Справа №
ПОСТАНОВА

ІМ'ЯМ     УКРАЇНИ

12 квітня 2007р.              Бериславський районний суд
Херсонської обл. в складі

головуючого:                    Захарчук В.В.

за участю
секретаря:        Соболь Г.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Берислав справу за позовом
ОСОБА_1до  Бериславської міської
ради  про
стягнення  середньомісячної
заробітної плати  на  період працевлаштування у зв'язку з
закінченням терміну перебування на виборній посаді, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася в суд до відповідача з дійсним позовом.

В судовому
засіданні позивач наполягала на своїх позовних вимогах, просила суд, стягнути з
відповідача середньомісячну заробітну плату міського голови на період
працевлаштування з 12.04.2006
року по 12.10.2006 року в
розмірі 15786 грн. 55 коп., а також
моральну шкоду в сумі 10000грн.. Дане мотивуючи тим, що після закінчення її
повноважень, як голови Бериславської міської ради у зв'язку з неможливістю
надання попередньої роботи, та працевлаштування за нею зберігається протягом
строку, який не перевищує 6 місяців середньомісячний заробіток, який вона
одержувала на виборній посаді в раді. При зверненні до відповідача про виплату
середньомісячного заробітку до часу працевлаштування її було відмовлено на
підставі того, що вона, як пенсіонер за віком отримуючи державну пенсію - є уже
особа, яка соціально захищена, а тому вимоги ст. 33 ЗУ „Про статус депутатів
місцевих рад" на неї, як пенсіонера за віком не поширюються і тільки
касаються осіб працездатного віку. З чим позивач не може погодитися, так як ст.
33 ЗУ „ Про статус
депутатів місцевих рад" не передбачені обмеження для осіб пенсійного віку.
Вважає, що даними діями відповідач грубо порушив її конституційні права та
норми Закону України, передбачені ст. 118 КЗпП, ст. 12 „Про місцеве
самоврядування", ст. 33 „Про статус депутатів місцевих рад" які
надають їй право на отримання середньої заробітної плати, яку вона отримувала
на виборній посаді в раді в межах шести місяців. Факт незаконної відмови у
виплаті середньомісячної заробітної плати на період працевлаштування є такими
діями відповідача, що порушили її законні права та інтереси, а тому викликало у
неї психологічний дискомфорт, принизивши її честь та гідність, що призвело до
моральних страждань та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя,
як то звертатися до суду для відновлення своїх законних прав та інтересів. Як
доказ в підтвердження своїх позовних вимог позивач суду надала відповідь голови
Бериславської міської ради, довідку розрахунок відносно суми яку повинен
сплатити відповідач позивачу, копію пенсійного посвідчення, інших доказів в
підтвердження своїх вимог суду не надано.

Представник
відповідача в суді позов не визнав, просив суд відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог. Мотивуючи дане тим, що вимоги ст. 33 ЗУ „Про статус
депутатів місцевих рад" на позивача не поширюються, так як остання як
пенсіонер за віком з 2004
р. і отримуючи пенсійне забезпечення є особа соціально захищена, а тому
дані гарантії соціального захисту викладені в ст. 33 касаються
працездатних осіб. Крім того по скільки мова йдеться про виплату середньої
заробітної плати на період працевлаштування, то відповідно до ст. 2 ЗУ „Про
зайнятість населення" -
не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію
відповідно до ЗУ „ Про
пенсійне забезпечення". Таким чином, так як законні права та інтереси
позивача не порушені, то і відсутні обставини, що могли спричинити моральні
страждання.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в
сукупності суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи
своє рішення суд виходить з слідуючого.

Згідно вимог ст.
12 ЗУ „Про місцем
самоврядування в Україні" на сільських, селищних, міських голів
поширюються повноваження та гаранте
депутатів рад, передбачені ЗУ „Про статус депутатів місцевих рад",
якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.
2 ст. 33 ЗУ „Про статус
депутатів місцевих рад" депутату місцевої ради, який працював у раді на
постійних засадах, після закінчення таких повноважень надають попередню роботу
/посаду/, а за її відсутності -
іншу рівноцінну роботу /посаду/ на тому самому або за згодою депутата на
іншому підприємстві, в установі, організації.

У раз і
неможливості надання відповідної роботи /посади/ на період працевлаштування за
колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більш як шість місяців,
середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді, що
виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Як встановлено
судом повноваження позивача на посаді голови Бериславської міської ради були
закінчені 12.04.2006р..

2

Згідно довідки
начальника Управління пенсійного фонду України в Бериславському районі ОСОБА_1.
знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Бериславському
районі та отримує пенсію за віком з 18.07.1999р..

Таким чином суд
вважає, що позивачка є соціально захищеною особою, що досягла пенсійного віку
та отримує державне пенсійне забезпечення, а тому не можливо її вважати як
безробітну особу, що відповідає вимогам ст. 2 ЗУ „
Про зайнятість населення" -
не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію
відповідно до ЗУ „ Про
пенсійне забезпечення" та ст. 46
Конституції України.

Таким чином суд
вважає, що вимоги ст. 33
ЗУ „Про статус депутатів місцевих рад" на позивача не поширюються і що
в даній статті йдеться про гарантії соціального захисту осіб працездатного
віку.

Дане не
суперечить роз,ясненням до ст. 118
КЗпП України - при
неможливості працевлаштування після закінчення строків перебування на виборній
посаді за колишнім депутатом зберігається 50%
тієї заробітної плати, які одержують працюючі народні депутати, до
досягнення пенсійного віку при наявності стажу роботи для жінок в даному
випадку 20 років.

Таким чином у
відповідності з вищевикладеним та вказаними нормами закону відповідач на
законних підставах відмовив позивачу у виплаті їй заробітку до часу
працевлаштування, але не більше шести місяців.

Відповідно до
сказаного, суд вважає, що відсутні обставини, що могли спричинити моральні
страждання позивача.

Згідно ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів -така можливість
судом сторонам надавалася.

А відповідно до
ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і
не може виходити за межі позовних вимог.

Таким чином суд
вважає, що позивач в суді не довів ті обставини на які вона посилалася як на
підставу своїх вимог, при цьому представник відповідача в суді довів ті
обставини на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Керуючись ст.ст.
7, 9, 10, II, 12, 14, 15, 71, 159-165 КАС
України, ст. 118 КЗпП
України, ст.12 Закону України" Про місцеве самоврядування в Україні",
ст. 33 Закону
України „ Про
статус депутатів місцевих Рад народних депутатів", ст. 2 ЗУ „ Про зайнятість
населення" , ст. 46 Конституції
України ст. 1167 ЦК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в
позові ОСОБА_1до Бериславської міської ради в стягнені середньомісячної
заробітної плати міського голови на період працевлаштування з 12.04.2006 року по 12.10.2006 року в розмірі 15786 грн. 55 коп., а також
моральної шкоди в сумі 10000грн..

Постанова суду
може бути оскаржена до Апеляційного Одеського адміністративного суду через
Бериславський районний суд в порядку встановленому ст. 186 КАС України.