АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1111/ 2007                        Головуючий
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня   2007 року                         м.Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області у складі

Головуючого
-судді Прядкіної О.В.

Суддів Дряниці
Ю.В., Макарчука М.А.

При
секретарі  Лимар О.М.

З участю

Позивача

Представника
позивача

Відповідача

представника
відповідача

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою  ОСОБА_1

на рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 березня   2007р.

по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує
навчатися треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4

судова колегія,
заслухавши  доповідь судді-доповідача
апеляційного суду Прядкіної О.В.,
-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 березня 2007р.
позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1. на її користь
аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8
частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 лютого 2007р. до 30
червня 2009р., тобто на період навчання.

Стягнуто із
ОСОБА_1. судовий
збір на користь держави 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення суду
оскаржене ОСОБА_1. , який в
апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд неповно
з»ясував обставини справи, зокрема, що стосуються його матеріального стану та
можливості надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів,
перевіривши справу в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що
вона не підлягає задоволенню з таких підстав :

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції вірно встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що  сторони до 25 липня 1990р. перебували в
зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку ОСОБА_3на,ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розірвання шлюбу дочка  залишилась
проживати з матір»ю і знаходитись на її утриманні.

Обов'язок
батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової
сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує
18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до
ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів
мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з
яким вони проживають.

У разі заявления позову одним із
батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин
визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на
користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. В ході розгляду даної справи
ОСОБА_3 приймала участь в якості третьої особи.

Відповідно до
ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення
аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із
батьків, з яким вони проживають.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_3 Т.А , 30.11.1988р.народження, на утримання якої
стягнуті аліменти, є студенткою першого курсу денного відділення Полтавської
державної аграрної академії та з 01 вересня 2006р. тимчасово, на період
навчання проживає в гуртожитку у АДРЕСА_1, залишаючись бути членом сім»ї   позивача. Щомісячна плата за проживання

в гуртожитку
становить 75 грн. ( а.с.66).

Вирішуючи
питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує
навчання , суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку , що
повнолітня ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги .

Посилання
апелянта на те, що дочка сторін по справі фактично не проживає з матір»ю , тому
остання не має права на звернення до суду з таким позовом не ґрунтуються на
вимогах закону.

Встановивши
зазначені обставини, суд першої інстанції правильно застосував норми Сімейного
Кодексу України, не допустив порушення процесуального закону, врахувавши,
що   відповідач має постійний доход .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував
матеріальний стан відповідача також не заслуговують до уваги, так як місцевий
суд саме з врахуванням стану ОСОБА_1ов»я ОСОБА_1., сплати ним аліментів на утримання другої дочки -
ОСОБА_1правомірно зменшив розмір аліментів, які просила стягнути   позивач.

Апеляційна
скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доказування, які б спростували
висновок суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
303,307,308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавського області від 20 березня 2007
року  залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена  в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.