УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 травня 2007 року                                                                                            м.
Ужгород

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у
складі:

головуючої                                -           судді
Кожух О.А.

суддів                                         -           Куцин
М.М., Власов С.О.

при секретарі                                         -           Шпонтак
В.В.

з участю:      апелянта - ОСОБА_1,
його представника ОСОБА_2,

позивача
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1. на рішення Рахівського районного суду від 29 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до виконавчого комітету Рахівської міської ради,
третя особа -ОСОБА_1 - про визнання
недійсними рішень Рахівської міської ради та державного акту на право приватної
власності на землю І-ЗК №
029819, -

Встановила:

Позивачі у
березні 2004 року,
посилаючись на норми глави 31-а ЦПК України в редакції 1963 року, звернулась
до суду із позовом, та, в процесі розгляду справи частково змінивши позовні
вимоги, просили поновити строк звернення до суду, визнати рішення виконкому
Рахівської міської ради від 08.10.1999
року №104 та від 28.11.1997 р. №120 недійсними, а
також визнати недійсним виданий на підставі цих рішень ОСОБА_1 Державний акт на
право приватної власності на землю І-ЗН №
029819. Позов мотивували тим, що ОСОБА_5. з 1967 року - з часу побудови
житлового будинкуАДРЕСА_1 в м. Рахові, являється користувачем земельної
ділянки, а також разом з батьками ОСОБА_6. та ОСОБА_7. до 1989 року являлись
спільними землекористувачами земельної ділянки біля будинку за адресоюАДРЕСА_1 в м. Рахові. З 1989 року ОСОБА_5.
вступила у фактичне володіння всією земельною ділянкою біля будинку НОМЕР_1. У 2003 році, після
звернення ОСОБА_5. до Рахівського міського голови з проханням передати їй у
приватну власність земельну ділянку, що знаходиться у її постійному
користуванні, їй стало відомо, що земельну ділянку передано ОСОБА_1 Останній
ніколи не являвся і не являється користувачем земельної ділянки біля цього
будинку, а тому виділення йому цієї земельної ділянки без згоди на її вилучення
в дійсних користувачів є порушенням діючого земельного законодавства.

Рішенням
Рахівського районного суду від 29
січня 2007 року
змінений позов задоволено. Поновлено ОСОБА_5. та ОСОБА_3. строк для звернення
до суду з даним позовом, оскільки при винесенні оскаржуваних рішень позивачі
присутніми не були, ОСОБА_5. є пенсіонеркою і особою похилого віку, а ОСОБА_3 є
інвалідом 2-ї групи; визнано рішення виконкому Рахівської міської ради №104 від
08.10,1999, рішення Рахівської міської ради №120 від 28.11.1997 та виданий на
їх

Справа
№22ц-575/07                                                          Номер
рядка статистичного звіту: 33

Головуючий у першій інстанції: Ємчук В.Е.

Доповідач:
Кожух О.А.

2

основі Державний
акт про право власності на землю 1-ЗК №029819 на ім'я ОСОБА_1. - недійсними;
стягнуто з ОСОБА_1. в користь ОСОБА_5. 8,50 грн. сплачених судових витрат.

Не погоджуючись
з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказане рішення, а справу направити на новий розгляд до
того ж суду в іншому складі. Вказує, що рішення є незаконним і необґрунтованим
та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає
що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд вирішив
справу, керуючись ст. ст. 248-1,
248-7 ЦПК України (в редакції 1963
року), оскільки позов було подано до введення в дію КАС України і суд
виходив з вимог законодавства, що діяло на час пред'явлення позову.

Постановами
Пленуму Верховного суду України від 25.12.1996
N 13 (що діяла на час прийняття позовної заяви судом першої інстанції) та від 16.04.2004 N 7 «Про практику
застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,
визначено, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються у
позовному провадженні. Отже, судом першої інстанції було безпідставно прийнято
позовну заяву, подану в порядку глави 31-а ЦПК України в редакції 1963 року. Після
набрання чинності ЦПК України у 2005
році справу належало розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки
фактично має місце спір між фізичними особами щодо права власності "на
землю. За ст. 15 чинного
ЦПК України справи про захист прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема,
з земельних відносин, розглядаються в порядку цивільного судочинства. Тому є
безпідставним посилання суду на введення в дію КАС України. Тим більше є
безпідставним посилання на положення статей 248-1, 248-7 ЦПК України (1963 року), оскільки
відповідно до ч. З ст. З чинного ЦПК України провадження в цивільних справах
здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦПК України (в редакції 2004 року) заяви і скарги, подані до набрання чинності цим
кодексом відповідно до ЦПК України 1963
року, розглядаються у порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім того, судом
було допущено ще ряд порушень процесуального права.

Так, позивачем
оскаржувались відповідні рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради,
копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 17,20). Проте рішенням суду визнано недійсним рішення Рахівської
міської ради № 120 від 28.11.1997 - зовсім інше
рішення іншого органу.

Процесуальний статус ОСОБА_1 визначено як третя особа.
Треті особи - це учасники процесу, на чиї права або обов'язки щодо однієї із
сторін може вплинути рішення у справі. У розглядуваному спорі процесуальне
положення ОСОБА_8. як третьої особи не відповідає суті спору, оскільки. рішення
суду стосується безпосередньо його інтересів - позивачами ставиться вимога про
визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, тобто
оспорюється право власності на відповідну земельну ділянку. Отже, ОСОБА_1 має у
цьому спорі виступати відповідачем із відповідним обсягом процесуальних прав та
обов'язків. Враховуючи наведене, колегія вважає, що вимога про визнання
недійсним Державного акту на право приватної власності на землю не вирішена у
передбаченому процесуальним законом порядку.

3

Також судом
стягнуто судові витрати з третьої особи, що процесуальним зако­ном, в тому
числі, і ЦПК України в редакції 1963
року - не
передбачено, оскільки розподіл судових витрат проводиться між сторонами.

Зважаючи на
вказані порушення процессуального
права, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з
направдення на новий розгляд.

Керуючись ст.
ст. 209, 304, п.5 ч.1
ст. 307, ст. ст. 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
Рахівського районного суду від 29
січня 2007 року - скасувати і
справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.