УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

9 липня
2007 року                                                                    м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі: Черемиської М. Є.,  Висоцької B.C.,  Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом відкритого акціонерного товариства (далі
-ВАТ) „РОДОВІД БАНК" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
3-я особа ВГІРФО Солом'янського РУГУ МВС України в м.  Києві про усунення перешкод в здійсненні
права власності та виселенні та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ВАТ „РОДОВІД
БАНК" про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частину
будинку за касаційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_4,  ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного
суду м.  Києва від 24 листопада 2004
року,  додаткове рішення Солом'янського
районного суду м.  Києва від 27 січня
2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 25 березня 2005 року,

встановила:

У липні
2002 року АКБ
„Перкомбанк",  правонаступником
якого з 30.09.2004 року є ВАТ „РОДОВІД БАНК",  звернувся до відповідачів з позовом про
усунення перешкод у здійсненні права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1
та про виселення.

Позивач
зазначив,  що спірна частина квартири
раніше належала ОСОБА_1 на праві власності. В 1997 році ОСОБА_1 отримав у банку
кредит,  який не повернув,  у зв'язку з чим 30.09.1998 року було зроблено
виконавчий напис.  Закладена частина будинку
реалізована з прилюдних торгів не була,
тому на підставі  ст.  61 Закону України „Про виконавче
провадження" була передана банку,
про що 19.02.2002 року видано свідоцтво про право власності. Банк має
намір розпорядитися належною йому частиною будинку,  але відповідачі перешкоджають цьому,  відмовляються виселитися.

ОСОБА_1
звернувся з зустрічним позовом,  в якому
просив визнати свідоцтво про право власності на Уг частину спірної квартири
недійсним,  посилаючись на те,  що будинок було передано у власність позивача
незаконно.

Рішенням
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 24.11.2004 року,  додатковим рішенням
цього ж суду від 27 січня 2005 року,
залишеним ухвалою Апеляційного суду м.
Києва   від 25.03.2005 p.,  позовні
вимоги задоволені : відповідачі

Справа
№33ц-1192 кс 07                          Категорія
ЦП:11

Головуючий у 1-й
інстанції ШерсметьсвоїЛ.Л. Доповідач Висоцька B.C.

зобов'язані
не чинити перешкод в здійсненні права власності та виселені з АДРЕСА_1. В
позові ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частину
будинку відмовлено.

ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_4 ,  ОСОБА_3  подали касаційну скаргу на зазначені
рішення,  посилаючись на невірну оцінку
зібраним доказам,  неправильне
застосування норм матеріального і процесуального права,  в зв'язку з чим ставлять питання про зміну
судових рішень,  просять відмовити в
задоволенні позову ВАТ „РОДОВІД БАНК" та задовольнити зустрічний позов.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача за первісним позовом,
суд першої інстанції виходив з того,
що спірне майно передано у власність позивача правильно,  є законною його власністю,  а його утримання відповідачами порушує права
власника.

Апеляційний суд
обґрунтовано погодився з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4,
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Солом'янського районного суду м.  Києва
від 24 листопада 2004 року,  додаткове
рішення Солом'янського районного суду м.
Києва від 27 січня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва
від 25 березня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.