Справа № 2-314606
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 лютого 2007
року

Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді - Городецького Д.І. при секретарі - Тен І.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Новомосковського
РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про захист честі, гідності
та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Йіввомосковського РВ
УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про захист честі, гідності та
стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач стверджує, що 'з 19.12.2002
року по 08.11.2005 року він перебував на службі в органах внутрішніх справ -
Новомосковському районному відділі УМВС України в Дніпропетровській області на
посаді дільничного інспектора.

04.11.2005 року в приміщенні актової зали Новомосковського РВ УМВС України
по вул. Радянська 7 м. Новомосковська після занять із службової підготовки,
була проведена нарада з питань діяльності служби дільничних інспекторів
відділу.

На нараді були присутні дільничні інспектори, в нараді приймав участь
заступник начальника Новомосковського РВ УМВС України в Дніпропетровській
області підполковник ОСОБА_2, який допустив образливі висловлювання на його
адресу.

Позивач в заяві указав на те, що ОСОБА_2. образив його як
офіцера, як людину, принизив його честь та гідність.

Також, своїми діями підполковник ОСОБА_2. спричинив йому і
моральну шкоду. Образа була нанесена в присутності працівників міліції, його
колег, ця ситуація викликала у нього велике хвилювання,, він постійно переживав
з цього приводу, втратив нормальний сон, рівновагу, вимушений був приймати
заспокійливі ліки та інш.

В зв*язку з вищевикладеним позивач ОСОБА_1 в своїй заяві просить суд
визнати висловлювання підполковника міліції ОСОБА_2, які були висловлені ним
04.11.2005 року на його адресу, такими, що порушують його право на честь і
гідність; стягнути з Новомосковського РВ УМВС України в Дніпропетровській
області на його користь 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди, зобов*язати
підполковника міліції ОСОБА_2 публічно, в спосіб, яким він наніс йому образу,
вибачитися перед ним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги в повному
обсязі, підтвердив підстави звернення до суду, викладені в позовній

заяві/ просить суд визнати висловлювання підполковника міліції ОСОБА_2, які
були зроблені ним 04.11.2005 року на його адресу, такими, що порушують його
право на честь і гідність, стягнути з Новомосковського РВ УМВС України в
Дніпропетровській області на його користь 10 000 грн. відшкодування моральної
шкоди, зобов*язати підполковника міліції ОСОБА_2 публічно, в спосіб, яким він
наніс йому образу, вибачитися перед ним.

Позивач також пояснив, що він не вимагає стягнення моральної шкоди з
ОСОБА_2., а
вимагає відшкодування моральної шкоди покласти на Новомосковський РВ УМВС
України в Дніпропетровській області, оскільки ОСОБА_2. є працівником
вищезазначеної установи.

Представник позивача - ОСОБА_3,
в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача ОСОБА_1, просить суд
задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2. в
судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він перебував і перебуває на
посаді заступника начальника - начальника міліції з громадської безпеки
Новомосковського РВ УМВС України в Дніпропетровській області. При проведенні
наради 04.11.2005 року ОСОБА_1 відмовився надати звіт про свою роботу по
припиненню діяльності незаконних пунктів прийому металобрухту, став наполягати
на тому, що він буде особисто звітувати перед начальником Новомосковського РВ^

Відповідач ОСОБА_2. підтвердив,
що він допустив висловлювання на адресу позивача, але у формі запитання. Він не
заперечує значення цього висловлювання.

Представник відповідача - Новомосковського РВ УМВС України в
Дніпропетровській області позов не визнав, не оспорював факту висловлювання

заступника начальника Новомосковського РВ УМВС ОСОБА_2. на адресу
позивача, однак пояснив, що це висловлювання носило форму запитання, а не
ствердження, Новомосковський районний відділ не зобов*язання відшкодовувати моральну шкоду.

Свідки ОСОБА_4.,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
в судовому засіданні пояснили, що вони, як працівники Новомосковського РВ
УМВД України в Дніпропетровській області, 04.11.2005 року були присутні на
нараді в приміщенні актової зали Новомосковського РВ УМВД України, де заступник
начальника Новомосковського РВ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2. допустив
нетактовне висловлювання на адресу ОСОБА_1, який на той період працював на
посаді дільничного інспектора.

Частина свідків наголошує на тому, що висловлювання ОСОБА_2. було
стверджувальним, частина свідків наполягають, що висловлювання було поставлене
у вигляді запитання.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної
справи, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню, з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 в період з 19.12.2002
року по 08.11.2005 року перебував на службі в органах внутрішніх справ -
Новомосковському районному відділу УМВС України в Дніпропетровській області на
посаді дільничного інспектора, (а.с.8)

Судом також встановлено, що 04.11.2005 року в приміщенні актової зали
Новомосковського РВ УМВД України в м. Новомосковську, заступник начальника
Новомосковського  РВ УМВС України в
Дніпропетровській області підполковник ОСОБА_2. допустив нетактовне висловлювання на адресу ОСОБА_1, який
на той період працював на посаді дільничного інспектора.

На  цей  факт
посилається  сам позивач,  вищезазначені
обставини підтверджується поясненнями свідків.

Відповідач ОСОБА_2. і
представник Новомосковського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській
області не оспорюють факт висловлювання на адресу позивача.

Суд, з етичних міркувань, не приводить дослівно висловлювання відповідача
ОСОБА_2.

Незалежно від того, чи висловлювання було висказане у формі запитання, чи
носило стверджувальний характер, суд вважає, що це висловлювання є образливим,
таким, що принижує честь та гідність позивача ОСОБА_1

Цей факт підтверджується і висновком службового розслідування за заявою
ОСОБА_1 про неправомірне звільнення з органів внутрішніх справ, проведеного
УМВС України в Дніпропетровській області, затвердженого Заступником начальника
УМВС України в Дніпропетровській області 12.12.2005 року, згідно якого факт
образи знайшов своє підтвердження і заступник начальника - начальника міліції з
громадської безпеки Новомосковського РВ УМВС України в Дніпропетровській
області підполковника міліції ОСОБА_2. суворо попереджений за порушення вимог
Етичного кодексу працівника ОВС України та Директиви МВС №8 «Питання службового
етикету працівників органів внутрішніх справ» від 28.04.2004 року під час
спілкування з підлеглими.(а.с.35-40)

Відповідно до ст. З Конституції України, честь і гідність людини визнаються
в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, ст. 270 ЦК України, кожен
має право на повагу до його гідності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині
визнання висловлювання ОСОБА_2.
такими, що порушують його право на честь і гідність, підлягають
задоволенню.

Позивач в позовній заяві наводить відомості про посаду, яку займає ОСОБА_2.,
просить  суд
визнати неправомірними дії відповідача,
як

підполковника міліції, але суд вважає, що оскільки відповідач, як офіцер
МВС України, поніс дисциплінарне стягнення у вигляді суворого попередження,
його дії по відношенню до відповідача не пов*язані з публічно-правовими
відносинами при виконані функції посадової особи, ця справа повинна
вирішуватися не згідно норм КАС України, а згідно норм ЦПК України

В зв*язку з вищезазначеним, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2. повинен нести
відповідальність як фізична особа, тому, в резолютивній частині рішення суд
повинен зазначити відповідача ОСОБА_2.
як фізичну особу, а не як службову особу з визначенням посади і
спеціального звання.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині покладення на відповідача ОСОБА_2.
зобов*язання публічно,
в спосіб,  яким він наніс образу,

вибачитися, є не
обгрунтованими і не підлягають задоволенню, з наступного.

Згідно ст. 297 ЦК України,
кожен має право на повагу до його гідності та честі, які є недоторканими.
Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та
честі.

Честь і гідність згідно ст. 269 ЦК
України належать до особистих немайнових прав фізичної особи. Фізична особа
не може бути позбавлена особистих немайнових прав.

Згідно до ст. 275 ЦК
України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового
права від протиправних Досягань інших осіб. Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими главою З ЦК України.

Главою З ЦК України
приведений вичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Вищезазначеною главою
ЦК України не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав і інтересів, як
покладення зобов*язання публічно, в спосіб,

яким нанесена образа, вибачитися,
тому, вимоги позивача не обґрунтовуються на
законі.

Як визначалося вище, в судовому засіданні встановлено, що позивачу нанесена
образа. Про те, що ОСОБА_2.
образив його, ОСОБА_1 посилається і в позовній заяві.

Але крім того, позивач посилається на норми ЦК України, які регулюють питання спростування недостовірної
інформації (ст. 277 ЦК України).
Але в судовому засіданні встановлено, що відносно ОСОБА_1 недостовірна
інформація не поширювалася, тому, суд не може застосувати норми ст. 277 ЦК України, де мова
йдеться про спростування недостовірної інформації у такий же спосіб, у який
вона була поширена. Указана стаття ЦК
України також не передбачає покладення судом зобов*язання публічного
вибачення.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з
Новомосковського  РВ  УМВС
України  в  Дніпропетровської  області
не

обгрунтовані і
не підлягають задоволенню, з наступного.

В обґрунтування вимог в цій частині позивач посилається на те, що моральна
шкода йому була заподіяна ОСОБА_2,
а оскільки він проходить службу в Новомосковському РВ УМВС України в
Дніпропетровській області, образив його при виконанні службових функцій, то
Новомосковьский РВ УМВС України несе відповідальність за завдану моральну
шкоду.

Такі твердження позивача є помилковими. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав,
але на підставі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала.

В зв*язку з вищенаведеним, Новомосковський РВ УМВС України в
Дніпропетровській області не несе відповідальності за спричинену моральну
шкоду, оскільки моральна шкода спричинена не діями Новомосковського РВ УМВС.

Судом, на підставі ст. 10 ЦПК України неодноразово пропонувалося позивачу
заявити вимоги про стягнення моральної шкоди до ОСОБА_2., але позивач і
його представник категорично наполягали на позовних вимогах в цій частині до
Новомосковського РВ УМВС України в Дніпропетровській області,

відмовлялися
заявляти вимоги в цій частині до ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. 3,28 Конституції України,
гл.З ЦК України,
ст. 23, 270, 275, 297, 1167, ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
до Новомосковського РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про
захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати висловлювання ОСОБА_2, які були висловлені ним 04.11.2005 року на
адресу ОСОБА_1 такими,
що порушують право на честь і гідність ОСОБА_1.

В
задоволенні  іншої частини позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.