Справа № 2-1589/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 червня 2007
року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді -
Білецької А.М. при секретарі - Богданович А.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод ім. Малишева» про стягнення
заборгованості із заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач,
ОСОБА_1, звернувся з позовом до відповідача, Державного підприємства «Завод ім.
Малишева» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обгрунтування
позову зазначив, що працював у відповідача з 29 вересня 1967 року на посаді
електрика третього розряду, аз 01.05.1988 року - електромонтером 6-го розряду з
ремонту електрообладнання. Розпорядженням НОМЕР_1 від 01.02.2007 року, його,
позивача було звільнено на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. Однак,
адміністрацією відповідача в порушення законодавства про працю не виплачено
заробітну плату .Просив стягнути з відповідача на свою користь 4106 гривень 60 копійок
заборгованості із заробітної плати та вихідну допомогу у сумі 3378 гривень 03
копійки, а також середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в
сумі 1893 гривні 71 копійки.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, просив стягнути з відповідача
на свою користь 4644 гривень 60 заборгованості із заробітної плати, вихідну
допомогу у сумі 3378 гривень 03 копійки, а також середній заробіток за час
затримки остаточного розрахунку в сумі 5 271 гривня 74 копійки.

Представник відповідача
в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме відповідно до
наданої довідки.

Суд вислухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи
встановлено, що позивач працював у відповідача з 29 вересня 1967 року на посаді
електрика третього розряду, а з 01.05.1988 року - електромонтером 6-го розряду
з ремонту електрообладнання. Розпорядженням НОМЕР_1 від 01.02.2007 року,
позивача було звільнено на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. Однак,
адміністрацією відповідача в порушення законодавства про працю не виплачено
заробітну плату. Згідно довідки підприємства, заборгованість із заробітної
плати на день звільнення позивача становить 4644 гривні 97 копійок, вихідна
допомога в сумі 3364 гривні 80 копійок. Порушуючи ст. 116 КЗпП України,
відповідач не виплатив належну суму у день звільнення. На підставі ст. 117 КЗпП
України, відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки остаточного
розрахунку у сумі 5 271 гривню 74 копійки.

Таким чином,
позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст. 121 Конституції України, ст. 24
Закону України «Про оплату праці», ст. 115-117 КЗпП України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити частково. Стягнути з
Державного підприємства «Завод
ім.  Малишева»  на користь
ОСОБА_1, заборгованість із заробітної плати - 4644 гривні 97 копійок,
вихідну допомогу в сумі 3364 гривні 80 копійок, середній заробіток за весь час
затримки остаточного розрахунку у сумі 5 271 гривень 74 копійки, а разом - 13
280 гривень 51 копійку.

Стягнути з
Державного підприємства «Завод ім. Малишева» на користь держави 122,94 гривні
державного мита.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.