УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді:                       Синельщікової
О.В.,

суддів:                                             Кузнєцової
О.О.,

Горбань В.В.,

при
секретарі:                               Войциховській
Е.В.,

розглянувши у відкритому судову
засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знос самочинної споруди та звільнення самочинно зайнятої
земельної ділянки,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду АР Крим від ЗОЛ 1.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про знос самочинної споруди та звільнення самочинно
зайнятої земельної ділянки.

Вимоги
мотивовані тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Квартира розташована на земельної ділянці, яка,
відповідно до рішення суду, надана їй у користування. Однак, відповідач на
вказаної земельної ділянці, збудував гараж, чим порушив її права
землекористування.

Рішенням суду у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду, ОСОБА_1 принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, як постановлене у порушення норм матеріального та процесуального
закону, за неповно встановленими обставинами справи. Просить направити справу
до суду першої інстанції на новий розгляд.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга необгрунтована і не підлягає задоволенню, а рішення суду
не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів щодо
порушення її прав внаслідок зведення відповідачем гаражу.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи, наданим і ретельно дослідженим доказам, яким
дана належна правова оцінка, на підставі чого ухвалено рішення, яке відповідає

Справа № 22ц-1572/07                                    головуючий суду
першої інстанції Шумов
В.В.,

суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції

Кузнецова О.О.,

2

вимогам процесуального та матеріального закону.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1
є власником квартири АДРЕСА_1 / а.с. 9 /.

Відповідачу належить домоволодіння АДРЕСА_2.

Рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 17.12.2001р. визначений порядок користування
земельною ділянкою між співвласниками будинку АДРЕСА_1 /
а.с. 14 /. Відповідно
до рішення суду, ОСОБА_1
відведена земельна ділянка, яка, згідно матеріалів справи, межує з
земельною ділянкою відповідача.

Судом
встановлено і відповідачем не заперечується, що ним на своїй земельній ділянці
самочинно без оформлення необхідних дозволів та документів збудований гараж.

Відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК
України, будь-яких безперечних доказів у підтвердження доводів за позовом про
зведення гаражу на наданій їй у користування земельній ділянці, у зв'язку з чим
порушено її право землекористувача, позивач суду не надала. Крім того, правом
вимог про знос самочинно зведених будівель та споруд на земельній ділянці, до
якої вона не має будь-якого правового відношення, ОСОБА_1 не наділена.

Таким чином, суд
першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку, що діями ОСОБА_2 права
ОСОБА_1, як землекористувача та власника будинку, не порушені.

З урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи,
характер спірних правовідносин, представленим і дослідженим доказам надав
належну правову оцінку, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене
законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав для скасування якого за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 немає.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 307,
308 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду АР Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 30.11.2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двох місяців з
дня набрання ним законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.

«■