Справа №
у 1 інстанції Коротких А.Ю.
Доповідач Котула Л.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12     листопада    2007 року        Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

Головуючого
Котули Л.Г.

Суддів Карпенко C.O.,
Наумчука МІ.

При секретарі
Слюзко Ю.М.  розглянула у відкритому
судовому засіданні в м.  Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 12 березня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2006 року ОСОБА_2.
звернувся з позовом до ОСОБА_1.  про стягнення боргу,
посилаючись на те,  що 4 вересня
2003 року він позичив ОСОБА_1.  12 080 доларів США строком до 30 грудня 2003 року

Однак,  в установлений строк відповідач борг не
повернув,  а тому просив стягнути з
відповідача суму боргу,     збитки ,  у зв'язку з інфляцією , 3 відсотки
річних    від,  простроченої суми за період з 1 січня 2004
року по 20.липня 2006 року в сумі 4 926 грн. 85 коп.,  а також проценти за користування грошовими
коштами на рівні однієї облікової ставки НБУ в сумі 12 925 грн. 50 коп.,  а всього 99917 грн. 80 коп.

У
подальшому позивач уточнив свої вимоги і просив стягнути з відповідача
суму,  яка на 31.12.2006 року складала
111 379 грн. 63 коп.,  витрати по наданню
правової допомоги - 10 000 грн.,  та
судовий збір в сумі 1113 грн. 80 коп. і витрати на інформаційне забезпечення -
30 грн.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
12 березня 2007 року позов задоволено.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 суму
основного боргу - 64 386, 14 грн.,
збільшення основної суми боргу за рахунок інфляції(інфляційні) на суму
24 618 , 34 грн.,  проценти на рівні
однієї облікової ставки НБУ за користування грошима у період з 01.01.04 по
31.12.06 - 16 495, 73 грн.,  три проценти
річних за користування грошима після закінчення строку повернення позики -5
879, 44 грн. ,  витрати на правову
допомогу в сумі 1500 грн.,  судовий збір
в сумі 1 075 грн.,  витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30, 00
грн.,  а всього 114 435 грн. 19 коп.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_1.  просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення
,  яким відмовити у задоволені
позову,  оскільки судом неповно з'ясовані
обставини справи та неправильно застосуванні норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду м.
Києва,  дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково.

Задовольняючи
позовні вимоги про стягнення суми боргу ,
суд правильно виходив з того ,  що
відповідач взяв у борг у позивача 12 080 грн. доларів США строком до 30 грудня
2003 року і не повернув їх в добровільному порядку.

Проте
,  при вирішення питання про стягнення з
відповідача на користь позивача суми боргу в національній валюті,  суд безпідставно застосував курс долара до
національної валюти України гривні на час отримання боргу ,  а не на час ухвалення рішення,  а тому виходячи з курсу долара до гривні на
час ухвалення рішення на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: 61
004 грн. (12080 х 5, 05 )

При
вирішенні питання про стягнення коштів за прострочення виконання зобов'язання
суд невірно застосував  ст.  214 ЦК
України,  оскільки цією нормою
передбачалося стягнення боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за
весь час прострочення ,  а також три
проценти річних з простроченої суми,
якщо законом або договором не встановлено інший розмір процентів.

Стягуючи
з відповідача 24 618 грн. 34 коп. інфляції,
суд не врахував,  що договір
позики мав місце в доларах США і проіндексував неіснуючі за договором гривні.
Виходячи з того ,  що такі вимоги
позивача не грунтуються на вимогах закону,
рішення , суду,  в цій частині
підлягає скасуванню з відмовою позивачу у задоволені вимог,  Дійшовши висновку про необхідність
задоволення вимог в частині стягнення трьох відсотків річних за прострочення
зобов»язання за період з 01.01.2004 року по 16.01.2007,  суд помилково застосував ,  як розрахункові,  гривні,
а не предмет договору -долари США.

З огляду на зазначене,  розмір
стягнення буде складати: 5570, 60 грн.( 12080 дол.

США х 3%.:100 х 3 рок.
= 1087, 2 дол. США 362, 4дол.США : 365дн.

х16дн.==15, 89дол.США,  а всього:

1 087, 2
дол. США + 15, 89 дол. США =1103, 09 дол. США х 5.05(курс долара)= 5570, 60
грн. Зазначену суму необхідно стягнути з відповідача,  а не 5 879 грн. 44 коп. При вирішенні спору
суд керувався нормами ЦК України,  при
цьому суд виходив з того,  що допущені
порушення умов договору позики мали місце після набрання новим ЦК України
чинності,  а тому відповідно до п.4, 10
Прикінцевих перехідних положень ЦК України при . вирішенні питання про
відповідальність за порушення виконання зобов'язання повинні застосовуватися
норми нового ЦК України.

.Однак
,  з таким висновком суду не можна
погодитися ,  оскільки зі змісту розписки
ОСОБА_1.  випливає,  що борг
позивачу він повинен повернути до 30 грудня 2003 року,  тобто 31 грудня 2003 року уже має місце
порушення умов договору,  що спростовує
висновки суду ,  що відповідні порушення
були допущені після 1 січня 2004 року.(а.с. 10)

Крім
того,  задовольняючи вимоги про стягнення
з відповідача на користь позивача проценти на рівні облікової ставки
Національного банку України від суми позики відповідно до вимог  ст.
1048 ЦК України ,  суд не звернув
увагу на положення частини 2 цієї статті,
якою передбачено,  що договір
позики вважається безпроцентним,  якщо
він укладений між фізичними особами і не перевищує суму п'ятдесятикратного
розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,  і не пов'язаний із здійсненням
підприємницької діяльності хоча б однією із сторін.

Разом з
тим,  суд на зазначене не звернув увагу і
не надав доказів,  які б свідчили про те
,  що договір позики пов'язаний із
здійсненням підприємницької діяльності однією із сторін.

За таких
обставин,  рішення суду в частиш
стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором позики
підлягає скасуванню і в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню з
наведених підстав.

Згідно
ч.1  ст.
56 ЦПК України   правову
допомогу   може надавати особа,  яка є фахівцем в галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.

У
матеріалах справи відсутні документи,
які б свідчили про те,  що
приватний підприємець ОСОБА_3.  ,  якому позивач відповідно до квитанції № 7 від
5 січня 2007 року сплатив 10 000 грн. за надання правової допомоги,  є фахівцем у галузі права і за законом має
право на надання такої допомоги.

Відповідно
до довіреності від шостого жовтня 2006 року ОСОБА_3.  надано позивачем повноваження представляти
його інтереси в суді. Саме в такому процесуальному статусі згідно з протоколами
судових засідань ОСОБА_3.  приймав участь
у судових засіданнях.

За таких
обставин,  рішення суду і в цій частині
підлягає скасуванню з відмовою у задоволені вимог.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304, 307,
309,  316 ЦПК України колегія
суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково. Рішення Деснянського районного суду м.  Києва від 12 березня 2007 року в частині
стягнення з ОСОБА_1.  збитків,
викликаних інфляцією та коштів за прострочення виконання зобов'язання та
процентів за користування грошовими коштами та витрати на правову допомогу скасувати.

У
частині вимог про стягнення збитків викликаних інфляцією та процентів за
користування грошовими коштами та правову допомогу відмовити,  а в частині вимог про стягнення коштів за
прострочення виконання зобов'язання стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5570
грн. 60 коп.

Рішення
суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2
основного боргу змінити ,  зменшивши суму
боргу,  що підлягає стягненню з 64 386
грн. 14 коп. до 61 004 грн.

Рішення
суду набирає чинності з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.