Справа № 22-Ц-3544/2007 рік                                           Головуючий
1 інстанції: Колодяжна І.М.
Категорія: стягнення суми                                                Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2007 року                                                                                      м.
Харків

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого,
судді Ситнік О.М.,

Суддів
Івах А.П., Кружиліної О.А.

За
участі секретаря Білицькій Ю.Є.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ЗАТ КБ
„ПриватБанк"

на
ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 травня 2007 року

за
заявою ЗАТ КБ „ПриватБанк"
про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості у розмірі
4415, 10 грн. за кредитним договором № HAERX12610462 від 31.08.2006
року та судових витрат у сумі 40, 50 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

До суду
надійшла заява ЗАТ КБ „ПриватБанк"
про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1. заборгованості за
кредитним договором у розмірі 4415, 10 грн., яка складається з заборгованості
за кредитом у розмірі 2949,10 грн., заборгованості по процентам за користування
кредитом - 1048,02 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом
278,67 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 139,31
грн.

Ухвалою
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 травня 2007 року відмовлено
у видачі судового наказу, оскільки в наявності спір про право цивільне.

Не
погодившись із ухвалою суду, ЗАТ КБ
„ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду
скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для видачі судового
наказу, оскільки між заявником та боржником було укладено письмовий договір від
31 серпня 2006 року, за яким вказано розмір кредиту, відсотки, які підлягають
сплаті за користування кредитом та умови стягнення пені у разі порушення умов
договору. Тобто, вимоги банку про видачу судового наказу повністю відповідають
вимогам ст. 96 ЦПК України.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які з'явилися, вивчивши
матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ
„ПриватБанк" та ОСОБА_1. укладено кредитний договір, в якому зазначено
розмір кредиту та розмір відсотків, які підлягають сплаті за користування
кредитом. Однак, виходячи з вимог ст. 96 ЦПК України, можна зробити висновок,
що в порядку наказного провадження не можна вирішувати питання про стягнення
відсотків за користування кредитом та неустойки.

Це
витікає з того, що судовий наказ за вимогою, яка ґрунтується на правочині,
вчиненому у письмовій формі, може бути виданим лише за наявності наступних
умов: оформлення правочину відповідно до закону; надання заявником оригіналу
документу про безспірність його вимог, де була б зафіксована згода боржника; у
цьому письмовому документі має бути чітко визначено розмір вимог, який не
потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами. У
кредитному договорі вказано лише розмір кредиту, а відсотки за його
користування залежать від залишку суми заборгованості. Крім того, у договорі
передбачено право банку зменшувати розмір відсотків за користування кредитом, а
чинним цивільним законодавством передбачена можливість зменшення розміру
неустойки за наявності обставин, що мають істотне значення.

2

Таким чином, із заяви і поданих
документів вбачається спір про право, що за п. 2 ч. 1 ст. 100 ЦПК України тягне
за собою відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Ухвала
суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги
її висновків не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ст. 312, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ЗАТ КБ
„ПриватБанк" відхилити.

Ухвалу
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 травня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом 2 місяців із дня її проголошення.