РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

"12" квітня 2007 року

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого
- Дикун С.І. суддів - Жолудько Л.Д., Демковича Ю.Й. при секретарі - Стець І.В. з участю - позивачки ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2.; адвоката ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою державно-комунальної
міжлікарняної аптеки №128 м.Тернополя на рішення Тернопільського міськрайонного
суду від 29 січня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державно-комунальної
міжлікарняної аптеки №128 м.Тернополя про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

Встановила:

В листопаді 2006
року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до державно-комунальної міжлікарняної
аптеки №128 М.Тернополя (далі -аптеки) про поновлення на роботі та стягнення заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позивачка посилалась на ті
обставини, що працювала у відповідача на посаді провізора і була звільненна з
роботи 05 вересня 2006 року за п.1 ст.40 КзпП України. Зазначивши, що звільнення проведено під
час її тимчасової непрацездатності, без попередньої згоди профспілкової
організації та без врахування її переважного права на залишення на
роботі, позивачка просила задовольнити позов. При цьому позивачка
просила поновити строк звернення до суду за вирішенням трудового спору,
пропущений нею у зв'язку із стаціонарним лікуванням.

Під час
розгляду справи в суді ОСОБА_1 доповнила позовні вимоги і просила
стягнути з відповідача 7000 грн моральної шкоди, завданої їй у зв'язку з порушенням трудових прав.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 29 січня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково. Суд поновив ОСОБА_1 на роботі на посаді провізора
державно-комунальної аптеки №128 М.Тернополя, поновивши їй строк звернення до
суду за вирішенням трудового спору.

Справа №22а-363
2007р.                                              Головуючий у 1 інстанції - Подлісна І.М.

Категорія
-  40                                                                 Доповідач -Дикун С.І.

2 . Вирішено
стягнути з аптеки на користь ОСОБА_1 4982,04 грн заробітку за час
вимушеного прогулу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд допустив
негайне виконання рішення в частині поновлення позивачки на роботі та стягнення
на її користь заробітку за один місяць у сумі 1035,37 грн.

З апеляційною
скаргою на рішення суду звернувся відповідач. Апелянт просив скасувати
рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
При цьому зазначив, що суд прийшов до помилкового висновку про порушення прав позивачки
при її звільненні у період тимчасової
непрацездатності, так як адміністрації аптеки не було відомо про видачу позивачці у день звільнення листка про її
тимчасову непрацездатність.

Під час розгляду
справи в апеляційному суді представник апелянта підтримав вимоги апеляційної
скарги, зазначивши також, що позивачка з 15 вересня 2006 року перебувала на
обліку як безробітна в Тернопільському міському центрі зайнятості, де з жовтня 2006 року по
січень 2007 року отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 2397,43
грн на яку відповідно повинна бути зменшено стягнення суми заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачка апеляційної скарги не визнала.

Судом
встановлено, що наказом відповідача №21 від 05 вересня 2006 року провізора аптеки
ОСОБА_1 було звільнено з роботи за п.1 ст.40 КзпП України з 5 вересня 2006 року.

З 05 вересня по
21 жовтня 2006 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні, що стверджується виданим у
встановленому порядку листком непрацездатності серія НОМЕР_1.

Колегія суддів,
перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до
вимог ч.3 ст.40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу в період його
тимчасової непрацездатності.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з тих обставин, що при звільненні
позивачки за п.1 ст.40 КЗпП відповідачем були порушені її трудові права, оскільки в день
звільнення позивачці видано лікарняний листок про її тимчасову непрацездатність. При
цьому суд підставно поновив позивачці строк звернення до суду за вирішенням трудового спору,
визнавши причини пропуску цього строку: перебування на стаціонарному лікуванні, поважними.

Колегія суддів
погоджується з наведеним висновком, як із таким, що відповідає обставинам
справи та вимогам закону, а тому апеляційна скарга щодо скасування
рішення у наведеній частині не підлягає до задоволення.

Посилання
апелянта, що йому не було відомо про перебування позивачки на лікуванні та
про видачу листка про її тимчасову непрацездатність у день

3

звільнення, колегія судців не приймає до уваги, оскільки
дані посилання не мають
правового значення для вирішення спору.

Однак, при
вирішенні вимог про оплату праці позивачки за час вимушеного
прогулу суд не врахував роз'яснень, даних в п.32 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року (із послідуючими змінами та
доповненнями), відповідно до яких при присудженні
оплати за,час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по
тимчасовій непрацездатності, вихідна
допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по
безробіттю), який працівник мав у цей час.

Суд не
зауважив, що протягом жовтня 2006 року - січня 2007 року включно ОСОБА_1
отримала 2397,43 грн допомоги по безробіттю, що стверджується довідкою
Тернопільського міського центру зайнятості.

За таких обставин, апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, рішення
суду - частковій зміні, а заробіток за час вимушеного прогулу 4982,04 грн, стягнутий судом на користь
позивачки, - зменшенню на суму
2397,43 грн отриманої позивачкою допомоги по безробіттю.

Керуючись ст. ст.307ч.1 п.3; 309,
316 ЦПК України, колегія судців, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу державно-комунальної міжлікарняної аптеки №128 М.Тернополя задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду
від 29 січня 2007 року частково змінити, зменшивши суму стягнення з державно-комунальної
міжлікарняної аптеки №128 м.Тернополя
на користь ОСОБА_1 заробітку за час вимушеного
прогулу до 2584,61 грн. В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене протягом двох
місяців шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.