Справа
№22ц-1840-07      Головуючий 1 -ї
інстанції- Крачкова С .В.
Категорія-26 Доповідач-Галушко Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

08 листопада 2007 року

Судова
палата в цивільних справах

апеляційного
суду Одеської області в складі:

Головуючого:   Галушко Л.А.

Суддів   : Плавич Н.Д.,  Кварталової A.M..

При
секретарі:   Сідоренко Ю.М. За
участю  представника позивача- ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси
апеляційну скаргу ОСОБА_2,  ОСОБА_3
ОСОБА_4, ОСОБА_5на рішення Біляївського районного суду Одеської області від
07.12.2006 року по справі за позовом ОСОБА_2
ОСОБА_6до ОСОБА_4,  ОСОБА_5про
визнання права власності в порядку спадкування та виділ долі з спільного майна.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2002 року ОСОБА_7ТаОСОБА_3

звернулись до суду з позовними вимогами в котрих зазначали,  що

ІНФОРМАЦІЯ_1померОСОБА_8. після смерті котрого відкрилась

спадщина у вигляді земельної ділянки пл. 0, 0543 га,  розташованого на

території садівничого кооперативу „Чайка",  відділення „Буревісник",

Дачненської сільради,  Біляївського
району та незакінчений дачний

будинок. Земельна ділянка належала померлому на підставі Державного

Акту про право приватної власності на землю ОД-06 №2710.

Спадкоємцями      за     законом
являються:     ОСОБА_7

(мати),  ОСОБА_9(батько),  ОСОБА_10(дружина),ОСОБА_11 (син) ОСОБА_12
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9  після смерті
котрого залишилась спадщина у вигляді долі,
після смерті сина-ОСОБА_13 Так як у спадкоємців виник спір щодо часток в
спадковому майні позивачі просили суд провести поділ спільного майна та
виділити їм

35
частин земельної ділянки та житлову кімнату у вигляді 13, 9 кв.м. на першому
поверсі незакінченого садового будинку.

В листопаді 2006 року позивачі уточнили позовні вимоги та просили суд
визнати за ОСОБА_7.- право власності в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9,  визнати за нею право
власності на 23 частини незакінченого будинку під АДРЕСА_1визнати за ОСОБА_6
право власності на 13 цього будинку,  та
виділити їм частку в спадковому майні в натурі та 515 частини земельної
ділянки за ОСОБА_7. та 415 за ОСОБА_6

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2006
року позов задоволено частково.Суд визнав заОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності
на 35 частини земельної ділянки , а за ОСОБА_4та ОСОБА_5-25 частини
спадкового майна. Суд виділив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в натурі цілісну ідеально
належну земельну ділянку площею 342 кв.м.,
зобов'язавши їх влаштувати самостійний в'їзд зі сторони вулиці Лиманної,  а відповідачам земельну ділянку площею 228
кв.м.,  вхід на яку здійснювати через
існуючий вхід зі сторони вул. Лиманної. Одночасно встановив межі поділу
земельних ділянок. В вимогах позивачів в частині незавершеного будівництвом
дачного будинку в СК „Чайка" -відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. таОСОБА_3 ставить питання
про скасування рішення суду в частині відмови про визнання права власності в
порядку спадкування на частину незавершеного будівництвом садового
будинку,  з ухваленням нового про задоволення
заявлених вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 котра діє у власних
інтересах та інтересах неповнолітньогоОСОБА_12 просить скасувати рішення суду з
направленням на новий розгляд,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права. Зокрема посилається на розгляд справи за ії відсутності та відсутності
представника неповнолітньогоОСОБА_12,
без залучення до участі в справі органа опіки та піклування,  що призвело до порушення права власності як
її,  так і неповнолітнього ОСОБА_12
оскільки судом неправильно встановлені долі в спадковому майні.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши осіб,  що з'явились,
доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія дійшла висновку,
що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий     розгляд з огляду на наступне.

Задовольняючи
частково вимоги позивачів,  районний суд
виходив з того,  що відповідачі були
належним чином сповіщені про час та місце судового розгляду. На думку районного
суду,  позивачі є власниками земельної
ділянки в спадковому майні в розмірі 35 її частки,  а відповідачі в розмірі -25 частини.
Одночасно районний суд вважає,  що вимоги
позивачів в частині поділу незавершеного будівництва дачного будинку в СК
„Чайка" задоволенню не піддягають , так як це самочинне будівництво,  проведено без дозволу відповідних органів і
до цього часу належним чином не оформлене,
а тому спадкоємці не набувають права власності на нього.

Проте з таким судженням першої інстанції повністю погодитись не можна,  оскільки він дійшов його в наслідок порушення
норм матеріального та процесуального права.

Після набрання чинності Цивільним Кодексом України до суду з вимогою про
визнання права власності може звертатися не лише особа,  яка здійснила самочинне будівництво,  а й спадкоємець такої,  який прийняв спадщину і фактично є
користувачем земельної ділянки,  на якій
розташований об'єкт самочинного будівництва.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЦК
України,  якщо цивільні
правовідносини не врегульовані цим кодексом,
іншими актами цивільного законодавства або договором,  вони регулюються тими правовими нормами цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини(аналогія закону). У разі неможливості використати
аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно
до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права)

Самочинне будівництво,  що було
повністю або частково здійснене спадкодавцем за життя останнього розглядається
шляхом застосування ч.1 ст.8 , чюЗ та 5 ст.376 ЦК України(аналогія закону).

Таким чином,  із набранням чинності ЦК України в
редакції Закону 2003 року вирішення питання про визнання за спадкоємцем права
власності на самочинно збудований спадкодавцем садовий будинок має відбуватись
на загальних підставах,  із застосуванням
ч.1 ст.8, ч.3 і 5 ст.376 ЦК
України та з'ясуванням як факту прийняття спадщини,  відповідності самочинного будівництва
державним стандартам та нормам при відсутності порушення охоронюваних законом
права та інтересів інших осіб.

В матеріалах справи є доручення від імені ОСОБА_4,  котра від свого імені надала право ОСОБА_14.
здійснювати представництво в суду (а.с.60)

ОСОБА_14.
отримала судове повідомлення про розгляд справи на 07.11.2006 року тільки
14.11.2006 року,  тобто після

проголошення
рішення,  а тому таке повідомлення не
можна вважати належним.(а.с. 147)

Більше того,  суд
розглянув справу за відсутності належного повідомлення неповнолітнього ОСОБА_12
оскільки в виданому дорученні його законного представника- ОСОБА_4,  не зазначено право діяти в його
інтересах(а.с.60).

Матеріалами справи встановлено,  що
після смерті ОСОБА_9 в нотаріальній конторі відмовивсь від спадщини на користь
ОСОБА_2 ОСОБА_16,  котрий до участі в
справі не залучавсь на порушення ст.36 ЦПК України

Суд не залучив до участі в справі органа опіки та піклування,  котрі зобов'язані здійснювати контроль щодо
майна неповнолітніх.

Таким чином,  суд
розглянув справу за відсутності відповідачів,
належним чином не повідомлених про час та місце судового засідання,  без залучення до участі в справі органа опіки
та піклування,  ОСОБА_16  котрий відмовивсь від своєї частки на користь
ОСОБА_2  а тому відповідно до ст.311 п.3,
4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з направленням справи на
новий розгляд.

Керуючись ст.ст.
311 п.3, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія судової палати

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,  СОСОБА_3
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4,
ОСОБА_5задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2006 року
скасувати,  справу направити на новий
розгляд до того ж суду в іншому складі суддів.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.