УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня
2007р.                                                                                      м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого:             Проскурніцького П.І.,

суддів:                        Горблянського Я.Д.,
Матківського Р.Й.

секретаря:                   Логажевської
М.Б.

сторін:                        представників АКБ „Трансбанк"

Кіся B.C., Помоги М.З.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до АКБ „Трансбанк" про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1.,

встановила:

В березні 2007 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до

акціонерного комерційного банку „Трансбанк" про визнання
виконавчого напису нотаріуса

від               18
листопада 2005 року таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 25 квітня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу в якій вказує, що
судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права,
висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Неправильне застосування норм матеріального права полягає в тому, що суд
першої інстанції виходив з вимог Закону України „Про заставу", не
врахувавши вимог ст.553 ЦК
України відповідно до якої вона в договірних відносинах виступає
поручителем, що випливає з п.1.1 договору застави майна, який укладений з АКБ „Трансбанк" 27 січня
2003 року.

Як встановлено ст.559 ч.4 ЦК
України, у випадку непред"явлення кредитором вимог протягом 6 місяців
від дня настання виконання зобов"язання, договір поруки припиняється і
нотаріус не вправі, після припинення поруки, вчиняти виконавчий напис.

Крім того, рішенням господарського суду
Івано-Франківської області встановлено, що між АКБ „Трансбанк" і ОСОБА_2., який
є позичальник, уклались додаткові угоди до основного договору без згоди
поручителя. Додаткові угоди передбачали зміну відсоткової ставки та пені, що
впливає на зобов'язання поручителя і відповідно д ст.559 ч.1 ЦК України
припиняє поруку.

Просить рішення Калуського міськрайонного суду від 25 квітня 2007 року
скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис нотаріуса від 18 листопада 2005 року, вчинений приватним
нотаріусом Калуського нотаріального округу.

Справа №
22-ц-763/2007р.                                                 Головуючий
у І інстанції Федик Л.І

Категорія 18                                                                          Доповідач
Проскурніцький П.І.

Колегія судців, вислухавши доповідача, представників АКБ „Трансбанк", перевіривши
матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

З метою
забезпечення виконання умов договору позики про відкриття кредитної лінії
підприємцю ОСОБА_2 на суму 40 тисяч гривень, позивачка 27 січня 2003 року
уклала договір застави, відповідно до якого вона, передала в заставу нерухоме
майно, житловий будинок АДРЕСА_1та господарські споруди.

Строк виконання
умов кредитного договору визначений до 27 січня 2005 року.

Умови кредитного договору у визначений строк,
кредитоодержувачем не були виконані, а тому 18 листопада 2005 року нотаріус
відповідно до договору застави вчинив виконавчий напис.

У випадках, коли за договором застави заставодавцем є не
сам боржник, а третя особа (майновий поручитель), припинення зобов"язання
регулюється законодавством про заставу.

Судом першої інстанції до спірних правовідносин правильно
застосовано ст.28 Закону України „Про заставу", відповідно до якої підстав
для припинення зобов"язання, що виникло між сторонами, не було і нотаріус
відповідно до договору про заставу вчинив виконавчий напис.

Доводи апеляційної скарги про те, що для забезпечення
виконання договору, що виник між позикодавцем, акціонерним комерційним банком „Трансбанк" і
позичальником було ще і укладено, в цей же день окремий договір поруки
перевірені судом і встановлено, що договір поруки не скасовував укладений
договір застави, який підлягав виконанню.

Виконавчий напис вчинено виключно у відповідності з
договором застави і при цьому не враховувались додаткові угоди укладені
позичальником без згоди заставодавця, що було предметом розгляду господарським
судом при стягненні боргу з боржника на користь стягувача.

Перевіривши
справу в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належно дослідив зібрані
по справі докази і дав їм оцінку, ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційої
скарги і скасування рішення, колегія суддів не знаходить.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
рішення Калуського міськрайонного суду від 25 квітня 2007 року, без зміни.

Ухвала набирає
чинності з часу її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.