Справа №2-818/07
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 травня 2007 року                                                                 Знам'янський
міськрайонний суд

Кіровоградської
області

у   складі: головуючого судді                                                   Яковлєвої
С .В.,

при секретарі                                                                            Осіпенко
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
залу суду в місті Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири від 31.03.1992 року №508, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
поновлення строку для зверненя до суду з позовом про визнання недійсним
договору дарування квартири від 31.03.1992
року №508. Свій
позов обгрунтувала тим, що 31.03.1992
року між позивачем та відповідачем був укладений договір дарування №508 квартири АДРЕСА_1 та належить їй
на праві приватної власності. На період укладення договору дарування позивач
знаходилась в тяжкому стані, готувалась до операції і нерозуміла, що робить,
ввжала, що укладає заповіт і після своєї смерті квартира перейде у власність до
її дочки ОСОБА_2. Після укладення договору дарування і до теперішнього часу
позивач сплачує комунальні послуги, до того ж у вказаній квартирі були суттєво
поліпшені умови, а саме, за власні кошти позивачем була зроблена заміна вхідних
дверей, вікон, зроблене автономне опалення. В даній квартирі відповідач не
проживала 9 років,
так як навчалась і проживала в м.Кіровоград, а в 2001 році разом з дочкою ОСОБА_3 повернулась і вела аморальний
спосіб життя, створювала неможливі умови для спільного проживання, виганяла з
дому, неодноразово мала намір продати квартиру і залишити позивача з
неповнолітньою ОСОБА_3 без житла. Вважає, що вищевказані дії відповідача
відносно позивача та неповнолітньої ОСОБА_3 є підставою для визнання договору
дарування недійсним в зв'язку з тим, що є реальна загроза для позивача та
неповнолітньої ОСОБА_3 залишитись без житла, також просить суд поновити строк
для звернення до суду з даним позовом, оскільки позивач тривалий час хворіла і
хворіє на теперішній час, хворіє і неповнолітня ОСОБА_3.

Позивач в судове засідання з'явилася, повністю підтримує
свій позов, просить суд задовольнити її позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання з'явилася, позовОСОБА_1. не
визнає, вважає, що квартира АДРЕСА_1
належить їй на праві приватної власності і тому вона має право вчиняти будь-які
дії із вказаною квартирою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчив письмові докази
по справі, встановив наступне.

Позивач по справі була власником квартири АДРЕСА_1

2

Згідно договору дарування зазначена вище кооперативна
квартира була подарована позивачем ОСОБА_4., яка в даний час змінила прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_2. Цей факт сторони
в судовому засіданні не заперечують.

Згідно ст.243 ЦК України, що діяв на момент укладення
договору, по договору дарування одна сторона передає безкоштовно іншій стороні
майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі
майна обдаровуваному.

Таким чином з часу укладення договору право
власності на спірну квартиру перейшло до відповідача по справі.

Згідно ст.71 ЦК України (редакції 1963 року) та ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність становить три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася
за захистом своїх прав з пропущеним строком позовної давності. В судовому
засіданні не було встановлено вагомих підстав для поновлення строку позовної
давності, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Суд не може погодитися з доводамиОСОБА_1., що вона
пропустила строк позовної

давності з поважних причин, а саме з причин тривалої
хвороби, оскільки вони не знайшли свого

підтвердження в судовому засіданні.            З копії епікрізуОСОБА_1.  вбачається,
що вона

неодноразово  знаходилася на лікуванні, але суд не може
погодитися з тим, що таке лікування перешкоджала позивачу звернутися з позовом
в межах строку позовної давності.

Крім того, пощзивач в судовому засіданні підтвердила, що
протягом 5 років з
дня укладення договору відносини з відповідачем по справі у неї були добрі і
причин для розірвання договору дарування у неї не було.

Таким чином суд не може визнати поважними причини
пропуску позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст.267 ЦК України
сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.727, 728 ЦК України,
ст.ст.31, 81, 88 ч.2, 213-215,217 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для звернення до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири
від 31.03.1992 року №508.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судові
витрати  по справі віднести на рахунок
позивача.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Кіровоградської
області.