Справа №2 2ц-828/200 7 рік.
інстанції - Ільченко O.І.
Доповідач - Заболотний
УХВАЛА

Іменем      України

15 травня 2007 року                                                                                            м.  Чернігів

Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого:        Коренькової З.Д.

суддів:                   Заболотного В.М. ,    Бобрової І.О.

при
секретарі:       Мехед Т.О.,

з участю:
позивача ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну

скаргу     ОСОБА_2
на     рішення     Прилуцького

міськрайонного
суду Чернігівської області від 06
березня 2007 року по
справі

за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про захист прав
власника,  відшкодування моральної
шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

В лютому
2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав власника,  відшкодування моральної шкоди,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що відповідач декілька років назад висадив на
своїй земельній ділянці ялинку на відстані 0, 3 м від суміжної межі з позивачем.  Це є порушенням прав позивача,  як власника земельної ділянки,  також порушенням державних будівельних
норм.  Оскільки,  на час обстеження у жовтні 2006 року висота
ялинки становила близько 2 м,  листом
виконкому Прилуцької міської ради ОСОБА_2 було рекомендовано пересадити ялинку
на відстань не менше 3-х м від межі сусідньої ділянки та підтримувати
добросусідські відносини. Але,
рекомендації міської ради відповідачем були проігноровані. Через
бездіяльність відповідача,  позивач
зазнав і моральні страждання,  що
виразилось у вимушеності змінити звичний спосіб життя,  перебуваючи у постійному нервовому стані.
Просив суд зобов'язати ОСОБА_2 зрізати ялинку,
висаджену біля межі земельних ділянок на відстані 3-х м та стягнути на
свою користь з відповідача 500 грн. моральної шкоди,  судові витрати.

В
процесі розгляду справи позивач змінив позовні вимоги і просив лише стягнути на
свою користь 300 грн.
моральної шкоди,  оскільки на час
розгляду справи відповідач спиляв ялинку.

Рішенням
Прилуцького міськрайонного суду від 06
березня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково,
стягнуто з ОСОБА_2 150
грн. моральної шкоди і 41
грн. 50 коп.
понесених позивачем судових витрат. Суд прийшов до висновку про те,  що бездіяльність відповідача,  дійсно змусила позивача з метою відновлення
порушених його прав як власника звертатися до різних органів,  що вносило дискомфорт в налагоджений ритм
повсякденного

2

життя,  несучи психологічні страждання позивачу.
Також,  суд врахував,  що відповідач добровільно за час розгляду
справи спиляв ялинку,  але це не
виключило його відповідальності перед позивачем за порушення прав власника
суміжних земельних ділянок. Врахувавши глибину та тривалість душевних страждань
позивача,  суд прийшов до висновку,  що сума морального відшкодування має бути
стягнута в розмірі 150 грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати і ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову. Посилається на те,  що на момент складання акту,  який був взятий судом до уваги,  ніяких перешкод у користуванні земельною
ділянкою ялинка не створювала,  а якщо б
такі перешкоди і могли виникнути у майбутньому,
то наданий час це вже є неможливим,
оскільки ялинка вже спиляна. Також,
вважає,  що ніяких моральних
страждань позивачу спричинено не було,
оскільки,  як зазначалось ним у
позовній заяві,  порушення прав позивача
виникне у майбутньому.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
позивача,  перевіривши доводи скарги та
матеріали справи,  апеляційний суд
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  виходячи з наступного.

Стаття 386 ЦК України
передбачає право власника (в даному випадку власника суміжної земельної
ділянки),  права якого порушені,  на відшкодування завданої моральної шкоди.
Відповідно до  ст. 1167 цього
Кодексу,  моральна шкода,  завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовуються особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

Стягнувши
з ОСОБА_2 на користь позивача 150грн. морального відшкодування,  суд першої інстанції обґрунтовано виходив з
того,  що через бездіяльність
відповідача,  а саме через його
нереагування на рекомендації позивача і Прилуцької міськради пересадити ялинку
на відповідну відстань від межі сусідньої земельної ділянки,  позивачу була заподіяна моральна шкода.

Розмір
морального відшкодування відповідає принципу розумності та справедливості,  і на думку апеляційного суду,  є адекватним тим моральним стражданням і
переживанням,  яких зазнав позивач.

За таких
обставин,  рішення суду першої інстанції
є законним і обґрунтованим,
постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  а доводи апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307-308,  313-315,
317 ЦПК України,
суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити,  а рішення Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 06
березня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.