Справа№2 „а"-88/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10 травня   2007р.
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:      головуючого - судді Пустовіт З.П. при
секретарі Гоноболіній О.І., з участю адвоката ОСОБА_2.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до державного підприємства „Бердянський морський торговельний
порт" про визнання відмови в передачі у власність житлового приміщення в
порядку приватизації незаконним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ДП „Бердянський морський
торговельний порт", який вона та її представник ОСОБА_2. підтримали в
судовому засіданні та просили визнати незаконним відмову відповідача щодо
передачі позивачу у власність в порядку приватизації АДРЕСА_1та зобов'язати
відповідача передати їй у власність зазначену квартиру в порядку, встановленому
Законом України „Про приватизацію державного житлового фонду".

В обґрунтування позовних вимог позивач в судовому
засіданні пояснила, що 29.05.1992
року за сімейними обставинами через комітет з обміну жилих приміщень
виконкому Бердянської міської ради її сім'я із 5-ти осіб, яка проживала в
трикімнатній ізольованій АДРЕСА_2, провела обмін займаного житлового
приміщення. На підставі ордеру на жиле приміщення №378 від 29.05.1992 року, виданого
виконкомом Бердянської ради народних депутатів, вона разом із своєю матір'ю
ОСОБА_3, дочками ОСОБА_4і ОСОБА_5, вселилась в АДРЕСА_1. Зазначена квартира
являє собою ізольоване жиле приміщення, забезпечене газопостачанням, опаленням,
водопостачанням, з обладнанням каналізації, електропостачання з підключенням до
міських мереж, розташована на першому поверсі будинку з обладнанням
відокремленого входу-виходу, загальною площею 61,6 кв.м., з наступними приміщеннями згідно плану: жила
кімната площею 17,2 кв.м.,
жила кімната площею 12,9
кв.м., столова площею 12,0
кв.м., кухня площею 5,2
кв.м., санвузол площею 5,2
кв.м. і коридор площею 5,6
кв.м. На її заяву в 1999
році щодо передачі у власність квартири на підставі Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду" начальником морського порту було
дано згоду за умови компенсації витрат порту, пов'язаних з ремонтом будівлі та
її утриманням пропорційно займаної нею площі. Названі умови відповідача
стосовно приватизації були незаконними та суперечили Закону, тому вона не
погодилась з ними. На наступну її заяву щодо приватизації квартири начальник
порту

листом від 16.08.2006 року повідомив,
що АДРЕСА_1 розташована
в будинку, зареєстрованому як гуртожиток, а тому приватизації не підлягає.
Позивач вважає таку відмову незаконною, оскільки за даними інвентарної справи,
зазначений будинок було збудовано в 1932 році, а після його відновлення у
післявоєнні роки реконструйований з обладнанням декількох ізольованих квартир.
Погоджуючись на обмін АДРЕСА_1на благоустроєну ізольовану квартиру в
багатоквартирному будинку по пр. Пролетарському, відповідач фактично дав згоду
на постійне користування цією квартирою складом сім'ї позивача із зміною
правового статуту гуртожитку на окрему квартиру, що підтверджується перевіркою
прокуратури М.Бердянська та винесеною нею постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 21.09.06р. Згідно технічного висновку ТОВ
„Бердянськгражданпроект" №151 від 23.12.2004 року планування АДРЕСА_1відповідає
вимогам ДБН 79-92 «Жилі будинки для індивідуальних забудовників України», СНІП
2.08.01-89 „Жилі будівлі". Санітарні та пожежні вимоги не порушені. Не
оспорюючи факту використання відповідачем будинку в післявоєнні роки як
гуртожитку, позивач зазначає, що ні на початку будівництва, ні в наступні роки
юридично правовий статус будинку не оформлявся, тому на зазначені жилі
приміщення правові наслідки „гуртожитку" не розповсюджуються. Оскільки
спірна квартира передана їй в користування в порядку обміну за згодою
відповідача для постійного проживання зі статусом окрема квартира, а не як
гуртожиток, а АДРЕСА_1не був зареєстрований як гуртожиток, позивач вважає
відмову в приватизації незаконною та просить зобов'язати відповідача передати
їй у власність квартиру в порядку приватизації.

Представник позивача ОСОБА_2. додатково пояснив, що
згідно ст.2 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду"
приватизації не підлягають кімнати в гуртожитках. Представником відповідача не
надано суду доказів, що АДРЕСА_1в м. Бердянську, який перебуває на балансі ДП
„Бердянський морський торговельний порт", є гуртожитком. Рішення виконкому
про надання статусу гуртожитку взагалі відсутнє, і будинок не зареєстрований як
гуртожиток. Ні в морпорту, ні у виконкомі Бердянської міської ради немає даних
про відведення земельної ділянки під будівництво гуртожитку. Крім цього,
Бердянська СЕС повинна була дати дозвіл на заселення гуртожитку, проте такого
дозволу не видавалось. Позивачу було видано ордер на жиле приміщення, а не на
поселення в кімнату гуртожитку. Відповідач відмовив ОСОБА_1 в приватизації
квартири, посилаючись на ст. 2
Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду",
зазначаючи, що не підлягають приватизації кімнати в гуртожитках, проте згідно
технічного висновку ТОВ „Бердянськгражданпроект" АДРЕСА_1є жилою квартирою
відповідно до будівельних норм та СНіПів, що не заперечується і самим
відповідачем, тому вважає відмову в приватизації незаконною, просить позов
задовольнити.

Представник відповідача за дорученням Харченко В.Є.
позовні вимоги не визнав та пояснив, що за даними обліку основних фондів
зазначений будинок є гуртожитком, і квартира ОСОБА_1 знаходиться в цій будівлі.
Будинок до комунальної власності територіальної громади не передавався і перебуває
на балансі ДП „Бердянський морський торговельний порт". Відповідно до акту
про відвід земельної ділянки від 1995
року земля надана у постійне користування для розміщення гуртожитку та
відповідно до технічного паспорту на будівлю вона є

гуртожитком
і укомплектована спеціальним персоналом. Оскільки АДРЕСА_1, то відмова
відповідача з посиланням на ст.2 Закону України „Про приватизацію державного
житлового фонду" є законною, просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, його
представника, представника відповідача, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позову та наявності підстав для його задоволення.

Судом встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що
відповідно до рішення комітету з обміну жилих приміщень №9 від 29.05.1992 року з дозволу
ДП. „Бердянський морський торговельний порт" було проведено обмін, в
результаті якого родина Майбороди обміняла благоустроєну ізольовану трикімнатну
АДРЕСА_1 в
АДРЕСА_2При цьому позивачу ОСОБА_1 на склад сім'ї із 4-х осіб був виданий
ордер №378 від 29 травня 1992 року на жиле
приміщення жилою площею 31
кв.м., яке складається з 2-х
кімнат за адресою АДРЕСА_1що підтверджується копією зазначеного ордеру,
копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.09.2006 року.

Крім цього, згідно технічного висновку №151 від 23.12.2004
року, виготовленого ТОВ «Бердянськгражданпроект» АДРЕСА_1є ізольованою
жилою квартирою, планування якої відповідає вимогам ДБН 79-92 «Жилі будинки для
індивідуальних забудовників України», СНІП 2.08.01-89 «Жилі будівлі», що
підтверджується копією технічного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЖК України під гуртожитки надаються спеціально споруджені
або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Згідно ч.2 ст. 127 ЖК України
жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної,
міської ради.

В судовому засіданні встановлено, що на заяву позивача від 07.08.2006 року відносно
приватизації займаного її родиною житла ОСОБА_1. отримала відповідь №А-22-104 від
16.08.2006 року ДП
«Бердянський морський торговельний порт, підписану її начальником, що будівля
зареєстрована як гуртожиток та згідно із нормами Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду» кімнати в гуртожитку не підлягають
приватизації. Питання приватизації може бути вирішено за умови передачі
гуртожитку до комунальної власності, що підтверджується копією листа №А-22-104
від 16 серпня 2006 року, тобто ОСОБА_1 було відмовлено в приватизації її
квартири.

Відповідно до ч.1-3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Разом з тим в ході судового засідання не було добуто
беззаперечних доказів того, що АДРЕСА_1в м. Бердянську є гуртожитком, оскільки
відповідачем не надано рішення виконкому про надання йому статусу гуртожитку та
щодо його реєстрації у виконкомі як гуртожитку. Згідно довідки б/н від 10.05.07
року ДП «Бердянський морський торговельний порт» в архіві підприємства відсутнє
рішення виконкому Бердянської міської ради щодо статусу гуртожитку. Аналогічна

відповідь
міститься у листі державного архіву Запорізької області №06-11/60 від 22.02.2007 року щодо
відсутності в протоколах засідань Бердянського міськвиконкому за 1951 рік рішення про
надання АДРЕСА_2статусу гуртожитку.

Статтею 2 Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду» заборонено приватизацію
кімнати в гуртожитку, однак судом встановлено, що позивач в результаті обміну,
згоду на який дав відповідач, отримала благоустроєну ізольовану квартиру, а не
кімнату, на заселення якої їй на склад сім'ї було видано ордер на жиле
приміщення, а не спеціальний ордер на житлову площу у гуртожитку.

За таких доказів та встановлених обставин суд приходить до висновку щодо
незаконності відмови з боку відповідача щодо передачі у власність позивачу в
порядку приватизації займаної АДРЕСА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 79, 84, 127-129 ЖК
України, ст. 2 Закону
України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати незаконною відмову державного підприємства
„Бердянський морський торговельний порт" щодо передачі ОСОБА_1у
власністьАДРЕСА_1, в порядку приватизації.

Зобов'язати державне підприємство „Бердянський морський
торговельний порт" передати ОСОБА_1у власність АДРЕСА_1в порядку,
встановленому Законом України „Про приватизацію державного житлового
фонду".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК
України.