Справа № 33-Ц-413 2007 р.                        Головуючий
у суді 1 інстанції Попович
36                                                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня
2007 року                                                                                         місто
Рівне

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області
у складі:

Буцяка
З.І.,  Василевича B.C.,
Гордійчук С. О.

розглянувши
в порядку касаційного провадження у попередньому судовому засіданні справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22
листопада 2004 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від
5 травня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини А
1023,  правонаступником якої після
розформування став військовий склад 2504,
про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

В грудні
2002 року ОСОБА_1  звернулася із
вищезазначеним позовом до військової частини А 1023,  правонаступником якої після розформування
став військовий склад 2504,  посилаючись
на те,  що в результаті незаконного
звільнення з роботи вона та її сім'я тривалий час залишалась без засобів до
існування.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2004 року,  залишеним ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 5 травня 2005 року без змін,  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  до військового складу 2504 про відшкодування
моральної шкоди відмовлено за пропуском строку звернення до суду.

У
поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
ставиться питання про скасування оскаржуваних судових рішень у справі з
підстав неправильного застосування судами норм матеріального і процесуального
права.

В
поясненні на касаційну скаргу військовий склад 2504 просить відмовити в
задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 ,
а рішення Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2004 року
та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2005 року
залишити без змін.

Колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга задоволенню
не підлягає.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє
законність судових рішень лише в межах позовних вимог,  заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з
положеннями статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу,  якщо визнає,  що рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Встановлено,  і це вбачається з матеріалів справи,  що судові рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,  і
доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  331,  332,
335-337 ЦПК України,  колегія
судців Апеляційного суду Рівненської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 травня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.