Справа №  2-287/07р
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

20
грудня 2007 року Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого
судді :
Костюк М.І.

при
секретарі :
Пшеничняк В.Й.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Монастириської державної нотаріальної контори про визнання
права власності на 1/3 частину спадкового майна за законом, визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом частково недійсним та визнання договору
купівлі-продажу будинковолодіння недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
Монастириської державної нотаріальної контори про визнання права власності на
1/3 частину спадкового майна за законом, визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом, видане на прізвище ОСОБА_2 частково недійсним, та визнання
договору купівлі-продажу будинковолодіння, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.,  недійсним.

В
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги доповнив, просить визначити йому
додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька, інші заявлені
позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер його батько,
ОСОБА_4, і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із
будинковолодіння в АДРЕСА_1. Мати померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому успадкувати
майно після смерті батька мали право його діти: він, позивач по справі,
сестра, відповідачка. ОСОБА_2  та сестра
ОСОБА_5. Батька він похоронив, а тому вважає, що фактично прийняв спадщину, але
в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк не
звертався. 22.12.2004 р. відповідачка ОСОБА_2 оформила все спадкове майно на
своє ім'я, отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом
, а 11.06.2006р. продала будинковолодіння, яке успадкувала, відповідачці
ОСОБА_3. Вважає, що вказаними діями відповідачка позбавила його законного права
на спадкування, просить визнати за ним право власності на 1/3 частину
будинковолодіння по АДРЕСА_1, визнавши недійсними свідоцтво про право власності
за законом, видане на прізвище ОСОБА_2, та договір купівлі-продажу спірного будинковолодіння
укладеного між ОСОБА_2. та ОСОБА_3.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що після смерті батька відкрилася
спадщина на будинковолодіння в АДРЕСА_1. Оскільки спадщину в установленому
законом строк ніхто не прийняв, 25 жовтня 2004 року за її заявою Монастириський
районний суд визначив їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом, та
22.12.2004 р. на підставі цього рішення отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом, а 11.08.2006 р. продала даний будинок із надвірними
будівлями ОСОБА_3. Інші спадкоємці про вказану угоду знали, оскільки оголошення
про продаж будинку було надруковано в місцевій газеті. Просить в позові
відмовити.

Відповідачка
ОСОБА_3 позов не визнала, в судовому засіданні пояснила, що в серпні місяці
2006 року, за оголошенням, купила будинковолодіння в ОСОБА_2, яке знаходиться в
АДРЕСА_1. Оплатила всі витрати, договір купівлі-продажу посвідчила в державного
нотаріуса, при цьому будь-яких обмежень для продажі в нотаріуса не було.

Допитаний
в судовому засіданні державний нотаріус Монастириського районного нотаріального
округу суду посвідчив, що 22.12.2004 р. на підставі рішення Монастириського
районного суду видав ОСОБА_2 свідоцтво про право власності за законом на
будинковолодіння в АДРЕСА_1, а 11.08.2006 р. посвідчив договір купівлі-продажу
даного будинковолодіння між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. Підстав для відмови у вчиненні
нотаріальної дії у нього не було, стверджує, що свідоцтво про право на спадщину
за законом видав у відповідності до закону.

Заслухавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд
знаходить, що позов до задоволення не підлягає виходячи із слідуючого:

Відповідно
до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти
або не прийняти спадщину.

Статтями
1269, 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину,
має подати до нотаріальної контори особисту заяву на протязі шести місяців,
який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо
спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини
(ст.1272 ЦК України).

ПозивачОСОБА_1,
просить суд поновити (встановити ) йому додатковий строк для прийняття спадщини
після смерті батька, однак поважних причин, в зв'язку з чим він не прийняв
спадщину, не вказав. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що позивач знав
в який час помер батько, приймав участь в його похоронах, був повідомлений, що
відповідачка оформила спадкове майно на своє ім'я, не заперечує, що була
спільна домовленість про розподіл спадкового майна, однак жодних вимог про
поновлення додаткового строку для прийняття спадщини в той час не ставив.
Невиконання усних вимог про розподіл спадкового майна, які не були укладенні у
відповідності до закону, суд не може прийняти до уваги як поважну причину для
визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно
до договору купівлі-продажу продавець передає у власність покупцеві, а покупець
приймає і сплачує за певне майно обумовлену грошову суму.

Згідно
ст.. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і це право належить тільки
власнику (стаття 658 ЦК України).

11
серпня 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нотаріально посвідчили договір
купівлі-продажу будинковолодіння в АДРЕСА_1. Правовстановлюючі документи
належним чином оформлені на продавця, і їх у встановленому порядку сторони не
оспорювали. Крім того, оголошення про продаж спадкового майна було опубліковано
в районній газеті протягом двох років, що було відомо позивачу, який даного
факту не заперечує.

Відповідно
до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

ОСОБА_2
та ОСОБА_3. уклавши договір купівлі-продажу спірного будинковолодіння дійшли
усіх істотних умов договору і на його розірванні не наполягають.

ПозивачОСОБА_1
в судовому засіданні не навів жодних підстав розірвання вказаного договору
купівлі-продажу, що свідчить про те, що позов в цій частині позивача є
безпідставний.

Керуючись
ст. ст.  10, 60, 212,213, ЦПК України,
ст. 328,1268,1269,1270,657,638  ЦК
України суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Монастириської державної нотаріальної контори
про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна за законом,
визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним,
визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання договору
купівлі-продажу будинковолодіння в АДРЕСА_1 недійсним, відмовити за
безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

На
рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через Монастириський районний суд, яка може бути подана
протягом двадцяти діб після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може
бути подана протягом десяти діб з часу його проголошення.

Суддя :