Справа № 22-ц- 5773 / 2007 р.                                                     Головуючий:   І
Категорія: відшкодування                                                                                                  Доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 грудня 2007 року                                                                                        м. Харків

Судова колегія
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в
складі:

Головуючого -
Борової С А.,

Суддів:                 Даниленка В.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі.
Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на
рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 жовт­ня 2007 року по
справі за позовомОСОБА_1 до Фрунзенського відділу державної ви­конавчої служби
Харківського міського Управління юстиції про відшкодування матеріальної та мора­льної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, в якому вка­зував на те, що рішенням Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 10.12.1998 року були задово­лені його вимоги до
Гаражно-будівельного кооперативу «Дизель-2» (далі ГБК «Дизель-2») про стяг­нення
з відповідача грошових сум, загальний розмір яких складає 11602,53 грн.

З 13 червня 2005
року зведене виконавче провадження № 592 з примусового виконання зазначе­ного
судового рішення знаходиться у Фрунзенському відділу державної виконавчої
служби Харківсь­кого міського Управління юстиції, однак з вини посадових осіб
цієї виконавчої служби рішення суду першої інстанції залишається невиконаним.

Ухвалою
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5.12.2006 року визнана
неправомірною бездіяльність держаного виконавця Фрунзенського відділу державної
виконавчої служби Харківсько­го міського Управління юстиції ОСОБА_2 щодо
примусового виконання наведеного вище судового рішення.

Крім того, державного виконавця зобов'язано поновити зведене виконавче
провадження JV» 592 та здійснити заходи, спрямовані на своєчасне та повне
виконання рішення суду першої інстанції.

Однак, 1.03.2007
року Фрунзенським відділом державної виконавчої служби Харківського місь­кого
Управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчих документів
стягувачу в зв'язку з неможливістю з'ясування місцезнаходження боржника, тобто
рішення суду першої інстан­ції знову залишається невиконаним.

Посилаючись на
зазначені обставини, позивач ОСОБА_1. просив суд стягнути з Фрунзенського
відділу державної виконавчої служби Харківського міського Управління юстиції на
його користь ма­теріальну шкоду, заподіяну йому бездіяльністю виконавчої
служби, в розмірі суми боргу за невикона­ним рішенням, яка з урахуванням
інфляції складає 30450,76 грн.

Також позивач
просив суд стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. у рахунок відшкоду­вання
заподіяної йому моральної шкоди, пов'язаної з моральними стражданнями та
погіршенням ста­ну його здоров'я внаслідок довготривалого неправомірного
невиконання судового рішення. У судовому
засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в
повному обсязі й наполягали на їх задоволенні. Представник Фрунзенського
відділу державної виконавчої служби Харківського міського Управ­ління юстиції
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, посилаючись на їх безпідставність. Рішенням
Фрунзенського районного суду м Харкова від 3 жовтня 2007 року в задоволенні
позо­вних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ух­валити
нове рішення по суті заявлених ним позовних вимог.

2

При цьому, в
обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам справи та порушення судом норм матеріального й
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового
спору по суті. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду
у відповідності до ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального й процесу­ального права.

Не може бути
скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Як встановлено
по справі, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 1998
року був задоволений позов ОСОБА_1. про стягнення з ГБК «Дизель-2» на його
користь грошо­вих коштів, внесених на будівництво гаражного боксу, та інших
грошових сум в загальному розмірі 11602,53 грн.

За виконавчими
документами, виданими районним судом, виконавчою службою неодноразово
відкривалося виконавче провадження, яке в подальшому припинялося, а виконавчі
документи повер­талися стягувачу в зв'язку з відсутністю у боржника грошових
коштів та необхідного майна, на яке за законом можливо звернути стягнення.

Ухвалою
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5.12.2006 року визнана незаконною
без­діяльність державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої
служби Харківського міського Управління юстиції ОСОБА_2, який з 13.06.2005 року
- дня винесення постанови про від­криття виконавчого провадження з примусового
виконання зазначеного вище судового рішення, не вжив усіх необхідних заходів
для його повного й своєчасного виконання в строк, передбачений ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження» (ас. 8-10).

Ухвалою
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5 червня 2007 року за заявою
позивача ОСОБА_1. рішення того ж суду першої інстанції від 10 грудня 1998 року,
наслідки невиконання якого були предметом цивільно-правового спору, скасоване
за нововиявленими обставинами, в зв'язку з тим що це судове рішення було
ухвалене судом стосовно неналежного відповідача (схожого з дійсним бо­ржником
лише за назвою), який не є юридичною особою, не має розрахункових рахунків у
банку та власного майна й в будь-яких цивільно-правових відносинах з позивачем
ОСОБА_1 ніколи не пере­бував, що в решті-решт і призвело до неможливості
виконання ухваленого по справі рішення.

Таким чином,
приймаючи до уваги наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції пра­вильно
й обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. до Фрунзенського
відділу державної виконавчої служби Харківського міського Управління юстиції,
оскільки як встановлено по справі, причиною довготривалого невиконання рішення
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 1998 року явилися не
бездіяльність чи непрофесіоналізм працівників виконавчої служ­би, а факт постановления судом
безперспективного рішення відносно неналежного відповідача (бор­жника) на
підставі помилки самого позивача стосовно особи відповідача, наслідком чого й
стала не­можливість його реального виконання, як такого, із самого початку.

Той же факт, що
ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5.12.2006 року було ви­знано
бездіяльність Державної виконавчої служби по виконанню судового рішення
неправомірною, не спростовує висновків суду першої інстанції про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1., оскі­льки зазначений судовий акт
стосується бездіяльності посадових осіб виконавчої служби щодо неви­конання
судового рішення районного суду, яке на час ухвалення рішення по даній справі
вже скасо­ване, тобто його не існує.

Таким чином
підстав для відшкодування шкоди не має, оскільки відсутні передбачені ст. 1166 ЦК України умови
для відповідальності відповідача.

Крім того,
судова колегія звертає увагу й на ту обставину, що ОСОБА_1. фактично просить
по­вторно стягнути з Державної виконавчої служби майнову шкоду, яка вже була
стягнута з іншої особи, і в будь-яких правовідносинах з виконавчою службою щодо
заподіяння йому тієї шкоди він не знахо­дився. Що ж стосується доводів апелянта, наведених ним в обґрунтування
своєї апеляційної скарги, то ці його доводи, на думку судової колегії, є
несуттєвими, рішення суду, ухвалене по суті розглянутого цивільно-правового
спору, не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне засто­сування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які
призвели, або могли призвести до неправильного вирішення справи.

3

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304,
307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 жовтня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в
касацій­ному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошен-