УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
серпня 2007 року.                                                                                                   м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у
складі;

головуючого -
Троїцької Л.Л.,

суддів;
Каранфілової Л.Л.,  Оверіної О.В.,  Сидоренко І.П.,  Фальчука В.П.,

розглянувши
в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 07 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 24 січня 2005 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та третіх осіб на стороні
відповідача,  які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору - житлово-комунальне об'єднання Запорізького
заводу «Радіоприбор»,  органу опіки та
піклування Жовтневої районної адміністрації м.
Запоріжжя,  ОСОБА_5 про визнання
втратившими право користування жилим приміщенням та зобов'язанням зняти з
реєстраційного обліку,  та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
вселення з дітьми в квартиру та в зобов'язанні не перешкоджати користуватися
житлом -

встановила:

15.11.2002       року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом,  в якому просив визнати

втратившими право користування житлом - кв.АДРЕСА_1,  яка належить на праві власності заводу
«Радіоприбор»,  ОСОБА_2 та її дітей -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв'язку з тим,  що вони
у спірному

приміщенні не проживають без поважних причин більше шести місяців,  відмовляються

сплачувати квартирну плату та комунальні послуги.

21.05.2003        року ОСОБА_2
звернулася до ОСОБА_1 з

зустрічним позовом,  в якому просила
суд вселити її та доньок у спірну квартиру,
так як

більшу частину свого життя позивачка та діти прожили у цьому житлі.
Так,  з березня по

квітень 2002 року ОСОБА_2 доглядала за матір'ю і мешкала у спірній

квартирі; 09.12.2002 року мала намір знову поселитися в квартирі,  але позивач не впустив

її до житла.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 07 жовтня 2004 року,  яке залишене
без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 січня 2005 року,  в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено,  зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено у повному
обсязі. ОСОБА_2 разом з дітьми вселена в квартиру АДРЕСА_1.

Судом
першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_2
та її діти не проживали в кв.АДРЕСА_1 з поважних причин,  у зв'язку з неприязненими стосунками,  які виникли з позивачем.

Судом
апеляційної інстанції встановлено,  що ОСОБА_1 не
зазначив,  коли саме він почав оспорювати
право відповідачів на спірне житло.

Справа
№33ц-426/07                                                                                            Категорія
ЦП -13;

Головуючий у
першій інстанції Васецька В.В.,

Доповідач
Фальчук В.П.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1
просить судові рішення скасувати та справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції посилаючись на те,
що судами неправильно застосовані норми матеріального права та порушені
норми процесуального права,  що призвело
до неправильного вирішення справи.

Касаційна
скарга не підлягає задоволенню,  тому що
рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції постановлені
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно  ст. 71 ЖК України,  при тимчасовій відсутності членів сім'ї
наймача квартири,  за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно
до  ст. 72 ЖК України визнання особи
такою,  що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені
строки,  проводиться в судовому порядку.

Судами
законно та обґрунтовано встановлено,  що
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 не втратили право користування
кв.АДРЕСА_1 хоча і не проживали у квартирі протягом шести місяців,  так як це було викликано поважною причиною,  а саме -неприязненими стосунками,  які виникли між сторонами у справі щодо
приватизації житла,  оплати комунальних
послуг,  втручання ОСОБА_1 і ОСОБА_5 в
сімейне життя ОСОБА_2,  які робили
неможливим їх проживання в одній квартирі.

Частиною
1  ст. 64 ЖК України визначено,  що члени сім'ї наймача та особи,  які перестали бути членами сім'ї
наймача,  які проживають разом з ним,  користуються нарівні з наймачем усіма правами
і несуть усі обов'язки,  що випливають із
зазначеного договору.

Приймаючи
до уваги,  що ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 були членами сім'ї наймача та проживали разом з ним в одній
квартирі,  вони мають право користуватися
спірною квартирою нарівні з ОСОБА_1 і ОСОБА_5. Тому судами правомірно прийняте
рішення про їх вселення в кв.АДРЕСА_1.

Касаційна
скарга ОСОБА_1 не
містить законних підстав та обґрунтованих доводів для скасування судових рішень
та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно  ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу,  якщо
визнає,  що рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст. 333, 335, п.1ч.1 ст. 336,
ст. 337,  343 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 -
відхилити. Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 07 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 24 січня 2005 року - залишити без змін. Ухвала набирає законної
сили з моменті її проголошення.