Справа № 22ц-277/2007                           Головуючий у 1 інстанції
Категорія 23                                                                             Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 березня 2007
року   колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі: головуючого
Баркової Л.Л. суддів Трушкова М.М., Кучерявої В.Ф. при секретарі: Фік К.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Державної виконавчої служби в Орджонікідзівському районі міста
Маріуполя про виключення майна із акту опису

за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на    рішення
Орджонікідзівського районного суду міста Маріуполя від 6 жовтня 2006 року,

встановила:

Рішенням
Орджонікідзівського районного суду міста Маріуполя від 6 жовтня 2007 року
задоволено позов ОСОБА_1 Виключено із акту опису й арешту майна, складеного
державним виконавцем державної виконавчої служби в Орджонікідзівському районі
міста Маріуполя від 30 червня 2006 року, автомобіль марки „Фольцваген
Транспортер", державний номер НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_3, в інтересах якого накладено арешт на майно боржника, просить рішення
суду скасувати, в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те,   що висновки суду не відповідають обставинам
справи та положенням матеріального і процесуального закону.

Заслухавши суддю
доповідача, пояснення ОСОБА_3,
представника ДВС в Орджонікідзівському районі міста Маріуполя ОСОБА_4, які
просили задовольнити апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1, яка просили її
відхилити, дослідивши матеріали справи ,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення
суду скасуванню з направленням справи на новий розгляд з таких підстав.

Відповідно до
п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному
порядку з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про
права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Вирішуючи справу
і задовольняючи позовні вимоги про виключення із акту опису автомобіля, суд
виходив з того, що автомобіль є спільним сумісним майном боржника та позивачки,
що вартість 1/2 частки автомобілю значно перевищує розмір примусового
стягнення, що автомобіль є неподільною річчю і задоволення вимог ОСОБА_3
можливо за рахунок іншого майна ОСОБА_2

2

Проте такого
висновку суд дійшов внаслідок порушення норм матеріального і процесуального
права.

Згідно з
роз'ясненнями, які містяться п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про
судову практику в справах про виключення майна з опису" №6 від 27 серпня 1976 року із змінами,
внесеними згідно з постановами №5
від ЗО червня 1978року, №3
від 30 березня 1984 року, №13 від 25 грудня1992 року,
№15 від 25 травня 1998 року за
правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису,
відповідачами в справі є боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на
майно.

Як вбачається з
матеріалів справи, арешт на автомобіль марки „Фольцваген Транспортер",
державний номер НОМЕР_1, який
зареєстрований на ім'я відповідача ОСОБА_2 було накладено судом у забезпечення
позову ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Рішенням
Апеляційного суду Донецької області від 16
лютого 2006року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування шкоди, судових
витрат було стягнуто 4313
гривень 47 коп. 30 червня 2006 року на
виконання цього рішення суду державним виконавцем складено акт опису й арешту.

Між тим на
порушення вимог закону, стягувача ОСОБА_3, в інтересах якого накладався арешт,
суд не притягнув до участі у справі в якості відповідача, але вирішив питання
про його права та обов'язки.

Крім того,
вирішуючи позов про звільнення майна з-під арешту, суд повинен був врахувати
роз'яснення Пленуму Верховного Суду України викладені в п.7 постанови від 27 серпня 1976 року №6 „Про судову
практику в справах про виключення майна з опису" згідно з якими коли
предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ, на
яку звертається конфіскація або стягнення, питання про виключення цієї речі з
акта опису вирішується відповідно до ст.55 Закону України „Про власність"
і роз'яснень, що дані у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 „Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності". При
цьому суд з урахуванням конкретних обставин може ухвалити рішення, яким
виключити річ із акта опису і стягнути з позивача грошову компенсацію за частку
що припадає боржнику, або залишити річ в описові, зобов'язавши виплатити
позивачу відповідну частину її вартості;

а також
положення ч.5 статті 61 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-Х1У із
змінами, внесеними згідно із Законами №1095-1У від10.07.2003року, №2716-1У від
23.06.2005 року у разі, якщо стягувач виявив бажання залишити за собою описане
майно.

З урахуванням
зазначеного колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню,
а справа направленню на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 311 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

2

Апеляційну
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення
Орджонікідзівського районного суду міста Маріуполя від   14
грудня 2006 року
скасувати, справу направити до того ж суду на новий розгляд.

Ухвала суду
набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили.