№21(2)                                                             інстанції
УХВАЛА

Іменем    України

27
вересня 2007 року                                                                        м.
Кривий Ріг

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
судді - БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,

суддів -
ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О.

при секретарі -
Гладиш К.І.,

за участю -
представника Відділення Фонду Бершадської

Людмили
Станіславаівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2007року за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області, Відкритого акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення недоотриманих сум
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2007року позов
ОСОБА_1 задоволено частково, на користь позивача стягнуто: з Відкритого
акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"(далі -
ВАТ "КЗРК") недотриманні суми у відшкодування шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, за період з 01.01.1996р. по 01.04.2001р. в сумі 10653
грн.72коп.; з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - Відділення Фонду) заборгованість
по щомісячних платежах за період 01.04.2001р. по 01.12.2005р у сумі 18395грн.
32коп. та щомісячні страхові виплати в розмірі 639грн. 09коп. починаючи з
01.12.2005р.

В
апеляційній скарзі Відділення Фонду просить скасувати рішення суду в частині
стягнення з нього сум та направити справу на новий розгляд, оскільки, на його
думку, суд першої інстанції безпідставно притягнув його до участі в справі в
якості відповідача; неправильно застосував п. 28 «Правил відшкодування
шкоди....» та безпідставно застосував коефіцієнти підвищення тарифних ставок та
посадових окладів 2,5 з 01.01.1996р. і з 01.06.1997р. на коефіцієнт росту
тарифних ставок і окладів 1,25 без урахування зміни  структури заробітної плати;  не
взяв до уваги  вимоги

постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від
24.10.2003 р. «Про внесення
змін і доповнень до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р.
№ 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди», згідно якого перерахунок страхових виплат проводиться лише у випадках,
встановлених ст.29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які призвели до втрати працездатності"; не застосував
трирічний строк позовної давності.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 тривалий час працював у
шкідливих умовах праці на ш.«Гвардійська» виробничого об'єднання «Кривбасруда»,
правонаступником якого є ВАТ "КЗРК", в якості бурильника, прохідника
6-го розряду з правом ведення вибухових робіт, внаслідок чого отримав
професійне захворювання.

За висновком
ЛТЕК від 19.09.1990р. позивачеві (вперше) встановлено 50% втрати професійної
працездатності, з 19.09.1993р. ступень втрати професійної працездатності
збільшився до 60%. При переогляді 01.10.2000р. позивачу встановлено 40% втрати
працездатності безстроково.

Позивачем
поставлено питання про неправильне коригування сум відшкодування втраченого
заробітку та стягнення недоотриманих сум за період з 01 січня 1996 року.

Частково
задовольняючи позов, суд погодився із доводами позивача стосовно того, що під
час перерахунку сум відшкодування шкоди підприємство неправильно застосувало з
01.01.1996р. коефіцієнт 1,25 фактичного підвищення середньої заробітної плати
працюючих замість встановленого спільною постановою адміністрації і профспілки ВО «Кривбасруда»
№1/6 від 26.01.1996р. коефіцієнту підвищення тарифних ставок та посадових
окладів, у зв'язку із чим при перерахунку сум відшкодування шкоди застосував
коефіцієнт підвищення тарифних ставок 2,5.

Однак з
таким висновком суду щодо наявності підстав для перерахунку щомісячних платежів
погодитись неможна, оскільки, змінюючи розмір щомісячних виплат, суд першої
інстанції не перевірив, чи відбулося фактично підвищення заробітної плати по
підприємству, не витребував відомості про нарахування і одержання заробітної
плати за професією позивача за оспорюваний період, тобто на час виплати
відшкодування шкоди підприємством.

Стягуючи
на користь позивача суми недоплачених виплат за період з 1996 року, суд не
звернув уваги на норми ст. 71 ЦК
1963р. (з урахуванням

правила
п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
2003р.) та на роз'яснення, викладені в пунктах 1, 1-1, 1-2, 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з
наступними змінами), згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна давність),
встановлюється тривалістю у три роки. У випадку, коли вимоги потерпілого
стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або
роботодавцем (у тому числі й у разі неправильного обчислення суми щомісячних
платежів) при задоволенні позову, кошти стягуються за час, що не перевищує
трьох останніх років, які передували моменту звернення особи до суду.

Відповідно до
Закону від 23 вересня 1999р. № 1105-X1У "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особам, які потерпіли на виробництві, до 01 квітня 2001р..
Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з моменту передачі
відповідними підприємствами в установленому порядку документів, що
підтверджують право цих працівників на такі послуги.

Однак, стягуючи
з Відділення Фонду щомісячні страхові платежі за період з 01 квітня 2001р., суд
не звернув уваги на це правило та не встановив, чи дотримано позивачем строк
позовної давності при пред'явленні вимог до Відділення Фонду з урахуванням
наведених мотивів.

Крім
того, відповідно до пункту 28 Правил перерахований або нарахований розмір
втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної
працездатності не може бути більшим від середнього заробітку відповідного
працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом
повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Вирішуючи
спір суд не звернув уваги на зазначене положення й не з'ясував розмір
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунок на повний календарний місяць роботи, та чи не буде перевищувати
розмір відшкодування нарахованого позивачу встановлені обмеження.

Довідка на
(а.с.35) не відповідає вимогам зазначеного пункту Правил.

У
зв'язку з тим, що суд першої інстанції розглянув не всі позовні вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції, крім того, порушив норми матеріального та процесуального
права, колегія суддів зважає, що ухвалене рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 303 ч.3, 307, 311 ч. 1 п. 5, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2007року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом   двох місяців з дня набрання нею законної
сили.