в Тетіївське районне споживче товариство вирішувалось зборами
уповноважених, що не відповідало ч.3 ст.7 зазначеного Закону.

При цьому, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не виконав
вимоги п.7 ч.1 ст.203 чинного на той час ЦПК України, у відповідності до якого
на нього був покладений обов'язок перевірки порушення, невизнання або
оспорювання прав, свобод чи інтересів позивачів, за захистом яких вони
звернулись до суду. Обмежився лише посиланням в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення на те, що прийняття не уповноваженими на це делегатами
рішення про передачу - відповідачу власності Тетіївського споживчого товариства
порушило право ОСОБА_3. та ОСОБА_4на майно, передане Тетіївському споживчому
товариству в якості їх паїв. Не звернув увагу на те, що наведене не свідчить
про недійсність статуту Тетіївського районного споживчого товариства.

Крім того, суд визнав за ОСОБА_3. та ОСОБА_4. право на
пай у майні, яке належало на праві колективної власності Тетіївському
споживчому товаристві, тоді як такі вимоги позивачі не заявляли. Порушив тим
самим правило, визначене у ч.1 ст.11 ЦПК України.

У зв'язку з цим, рішення суду не може бути залишеним без
змін, підлягає скасуван­ню з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст. З ЦПК України право на звернення до суду має
лише та осо­ба, права якої порушуються, оспорюють ся або не визнаються. При
цьому саме на цю особу за змістом ч.1 ст.60 ЦПК України покладається обов'язок
доведення порушення, оспорення або невизнання її права.

З матеріалів справи вбачається, що цей обов'язок ОСОБА_3.
та ОСОБА_4. не виконали, ні суду першої, ні апеляційної інстанцій не надали
доказів, які б свідчили про те, що положення статуту Тетіївського районного
споживчого товариства порушують їх права. В мотивувальній частині позовної
заяви ОСОБА_3. та ОСОБА_4.
обмежились посиланням на неприбуткову діяльність товариства, саме з нею
пов'язали недійсність його статуту.

Крім того, позивачі не звернули увагу на те, їх майнове право, за захистом
якого вони звернулись, може бути реалізовано у позасудовому порядку шляхом їх
виходу з членів Тетіївського районного споживчого товариства.

4

З огляду на це,
колегія суддів вважає, що підстави для визнання недійсним статуту Тетіївського
районного споживчого товариства відсутні, у зв'язку з цим відмовляє ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. у задоволенні заявленого ними позову.

Вважає, що невідповідність статуту відповідача принципам
добровільності членства, демократизму, соціальної справедливості, взаємодопомоги
та співробітництва, вільного господарювання на основі ринкових відносин, на що
у судовому засіданні посилались позивачі, спростовується рішенням конференції
Тетіївської районної споживчої спілки від 22 червня 2000 року, узагальнюючим
протоколом загальних зборів Тетіївського районного споживчого товариства,
проведених протягом березня-травня 2000 року та узагальнюючим протоколом  загальних
зборів  споживчої  кооперації
Тетіївського  району,   проведених

2 серпня 2005 року, з яких вбачається
бажання кваліфікованої більшості членів товариства

не тільки затвердити редакцію статуту Тетіївського районного споживчого
товариства,

законність якого оспорюється, а також бажання зареєструвати нову редакцію
статуту.

У зв'язку з цим, є підстави вважати, що визнання
недійсним статуту відповідача може порушити права інших членів Тетіївського
районного споживчого товариства.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, п.2 ст.307, ст.ст.309, 313, 314, 316, 317 та ст.319 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1та
ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 16 січня 2003
року скасувати.

Ухвалити нове: відмовити ОСОБА_3та ОСОБА_4 у задоволенні
позову до Тетіївського районного споживчого товариства, третя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги, що до предмета спору - Тетіївська районна державна
адміністрація, про визнання недійсним статуту товариства.

Рішення суду
може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців

3            дня його проголошення.