Справа № 2-
2 березня 2007 року Бережанський  районний
суд Тернопільської області
головуючого суду
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Бережани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бережанської державної
нотаріальної контори про визнання частково недійсним договору дарування,
реєстрацію права на нерухоме майно та
зустрічний позов ОСОБА_3,ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Бережанської державної
нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним та визнання права
власності на Ѕ частину спадкового майна.
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,
Бережанської державної нотаріальної конторуи про визнання частково недійсним
договору дарування, реєстрацію права власності на нерухоме майно. Позивач
зазначив ,що його бабця- ОСОБА_4 15 квітня 1989 року склала на його ім'я
заповіт, який зареєстрований в реєстрі за №1210,а 7 квітня 2005 року
спадкодавець померла. Він звертався в Бережанську державну нотаріальну контору 29
червня 2005 року у встановлений шестимісячний строк, однак у видачі свідоцтва
на право власності спадкового майна за заповітом йому було відмовлено, оскільки
11липня 2005 року приватним нотаріусом було посвідчено договір дарування між
чоловіком померлої ОСОБА_3 та відповідачем по справі ОСОБА_2 Вважає, що даний
договір укладено з порушенням закону, так як власником Ѕ частини
будинковолодіння була його бабця, на її ім'я 30 січня 1991року було видано реєстраційне посвідчення про прово
особистої власності,  яке на час
складання заповіту не було скасовано. З тих підстав позивач просить визнати
частково недійсним і реєстраційне посвідчення про право власності на нерухоме
майно виданого 16 серпня 2005 року на імя ОСОБА_5,а також свідоцтва про право
власності на спірне володіння  виданого
12 жовтня 2001 року на підставі рішення виконкому Бережанської міської Ради від
ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом  до ОСОБА_1, Бережанської державної
нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним , визнання права власності
на Ѕ частину будинковолодіння спадкового майна за законом. Вони посилаються на
те, що єдиним власником  будинковолодіння
по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, якому 12 січня 1968 року було видане свідоцтво про право
власності на житловий будинок, а 12 жовтня 2001 року видано дублікат, на
підставі чого він 11 липня 2005 року склав договір дарування в користь ОСОБА_5,
а останній виробив в бюро технічної інвентаризації 16 серпня 2005 року
реєстрацію про право власності на не рухоме майно. Крім цього, ОСОБА_3, як
непрацездатний вдівець, незалежно від змісту заповіту, має обов'язкову частку.
Заслухавши пояснення сторін , розглянувши матеріали
цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позови підлягають до часткового задоволення
виходячи із слідуючих обставин.
Згідно ст.ст.60,67 Сімейного кодексу України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності .Дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір
купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, застави щодо своєї
частки у праві спільної сумісної власності подружжя.
В судовому засіданні встановлено, що за час спільного
проживання сторони побудували будинковолодіння по вул.АДРЕСА_1 і рішенням виконкому
Бережанської міської ради від 12 січня 1968 року  видано свідоцтво про право власності на ім'я  ОСОБА_3
Під час спільного проживання подружжя ОСОБА_4 звернулися
в нотаріальну контору про визнання за ними спільної сумісної власності на  майно набутого ними  під час шлюбу на підставі чого 29 січня 1991
року було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності,
зареєстрованого нотаріальною конторою в реєстрі №263.3.
Тернопільським обласним бюро технічної інвентаризації 30
січня 1991 року на ім'я ОСОБА_4 було видано реєстраційне посвідчення, з якого
вбачається , що ОСОБА_6 належить на праві особистої власності половина
житлового будинку по вул. АДРЕСА_1.
За час життя ОСОБА_4 15 квітня 1989 року склала заповіт
на ім'я  ОСОБА_1 належну
їй на праві осбистої власності Ѕ частину будинковолодіння по вул.АДРЕСА_1, а 6
квітня 2005 року вона померла. Спадкоємець ОСОБА_1 у встановлений шестимісячний
строк ,29 червня 2005 року звернувся в нотаріальну контору про прийняття
спадкового майна за заповітом.
Разом з тим, встановлено, що 11 липня 2005 року ОСОБА_3
вчинив договір дарування на ім'я ОСОБА_5,
подарувавши йому житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.. АДРЕСА_1.
У відповідності до ст..1218,ст..1226 ЦК України,до складу
спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент
відриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві
спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права
спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної
сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Згідно ст..1241 ЦК України, неправоздатна вдова, вдівець
та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину
частки, яка належала б кожному з них в разі спадкування за законом(обов'язкова
Таким чином, в судовому засіданні встановлено і це
доведено документально,що кожному із подружжя ОСОБА_4 належало на праві
особистої власності по Ѕ частині будинковолодіння по вул.. АДРЕСА_1. Спірний будинок
було збудовано за час спільного подружнього проживання, за їхньою спільною
заявою  було видано свідоцтво про право
власності від 21 січня 1991 року, на підставі чого кожному із них було видане
реєстраційне посвідчення на половину житлового будинку Тернопільським обласним
бюро технічної інвентаризації 30 січня 1991 року. Проти цього не заперечує в
судовому засіданні і відповідач-позивач ОСОБА_3
За таких обставин суд вважае, що ОСОБА_4 укладаючи
договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями в користь ОСОБА_5 не
врахував, що Ѕ частина спірного житлового будинку належить його покійній
дружині ОСОБА_4, а нотаріальна контора посвідчуючи цей договір не звернула на
це увагу, оскільки згідно Єдиного реєстру заборон, житловий будинок АДРЕСА_1 під
забороною не перебував. За таких обставин суд вважає, що договір дарування
житлового будинку з надвірними будівлями укладеного 11 липня 2005 року та
видачу реєстраційного посвідчення права власності на нерухоме майно ( житловий
будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5 слід визнати частково недійсними.
Суд також вважає визнати частково недійсним  складений заповіт 15 квітня 1989 року ОСОБА_4
належну їй на праві власності Ѕ частину житлового будинку в користь ОСОБА_1,
оскільки після її смерті єдиним спадкоємцем за законом залишився проживати її
чоловік ОСОБА_3, який є непрацездатний і йому незалежно від змісту заповіту
належить половина частки спадкування за законом (обов'язкова частка).
На підставі наведеног та керуючись ст.ст.10,11,60,212-215
ЦПК України,ст.,ст.,1218,1226,1241 ЦК України,ст.,ст..60,67.Сімейного Кодексу
України , суд-
ОСОБА_2, Бережанської державної нотаріальної контори про визнання частково
недійсним договору дарування житлового будинку, визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення
про право власності на нерухоме майно задоволити, а зустрічний позов ОСОБА_4
,ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності
на Ѕ частину спадкового майна, задоволити частково.
Визнати частково недійсним договір дарування укладеного
11 липня 2005 року, за яким ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1 зареєстрованого приватним нотаріусом
Бережанського районного округу за реєстром №2661 та реєстраційне посвідчення
про право власності  на житловий будинок
з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5 виданого Бережанським обласним комунальним міжрайонним бюро
технічної інвентаризації за реєстраційним №11326173.
Визнати частково недійсним заповіт укладений 15 квітня
1989 року складений ОСОБА_4, належну їй на праві власності Ѕ частину житлового
будинку з відповідною частиною надвірних будівель в користь ОСОБА_1
,зареєстрованого Бережанським державним нотаріусом за реєстром 1210.
Визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на 1/4  частину
ідеальної долі житлового будинку з відповідною частиною надвірних
будівель по АДРЕСА_1, за заповітом складеного 15 квітня 1989 року ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_5 право особистої власності на ѕ частини
ідеальної долі житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по
АДРЕСА_1 за довором дарування ,складеного 11 липня 2005 року ОСОБА_4
Рішення набирає чинності після закінчення строку на його
оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подане протягом 10 днів після проголошення рішення Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий по справі,

суддя:
Б. Сташків