Справа № 22-807/2007
рік                                   Головуючий
у І інстанції Демочко Т.Є.
35                                                                                     Доповідач
УХВАЛА

іменем України

11  вересня 2007 року колегія судців судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатолі Т.Г.,

суддів  Кочегарової Л.М., Козлова О.М.,

при секретарі
Лепеха А.С., розглянувши    у відкритому
судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1  до
ОСОБА_2  про розірвання шлюбу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1    на рішення
Володарського районного суду Донецької області від 01 серпня 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Володарського районного суду Донецької області від 01 серпня 2007 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати, посилаючись на те, що суд
безпідставно відмовив йому у задоволенні позову, не врахувавши те, що сім'я
остаточно розпалась і поновити стосунки неможливо. При цьому вказує на те, що
суд невірно застосував норми матеріального права. Просить постановити нове
рішення, яким задовольнити його позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача, який просив задовольнити апеляційну
скаргу, заперечення відповідачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом
встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває з
відповідачкою у шлюбі з 24 грудня 2005 року, який зареєстровано Зарянською
сільською радою Володарського району Донецької області, актовий запис № 13, але
сторони проживали разом до серпня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачкою.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сторони
не проживають сумісно короткий час, мають неповнолітню дитину, розлад між ними
носить тимчасовий характер, небажання одного з подружжя проживати разом не є
підставою для розірвання шлюбу, хоча позивач і наполягає на розірванні шлюбу,
але посилається як на підставу розірвання шлюбу на те, що його було засуджено
вироком Першотравневого районного суду від 08.06.2007 року за ст.125 ч.2 КК
України за умисне спричинення відповідачці тілесних ушкоджень, відповідачка ж
проти розірвання шлюбу заперечує.

З
висновками суду не можна не погодитись, так як суд повною мірою з'ясував
обставини справи, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про
розірвання

шлюбу, та інші
обставини, врахував інтереси неповнолітньої дитини, прийняв до уваги положення
закону, які є підставою для розірвання шлюбу.

Згідно
Ч.Ч.2-4 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений
протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини,
крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить
ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини.

Чоловік,
дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності
дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.

Чоловік,
дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною
одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням
суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про
народження дитини.

Сину
сторін - неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час пред'явлення позову і на
час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, ще не виповнився
один рік, а підстав, передбачених ч.ч.3,4 ст.110 СК України, які дають право
позивачу звертатись з таким позовом до спливу зазначених в законі строків, з
матеріалів справи не випливає.

Та
обставина, що позивача засуджено вироком Першотравневого районного суду від
08.06.2007 року за ст.125 ч.2 КК України за умисне спричинення відповідачці
тілесних ушкоджень, на думку колегії суддів, дає право лише відповідачці, як
потерпілій від злочину, звертатись з позовом про розірвання шлюбу до спливу
строків, зазначених в ч.2 ст. 110 СК України.

Інші
доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування норм права, які призвели або могли призвести до неправильного
рішення по справі.

З огляду
на наведене, законних підстав для задоволення позовних вимог про розірвання
шлюбу суд першої інстанції не мав.

З урахуванням
викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено
на підставі ст.110 СК України, відповідає вимогам ст.10, 15, 60, 214,215 ЦПК
України і підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Володарського районного суду Донецької області від 01 серпня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної
інстанції.