УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22
серпня 2007 року.                                                                           м.  Одеса

Колегія  суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
:   Косогор
Г.О.

суддів :                                    Ткачук О.

Ісаєвої Н.В.

при
секретарі: Забалуєвій Г.М.  розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 20 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою від­повідальністю " Бонь",  ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про ви­знання права власності на кіоск,  витребування його з чужого незаконного
володіння та стягнення моральної шкоди,

встановила :

У січні 2005
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ " Бонь",  ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про визнання права власності на торговий кіоск,  розташований по вул.  Ільфа і Петрова,  47 в м.
Одесі,  витребування кіоску з
незаконного володіння ОСОБА_3 а також стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у
розмірі 10 000 гривень.,  обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим,  що між ТОВ
" Бонь" в особі директора ОСОБА_2 та позивачкою було укладено
договір,  згідно якого ТОВ "
Бонь" зобов'язується оформити дозвільні документи на торгівельну
діяльність кіоску,  який був розміщений
по вул.  Краснова,  12.
Однак в порушення договору ОСОБА_2
оформив кіоск на своє ім'я,  перевіз
його на вул.  Ільфа і Петрова,  47 в м.
Одесі. Зараз торговий павільйон за вказаною адресою на підставі договору
купівлі - продажу від 01 грудня 2004 року належить ОСОБА_3,  тому позивачка вважає договір купівлі -
продажу від 01 грудня 2004 року недійсним та просить визнати право на кіоск за
нею. Також позивачка вказує,  що у
зв'язку з зазначеними обставинами вона не мала можливості займатися
підприємницькою діяльністю,  була змушена
часто змінювати житло,  працювати в
тяжких умовах,  що спричинило розлад
здоров'я,  обґрунтовуючи цим вимоги щодо
стягнення моральної шкоди.

Рішенням
Київського районного суду м.  Одеси від
20 грудня 2006 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю " Бонь",  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання права власності на кіоск,
витребування його з чужого незаконного володіння та стягнення моральної
шкоди - відмовлено.

Справа №
22 ц - 1994/2007                               Категорія - 5

Головуючий
у 1 -й інстанції - Семенов
Д.В.

Доповідач
- Косогор Г.О.

На вказане
рішення суду ОСОБА_1 була принесена апеляційна скарга,  в якій вона просить рішення Київського
районного суду м.  Одеси від 20 грудня
2006 року скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити її позовні вимоги,
вказуючи на порушення судом норм права.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  пояснення сторін,  що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги,  вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у
позові,  районний суд виходив з
того,  що позивачка не надала належних доказів
для доведення заявлених вимог щодо визнання права власності на торговий
павільйон,  витребування його з чужого
незаконного володіння,  а також
спричинення їй моральної шкоди.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом
встановлено,  підтверджено матеріалами
справи,  що рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 18 грудня 2003 року,
яке набрало законної чинності,
ОСОБА_1 відмовлено у позові про визнання дійсним договору
купівлі-продажу торгового павільйону по вул.
Ільфа і Петрова 47 в м. Одесі у зв"язку з тим,  що вона не була власником павільйону,  не мала правовстановлюючих документів на
нього і тому не мала права його продавати.

Після одержання
правовстановлюючих документів на не капітальний пункт за вказаною адресою,  між товариством "Бонь" та ОСОБА_3
був укладений договор його
купівлі-продажу від 01 грудня 2004 року.

ОСОБА_1
не надала доказів про те,  що не мала
можливості займатися підприємницькою діяльністю,  часто змінювала житло,  оскільки не вистачало грошей,  що отримала розлад здоров"я працюючи
взимку на відкритому повітрі.

На підставі
наведеного судова колегія вважає,  що суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,  що позовні вимоги не доказані.

Посилання
апелянта  на порушення судом  ст.
215 ЦПК України не можуть бути підставою для скасування правильного по
суті і справедливого рішення.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що судом не
взяті до уваги докази того,  що саме
ОСОБА_1 є власником спірного павільйону,
не мають суттєвого значення,
оскільки цей факт було перевірено при розгляді вказаної вище цивільної
справи.

А відповідно до
вимог ч.3  ст. 61 ЦПК України,  обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній,  господарській або адміністративній
справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших справ,  у яких беруть участь ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.

Беручи до уваги
наведене,  районний суд правильно вирішив
справу і постановив законне рішення,  а
тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись  ст.
ст.  304,  п.1
ст. 307, 308,  313,  п.1
ст. 314,  315,  317,
319 ЦПК України судова колегія судової палати,

ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення
Київського районного суду м.  Одеси від
20 грудня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.