Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
березня 2007 року Оболонський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді
Маринченко М.М., при секретарі Мамонтовій О.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження квартирою та виселення,

встановив:

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним
позовом посилаючись на те, що за договором дарування від 24 грудня 2005 року
ОСОБА_3 подарувала їй кв. АДРЕСА_1 у м. Києві. Вказана квартира належала
дарувателю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 3 квітня 1993
року, виданого державним комунальним підприємством «Житлофонд» Мінської районної
державної адміністрації м. Києва. ОСОБА_3 була зареєстрована в зазначеній
квартирі та проживала там до своє смерті, до ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_3
в квартирі продовжує проживати її чоловік ОСОБА_2, який в квартирі не
зареєстрований. Вона, як власник квартири, самостійно сплачує комунальні
послуги та квартирну плату та має намір використовувати квартиру для проживання
її сім'ї, проте відповідач на неодноразові прохання виселитися з квартири не
реагує. На підставі викладеного, просила зобов'язати відповідача усунути
перешкоди у здійсненні її права користування та розпорядження квартирою та
виселити відповідача з квартири.

У судовому засіданні позивачка та її представник вказані позовні вимоги
підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову
заперечував посилаючись на те, що відповідач являється чоловіком покійної
ОСОБА_3 з 2002 року, проте проживає у спірній квартирі уже 8 років. Він робив
ремонт в квартирі, до смерті дружини сплачував комунальні платежі. Відповідач
хоч і прописаний за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, проте
фактично житлом не забезпечений, оскільки в квартирі проживають його родичі.
Крім того, представник відповідача зазначив, що договір дарування квартири від
24 грудня 2005 року було укладено без відома відповідача. В подальшому дружина
відповідача мала намір вирішити питання про визнання договору недійсним, проте
не встигла це зробити, оскільки померла.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника
відповідача дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником кв. АДРЕСА_1 у м. Києві являється ОСОБА_1
на підставі договору дарування від 24 грудня 2005 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4. Вказана квартира
подарована позивачці ОСОБА_3, якій квартира належала на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 3 квітня 1993 року, виданого державним комунальним
підприємством «Житлофонд» Мінської районної державної адміністрації м. Києва.

У спірній квартирі ніхто не зареєстрований, проте в ній проживає ОСОБА_2
-чоловік ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в кв. АДРЕСА_2 в
м. Києві та являється співвласником вказаної квартири. Після смерті дружини
ОСОБА_2 змінив замки на вхідних дверях до спірної квартири, внаслідок чого
позивачка не може до неї потрапити. На прохання позивачки звільнити квартиру
відповідач не реагує. Вказані обставини не заперечувалися представником
відповідача.

Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК
України, ст. 4 Закону України «Про власність» власник володіє,
користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності
є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК
України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру),
користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і
мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Оскільки право власності ОСОБА_3 на кв. АДРЕСА_1 у м. Києві припинилося
внаслідок відчуження нею квартири позивачці за договором дарування, відповідач,
як член сім'ї колишнього власника, втратив право користування вказаною
квартирою. Оскільки інших підстав для користування спірною квартирою, власником
якої являється позивачка, відповідач не набув, але продовжує проживати в
квартирі, перешкоджаючи позивачці у здійсненні нею права користування та
розпорядження своїм майном, він підлягає виселенню з зазначеної квартири.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими і підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК
України, ст. 150 ЖК України, ст. 4 Закону України «Про власність», ст.ст.
10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження квартирою та виселення задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійсненні нею права
користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 у м. Києві.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 у м. Києві без
надання іншого жилого приміщення.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного
суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана в двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.