Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-600/2007 р.                                                             Головуючий
5                                                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

03
травня 2007 року колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
міста Севастополя в складі:

головуючого                                      - Клочко
В.П.

суддів                                                  -
Птіціної В.І., Зотова B.C.

при
секретарі                                     -
Благовідові А.В.

за участю
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 21 грудня 2006
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ЖБК-106,
про визнання права власності на 12 частину квартири, визначення порядку користування
житловим приміщенням та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні
2006 року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2., третя особа
ЖБК-106 і просив суд визнати за ним право власності на 12 частину квартири
АДРЕСА_1 в м. Севастополі, вселити його у вказану квартиру та визначити порядок
користування квартирою, виділивши в його користування кімнату, площею 18,3
кв.м., міста загального користування залишити в загальному користуванні.

Вимоги
мотивовані тим, що в період шлюбу з відповідачкою ними на сумісні кошти була
придбана трьохкімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1 в м. Севастополі, в якій
він проживав з відповідачкою однією сім'єю до 26 квітня 2006 р. В результаті
виниклої сварки з сином вимушений був залишити квартиру. Вказує, що пай в ЖБК
на квартиру вносився ним з відповідачкою із загальних коштів подружжя, а тому
вважає її сумісною власністю.

Рішенням
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 21 грудня 2006 р. позов
задоволено. Ухвалено визнати за ОСОБА_1. право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 в м. Севастополі, визначити порядок користування житловим
приміщенням, виділивши в користування ОСОБА_1. жилу кімнату 18,3 кв.м., в
користування ОСОБА_2. виділити дві жилі кімнати 9,1 кв.м. і 12,6 кв.м. Вселити
ОСОБА_1 у вказану квартиру.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2. просить рішення суду скасувати з тих
підстав, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також
судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно
до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно
із ст.60,68 СК України, ст.16 Закону України „Про власність" майно, набуте
подружжями за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на

праві спільної
сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього господарства догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Судом
встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.05.1984 р. по
10.05.2006 р. В період
шлюбу ними на склад сім'ї із чотирьох осіб (ОСОБА_2., ОСОБА_1. та двох дітей)
(арк.с.31) була придбана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 в м. Севастополі в
ЖБК-106, вартість якої повністю виплачена, що підтверджується довідкою ЖБК-106
(арк.с.13).

Із
змісту ст.383, 391 ЦК України
вбачається, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи,
що спірна квартира придбана сторонами в період шлюбу, тобто є спільною сумісною
власністю, судова колегія вважає, що вимоги позивача про визнання за ним права
власності на 1/2 частину в спірній квартирі і його вселення є обґрунтованими, у
зв'язку з чим суд першої інстанції правильно їх задовольнив.

Судом
також встановлено, підтверджується матеріалами справи (арк.с.12), що спірна
квартира складається з трьох ізольованих кімнат, площею 18,3 кв.м, 9,1 кв.м,
12,6 кв.м. Загальна житлова площа складає 40 кв.м, отже 1/2 частина - 20,0
кв.м.

За таких
обставин, а також враховуючи, що кімната, площею 18,3 кв.м є ізольованою і її
площа близька до площі 1/2 частини загальної житлової площі,  суд правильно задовольнив вимоги
позивача,  визначивши порядок
користування і виділивши в користування ОСОБА_1. житлову кімнату, площею 18,3
кв.м.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для зміни
чи скасування винесеного судом рішення по справі.

За таких
обставин оскаржуване рішення суду скасуванню чи зміні не підлягає, а апеляційна
скарга, відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, підлягає відхиленню.

Керуючись
ст.ст.303,307,307,313-315 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
місцевого суду Гагарінського району міста Севастополя від 21 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня
набрання сили.