Справа №2-280/2007рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2007 року Куп'янський міскрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді
Скородєловій В.В. при секретарі Гуляєвій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Хлібокомбінат
«Кулиничі» про поновлення на роботі, виплату середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу, зобов'язання власника провести розслідування події з
приводу одержаної травми 04.06.2006
року на підприємстві та зобов'язання власника скласти акт про нещасний
випадок з приводу одержаної травми 04.06.2006
року на виробництві, стягнення моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ТОВ «Хлібокомбінат
«Кулиничі» про поновлення на роботі, виплату середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу, зобов'язання власника провести розслідування події з
приводу одержаної травми 04.06.2006
року на підприємстві та зобов'язання власника скласти акт про нещасний
випадок з приводу одержаної травми 04.06.2006
року на виробництві, стягнення моральної шкоди, вказуючи на те, що він
працював на ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» з 2005 року. 04
червня 2006 року він
заступив на робочу зміну о 7.00
год. Приблизно о 9.00
год. він знепритомнів, впав і сильно вдарився головою, у зв'язку з чим майстер
сказала йому, щоб він йшов додому, при цьому повідомивши його, що він
звільнений від роботи на тиждень, тобто до 11.06.2006 року.

Зі слів майстра,
медичної сестри 04.06.2006
року не було. При цьому, ніякого напрямку до лікарні йому не дали, ні в
день коли була одержана травма, ні в наступні дні. Порушуючи ст. 171 КЗпП України
«Обов'язки власника або уповноваженого ним органу щодо розслідування на обліку
нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», яка
вказує, що комісія по розслідуванню нещасного випадку повинна бути створена в
день травми, комісія не була створена ні в день травми, ні в наступні дні.

Позивач звертає
увагу на те, що об'єктивною причиною втрати свідомості була висока температура
на вулиці і те, що його робоче місце знаходиться в маленькому приміщенні, де
розташовані печі, призначені для випічки хліба. У зв'язку з тим, що вказані
печі працюють в цілодобовому режимі, тому вони не мають можливості остигати, що
має безпосередній вплив на температуру повітря в приміщенні, де знаходиться
його робоче місце, при тривалості робочої зміни по 12 годин, 2 рази на тиждень.
Враховуючи дані умови праці позивач вважає, що його безпосереднє керівництво
зобов'язане було проявити увагу і турботу про здоров'я свого працівника, що має
безпосереднє відношення до умов праці (працівники мають право на відпочинок
відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про
щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці п.2 ст. 2 КЗпП України).

Вдень, 05.06.2006 року позивач
звернувся до лікарні за місцем проживання. Після огляду, лікар встановив
діагноз «Удари м'яких тканин голови. Струс головного мозку», тому йому було запропоновано
госпіталізацію до неврологічного відділення, що зафіксовано в його медичній
картці.

2

У зв'язку з тим,
що за час амбулаторного лікування стан його здоров'я не покращився, позивач
змушений був лягти в лікарню на стаціонарне лікування 14 червня 2006 року, при цьому
він неодноразово в усній формі звертався до керівництва підприємства з приводу
наявності складеного Акту про нещасний випадок на виробництві.

Позивач
посилається також на те, що керівництво підприємства за весь час його хвороби,
пов'язаної з одержаною травмою, не тільки не цікавилось станом його здоров'я,
але всупереч всім правилам моралі і порушуючи діючи норми трудового
законодавства, звільнило його без будь якого повідомлення про це 12.06.2006 року, про що
позивач дізнався лише 30.06.2006
року. При цьому, не дивлячись на його неодноразові звернення до
адміністрації підприємства з приводу документального оформлення того, що
відбулося, актом про нещасний випадок, позивачу було відмовлено без вказівки на
те причин.

Позивач також
посилається на те, що у зв'язку з неправомірними діями адміністрації по
належному оформленню події актом про нещасний випадок, йому був завданий
моральний збиток, який виражається в моральних стражданнях від того, що позивач
безсилий проти підприємства. Постійні приниження і образи з боку адміністрації
підприємства, постійні погрози, що його звільнять і що він нічого не доб'ється.
Приниження честі і гідності з приводу підірваного здоров'я - все це
відбувається з дня отримання травми на ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі».

Крім цього,
позивач надав до суду уточнення і доповнення до позовної заяви, де зазначив, що
04 червня 2006 року він,
працюючи кондитером у відповідача, знепритомнів, впав і одержав струс головного
мозку в робочий час на робочому місці. В порушення ст. 171 КЗпП України
розслідування нещасного випадку відповідачем проведено не було. Його заява від 29.06.2006 року про
складання акту про нещасний випадок, була залишена відповідачем без реагування.
У зв'язку з виробничою травмою, позивач був відсутній на роботі, наказом
відповідача №151/1 від 13.06.2006 року, позивач
був звільнений з роботи за п.4 ст. 40
КЗпП України без одержання на те згоди профспілки і з порушенням порядку
звільнення, з ігноруванням поважності причини відсутності на роботі позивача.
Позивач посилається на те, що був звільнений також під час хвороби, в період
амбулаторного лікування. Наказ про звільнення підписаний не уповноваженою на те
службовою особою, бо ОСОБА_8. не є керівником підприємства.

У зв'язку з
вищенаведеним, позивач просить суд відмінити наказ від 13.06.2006 року і поновити
його на посаді кондитера з виплатою йому середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу, зобов'язати відповідача провести розслідування нещасного
випадку на виробництві, скласти акт про нещасний випадок на виробництві,
зобов'язати видати акт паро нещасний випадок на виробництві та стягнути з
відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

В судовому
засіданні позивач та представник позивача підтримали вимоги позову у повному
обсязі, які просять суд задовольнити.

Представник
відповідача за дорученням в судовому засіданні позов не визнав у повному
обсязі, надавши до суду письмові заперечення, просить суд в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1. відмовити у повному обсязі, та вважає, що вимоги
позивача ОСОБА_1. є незаконними та необгрунтованими з наступних підстав.

Близько 9 годити ранку 04 червня 2006 року ОСОБА_1.
опинився на підлозі в приміщенні.ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не бачили момент падіння і
дізналися про нього, коли ОСОБА_1. про це заявив. Чи було падіння грубою
необережністю чи викликане діями самого ОСОБА_1. - свідки не можуть сказати. При цьому на тілі не було
слідів падіння (синців, подряпин тощо).

На цю подію було
покликано ОСОБА_2 - змінного
майстра та ОСОБА_3 -начальника
цеху. Довідавшись, що сталося, майстер запропонувала викликати швидку, але
ОСОБА_1. відмовився від цього категорично. При цьому він попросив відпустити
його на 1 годину
додому, щоб полежати, його відпустили, але на робочому місці в цей день він
більше не з'явився.

3

Наступного дня
ОСОБА_1. з'явився в медпункті, де став вимагати від медсестри ОСОБА_4.
направлення до лікарні. Медсестра заявила, що не в її компетенції видавати
направлення і запропонувала звернутись до міської лікарні.

Листок
непрацездатності, виданий Куп'янською міською лікарнею (сел.. Ківшарівка)
свідчить про те, що лікарняний було надано з 14 по 24
червня, ОСОБА_1. перебував у лікарні. При цьому, як причину
непрацездатності вказано захворювання загальне, а не нещасний випадок на
виробництві та його наслідки. При цьому не зрозуміло, чому ОСОБА_1. звернувся
не до Куп'янської центральної міської лікарні, оскільки він мешкає в АДРЕСА_1. Доказів, що
ОСОБА_1 05.06.2006 року
попав на прийом до травматолога, не було надано.

13 червня 2006
року за невихід на роботу з 04.06.2006
року без поважної причини, кондитера ОСОБА_1. було звільнено за п.4 ст. 40 КЗпП України
(наказ №151/1).
08.06.2006 року ОСОБА_5. було складено доповідну про те, що ОСОБА_1.
не з'являється на роботі. Того ж дня, комісією у складі ОСОБА_2, ОСОБА_6. та
ОСОБА_7 було складено акт про те, що ОСОБА_1. з 04.06.2006 року по 08.06.2006
року на робочому місці не з'являвся, причина відсутності не відома.

Тільки 29.06.2006 року ОСОБА_1
звернувся до керівництва ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» із заявою про видачу
Акту про нещасний випадок. Але відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів
України про кожний нещасний випадок, потерпілий або працівник, який його
виявив, чи інша особа-свідок нещасного випадку, повинні негайно повідомити
безпосереднього керівника робіт чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити
заходів до подання необхідної допомоги потерпілому. У цьому випадку сам
потерпілий не визнав подію, що сталася 04.06.2006
року, нещасним випадком. Також, якщо ОСОБА_1. справді 05.06.2006 року був у лікарні,
то відповідно до п.9 зазначеної Постанови лікувально-профілактичний заклад
повинен про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на
виробництві без направлення підприємства, передати протягом доби, з
використанням засобів зв'язку, екстрене повідомлення підприємству, робочому
органу виконавчої дирекції Фонду, установі СЕС. Відповідач вважає, що можна
зробити висновок, що потерпілий не звертався до лікарні з приводу нещасного
випадку.

Стосовно
ствердження, що наказ підписано не тією службовою особою, то ОСОБА_8. є
директором ТОВ «Хлібокомбінат «Кулинині», де саме працює ОСОБА_1.

Відповідно до
ч.З ст. 40 КЗпП
України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, але немає
доказів того, що ОСОБА_1. перебував на лікарняному на момент звільнення.
Стосовно того, що не було згоди профспілки, то відповідно до ст. 43-1 КЗпП України
розірвання трудового договору допускається без згоди виборного органу профспілкової
організації, якщо на підприємстві немає такої організації.

Таким чином,
відповідач вважає, що вимоги ОСОБА_1. щодо поновлення на роботі та виплату
коштів за вимушений прогул є необгрунтованими.

Стосовно
моральної шкоди, то відповідач вважає, що її не було завдано. Відповідно до ч.І
ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Також доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у
позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, якими
доказами підтверджується наявність моральної шкоди.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_5. пояснила, що вона з 1985 року працює на хлібозаводі, 5 років працює на
посаді начальника кондитерського цеху. ОСОБА_1. працював на посаді кондитера. У
понеділок 05.06.2006 року
вона прийшла на роботу і їй сказали, що 04.06.2006
року, у неділю ОСОБА_1. упав на робочому місці, майстер їй сказала,  що
хотіли  викликати  швидку
допомогу,  але  ОСОБА_1.
відмовився.  В

4

понеділок, після наради, вона
спитала ОСОБА_1. що трапилось і запропонувала йому звернутися до лікаря, ця
розмова була в присутності медсестри. Вона також спитала, як він себе почуває
та чи вийде він на роботу в ніч і він відповів, що почуває себе нормально та
вийде на роботу. 04.06.2006
року ОСОБА_1. працював за графіком, це була його зміна. Він заступив на
роботу о 7.00 год., а о 9.00 год. він упав на
робочому місці. її в цей день на роботі не було, це був вихідний день. 05.06.2006 року вона
бачила, що ОСОБА_1 звертався до медпункту. Майстер ОСОБА_2 їй сказала, що
ОСОБА_1. відпросився у неї 04.06.2006
року на 2 години з
роботи і більше не прийшов. Письмових пояснень з приводу прогулів у ОСОБА_1. не
відбирали. 05.06.2006 року
ОСОБА_1. повинен був виходити на роботу в ніч, однак не вийшов, їй подзвонила
мати ОСОБА_1. і попросила, щоб не було прогулу.

Вислухавши
сторони, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими
наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, з 2005 року позивач
ОСОБА_1. працював на ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» на посаді кондитера.

Згідно
доповідної від 08.06.2006
року на ім'я директора ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» начальника
кондитерського цеху ОСОБА_5., позивач ОСОБА_1. без поважних причин не
з'являється на роботі, внаслідок чого виникають труднощі в роботі зміни,
(а.с.95). Згідно акту, складеного комісією у складі майстра ОСОБА_2., кондитера
ОСОБА_7 та кондитера ОСОБА_6., ОСОБА_1. 04.06.2006
року на роботу не виходив, причина його відсутності невідома, (а.с.96).

Відповідно до
наказу №151/1 від 13.06.2006 року позивача
звільнено з роботи з 13.06.2006
року за невихід на роботу без поважної причини за п.4 ст. 40 КЗпП України.
Підставою складання вказаного наказу є доповідна начальника кондитерського цеху
ОСОБА_5. та Акт від 08.06.2006
року, (а.с.94)

Відповідно до
ст. 147 ч.І КЗпП
України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення, як догана та звільнення.

Згідно з ч.І ст.
149 КЗпП
України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним
орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмового пояснення
та стягнення оголосити в наказі і повідомити працівника про це під розписку.

У відповідності
до ч. З ст. 149 КЗпП
України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Виходячи з
вищенаведеного, суд вважає, що керівництвом ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі»
порушені вказані вище норми трудового законодавства, бо будь-яких письмових
доказів про те, що позивачу ОСОБА_1. пропонувалось дати письмові пояснення з
приводу обставин, що мали місце 04.06.2006
року суду - не
надано. Доповідна від 08.06.2006
року, яка складена начальником кондитерського цеху ОСОБА_5. не містить
інформації, з якого часу ОСОБА_1. не з'являється на роботі, в той час в
судовому засіданні, допитана судом в якості свідка, ОСОБА_5. пояснила, що у
понеділок 05.06.2006 року
вона прийшла на роботу і їй сказали, що 04.06.2006
року, у неділю ОСОБА_1. упав на робочому місці, майстер їй сказала, що
хотіли викликати швидку допомогу, але ОСОБА_1. відмовився. В понеділок, після
наради, вона спитала ОСОБА_1. що трапилось і запропонувала йому звернутись до
лікаря, ця розмова була в присутності медсестри. Вона також спитала, як він
себе почуває та чи вийде він на роботу в ніч і він відповів, що почуває себе
нормально та вийде на роботу. 04.06.2006
року ОСОБА_1. працював за графіком, це була його зміна. Він заступив на
роботу о 7.00 год., а в
9.00 год. він упав на робочому місці. її в цей день на роботі не
було, це був вихідний день. 05.06.2006
року вона бачила, що ОСОБА_1. звертався до медпункту. Майстер ОСОБА_2 їй
сказала, що ОСОБА_1. відпросився у неї 04.06.2006
року на 2 години з
роботи і

5

більше не прийшов. 05.06.2006 року ОСОБА_1.
повинен був виходити на роботу в ніч, однак не вийшов, їй подзвонила мати
ОСОБА_1. і попросила, щоб не було прогулу.

Як вбачається з
платіжної відомості №2 за
червень 2006 року та
пояснень представника відповідача, ОСОБА_1. була нарахована та виплачена
заробітна плата за три дні: 5,6,7.06.2006
року, (а.с.113), в той час як останнього звільнено за прогули з 04.06.2006 року.

Крім того, з
матеріалів справи вбачається, що 05.06.2006
року о 13.00 год. ОСОБА_1.
звертався до лікаря за місцем проживання і після огляду, лікарем було
встановлено діагноз: удар м'яких тканей
та струс головного мозку, (а.с. 71).

Звільняючи
ОСОБА_1. за п.4 ст. 40 КЗпП
України керівництвом ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» в супереч ч.З ст. 149 КЗпП України не
враховані ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що керівництвом ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» був
порушений механізм звільнення позивача відповідно до ст. 40 п.4 КЗпП
України, у зв'язку з чим позов про поновлення на роботі - піддягає
задоволенню.

Також,
відповідно до вимог ст. 235
КЗпП України, з відповідача на користь позивача слід стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу, що складає 5808,14 грн., виходячи із середнього заробітку 534,65 грн., який слід
сплатити за 10 місяців
та 26 днів, на
час розгляду справи в суді.

Крім того, в
судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1. з 14 червня 2006 року по 24 червня 2006 року знаходився
на стаціонарному лікуванні з діагнозом струс головного мозку, (а.с.39) та
згідно довідки № 3/9 ЛКК
Куп'янської міської лікарні, рішенням ЛКК №69
від 26.06.2006 року
ОСОБА_1. за станом здоров'я рекомендовано звільнення від важкої фізичної праці,
нічних змін, роботи в гарячому цеху на 10
днів, (а.с.38)

Також, та адресу
керівництва ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» замовленою кореспонденцією позивачем
було направлено заяву від 29.06.2006
року з проханням розглянути питання про видачу акту нещасного випадку на
виробництві, де останній зазначив, що знаходячись в цеху на робочому місці 04.06.2006 року
знепритомнів, при падінні сильно вдарився головою, внаслідок чого отримав струс
головного мозку. Від виклику швидкої допомоги відмовився, недооцінивши наслідки
травми. На наступний день звернувся до медчастини хлібозаводу з проханням дати
направлення до лікаря, однак направлення йому не дали. В цей же день звернувся
до лікаря травматолога, який констатував струс мозку. Від госпіталізації
відмовився, так як завідуюча кондитерським цехом ОСОБА_5. пообіцяла ставити
зміни, поки він буде дома.
К кінцю тижня стан здоров'я погіршився, у зв'язку з чим змушений був
звернутися до невропатолога. Після консультації з лікарем, був направлений на
стаціонарне лікування до неврологічного відділення. На лікуванні знаходився з 14.06.2006 року по 24.06.2006 року, після
курсу лікування отримав довідку на легкий труд з ЛКК. (а.с. 37)

Вищезгадана
заява керівництвом отримана 01.07.2006
року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.40) та не заперечується представником відповідача, який в
судовому засіданні пояснив, що керівництвом ніяких мір по заяві не приймалось,
оскільки на той час позивача вже було звільнено.

У відповідності
до вимог ст. 171 КЗпП
України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та
вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві
у відповідності до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що керівництвом ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» було
порушено вимоги ст. 171 КЗпП
України, у зв'язку з чим позов в частині зобов'язання власника провести
розслідування події з приводу одержаної позивачем травми 04.06.2006 року на
підприємстві - підлягає
задоволенню.

6

У позові в
частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн. позивачу слід відмовити, оскільки позивачем не
надано будь-яких доказів відповідно до ст. 237-1 КЗпП України про те, що порушення його законних прав
призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. і на
користь позивача 7,50 грн.
суму коштів на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, сплачену ним при подачі позову до суду.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 15, 60, 61,
88, 209, 212, 214-218, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 4 ч.І п.7,147,149,
150,171, 233, 235, 237-1 Кодексу законів про працю України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» про поновлення на роботі, виплату
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання власника
провести розслідування події з приводу одержаної травми 04.06.2006 року на
підприємстві, складання акту про нещасний випадок з приводу одержаної травми 04.06.2006 року на ТОВ
«Хлібокомбінат «Кулиничі», стягнення моральної шкоди -задовольнити
частково.

Позов ОСОБА_1,
до ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та зобов'язання власника провести розслідування
події з приводу одержаної травми 04.06.2006
року на підприємстві -
задовольнити, а у позові в частині зобов'язання власника скласти акт про нещасний
випадок з приводу одержаної травми 04.06.2006
року на ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі» та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Поновити ОСОБА_1
на посаді кондитера ТОВ «Хлібокомбінат «Кулиничі».

Відмінити наказ №151/1 від 13.06.2006 року по ТОВ «Хлібокомбінат
«Кулиничі» Куп'янський хлібозавод про звільнення ОСОБА_1 за невихід на роботу
без поважної причини за п.4 ст. 40
КЗпП України.

Стягнути з ТОВ
«Хлібокомбінат «Кулиничі» на користь ОСОБА_1 5808,14 грн. -
середній заробіток за час вимушеного прогулу, 7,50 суму коштів на
оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачену
при подачі позову до суду та на користь держави 51 грн. -
судовий збір.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному
виконанню.

Рішення в частині
виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць -підлягає
негайному виконанню.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк до 13.05.2007
року з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя:                                                                                                                      В.В.
Скородєлова

6