overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
№2-H-50/2007
УХВАЛА

Про відмову
у прийнятті заяви про видачу судового наказу

23 травня 2007 року                                                                                  місто
Лозова

Суддя
лозівського міськрайоного суду,
Харківської області Дегтярчук М. О.,
розглянувши заяву закритого акціонерного товариства комерційного банку
«ПриватБанк» міста Дніпропетровська про видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 20126 грн.61 коп., -

встановив:

Стягувач
звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1та
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № HACOSE00000497
від 7 жовтня 2005 року в розмірі 20126 грн.61 коп.

Розглянувши
надані матеріали,  приходжу до висновку
про необхідність відмовити у прийнятті данної заяви за такими підставами : відповідно до
вимог п.2 ч.1 ст.100 ЦПК
України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу,  якщо заявлено вимогу,  не передбачену  ст.  96 ЦПК України або
із якої вбачається спір про право.

Із
поданого стягувачем розрахунку заборгованості,
доданої до заяви,
вбачається,  що боржник має
заборгованість по кредитну,
заборгованість по відсоткам за користування кредитом,  заборгованість по комісії за користування
кредитом,  з пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором кредитування. Вищевикладене дає обгрунтовані
підстави вважати,  що вимога стягувача
зводиться до примушення боржника виконані взяті зобов'язання за джоговором
кредитування та стягнення штрафних санкцій.

Крім
того,  відсутній письмовий договір між
сторонами,  який міг би бути підставою
для видачі судового наказу. Все зазначене також вказує на наявність спору про
цивільне право.

Також в
заяві про видачу судового наказу вказано,
що зобов'язання за вказаним вище договором забезпечено порукою : договір № HACOS00000497 від 6 жовтня 2007 року,  укладений з поручителем - відповідачкою
ОСОБА_2 ( оборот 1-го аркушу),  а заяву судом зареєстровано 21 травня 2007 року. Вказана
помилка повинна бути виправлена.

Таким
чином,  вимога,  з якою стягувач звернувся до суду,  з метою забезпечення права стягувача на
захист своїх інтересів,  повинна
розглядатися в позовному провадженні,
так як наявний спір про право,  що
є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись  ст.
ст. 96, 100, 101 ЦПК
України, -

ухвалив:

Відмовити
закритому акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» міста
Дніпропетровська в прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення
заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Роз'яснити
стягувачеві   його право на звернення до
суду в позовному провадженні.

Ухвала
може бути оскаржена в апеляційному порядку до 27 травня 2007
року до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайоний
суд,  Харківської області шляхом подачі в
5-денний строк з
дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 10 днів
апеляційної скарги,  або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.
№2-1160/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

10 травня 2007 року
Іллічівський районний суд М. Маріуполя під головуванням судді Ткаченко
Т.Б.,  при секретарі Волошиній И.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,  -

ВСТАНОВИ В:

02.04.1994 року сторони
зареєстрували шлюб в Міському відділі РАЦС м. Маріуполя Донецької області,  про що зроблено актовий запис за № 369. Від шлюбу мають
сина Дмитра, 05.08.1995 р. народження.

Позивач
звернулася в суд з позовом,  у якому
просить шлюб розірвати,  зазначивши,  що родина розпалася остаточно і надалі не
може бути збережена. Однією родиною подружжя не проживає з лютого 2007 року.

У
судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і наполягала на розірванні
шлюбу,  на збереження родини не
згодна,  тому що спільне життя з
відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння і поваги між
сторонами,  вони мешкали у будинку разом
із свекрухою,  яка втручалася в їх
сімейне життя. На цьому грунті виникали сварки,
внаслідок чого вони втратили одне до одного почуття любові та поваги.
Просила суд розірвати шлюб. На примирення не згодна.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі,  на розірвання шлюбу згодний,  вважає що сім"ю зберегти не можливо.

Суд,  вислухавши сторони,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що позов підлягає задоволенню,
оскільки між сторонами склалися відносини,  що виключають спільне проживання,  родина розпалася та підстав для її збереження
нема.

Суперечки
стосовно місця мешкання дитини та про розподіл
майна між сторонами нема.

Витрати,  пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в
органах РАЦСа з урахуванням матеріального становища сторін підлягають стягненню
з позивача,  про що вона не заперечувала
в судовому засіданні.

Керуючись  ст.
ст.  10, 60,  209,
212,  213,  215 ЦПК України та  ст.
ст.  105,
110,  112 СК України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_1,  1975
року народження та ОСОБА_2,  1971 року
народження,  зареєстрований 02.04.1994 року в Міському
відділі РАЦС м. Маріуполя Донецької області,
актовий запис №
369 - розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути на користь держави з ОСОБА_1. держмито у
розмірі 17 гри.. ОСОБА_2. від сплати
витрат звільнити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області
через

Іллічівський районний суд м.
Маріуполя. Заява про апеляційне оскарження рішення може бути

подано потягом 10 днів з дня проголошення
рішення,  а апеляційна скарга повинна
бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви по апеляційне
оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо скарга подається у
строк,  встановлений для подання заяви
про апеляційне оскарження.
Справа № 2-486/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2007
року Генічеський районний суд Херсонської області в складі

головуючого
судді Калімбета Л.І. при секретарі Наход О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,  на утримання неповнолітньої дитини - доньки
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  мотивуючи свої вимоги тим,  що відповідач ухиляється від утримання
дитини,  добровільно матеріальної
допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в
розмірі "Л частини всіх видів заробітку,
або не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення
нею повноліття,  починаючи з моменту
подачі позовної заяви.

В судове
засідання позивачка не з'явилася,  надала
заяву,  в якій просить розглянути справу
без її участі,  наполягає на задоволенні
позовних вимог.

В
судовому засіданні відповідач не заперечує проти позову,  згоден сплачувати аліменти на утримання
дитини в зазначеному розмірі.

Дослідивши
матеріали справи,  вислухавши пояснення
сторін,  суд вважає,  що позов підлягає задоволенню. Згідно
свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітню дитину доньку
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно
до  ст.
180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Як слідує з матеріалів справи та пояснень сторін,  відповідач в добровільному порядку
матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Судові
витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до  ст.  88
ЦПК України,  оскільки вимоги позивача
задоволені повністю.

На
підставі викладеного  ст.  180,
181 ч. 2 183,  Сімейного кодексу
України та керуючись  ст.  ст.
10,  15,  16,  60
,  61,
88,  209,  213,
218,  223 ЦПК України,  суд-

ВИРІШИВ :

Стягнути
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,  уродженця та мешканця АДРЕСА_1 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
на користь ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_3  уродженки та мешканки АДРЕСА_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку,  або не
менш ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення нею
повноліття,  починаючи з 16 квітня 2007
р.

Рішення в
частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць підлягає негайному
виконанню.

Стягнути з
ОСОБА_2 державне мито на користь держави в розмірі 51 гривни.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана в двадцятиденний строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський
районний суд протягом 20 днів після подання протягом 10 днів з дня оголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження.
Справа №2-417/07
Категорія № 43
Нахімовський районний суд м.  Севастополя
у складі: головуючого - судді
Луньової С. І.,  при секретарі Сиротенко
Т.В.,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду у м.
Севастополі цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного
товариства ЕК «Севастопольенерго» до ОСОБА_1 про стягнення збитків,  яки причинені порушенням правил користування
електричною енергією,
акціонерне товариство ЕК «Севастопольенерго» звертався до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення збитків,  яки були
причинені порушенням правил користування електричною енергією,  в сумі 651
У судове
засідання сторони не явилися,
представник позивача просить розглянути справу у його відсутність.
Позивач підтримує позов.
про день та годину розгляду справи був повідомлений належним чином,  поважних причин не явки суду не повідомив.
Суд
вирішує справу на підставі наявних у справі доказів на підставі  ст.  224 ЦПК України.
Суд,  вивчивши матеріали справи,  вважає позовні вимоги обґрунтованими,  і такими,
що підлягають задоволенню за наступними підставами.
Судом
встановлено,  що ОСОБА_1 проживає у
АДРЕСА_1. Позивач здійснює постачання вказаного будинку електроенергією. У
відповідно до п. 53 «Правил
користування електроенергією для населення»,
які були затверджені Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року,  у випадках виявлення порушення споживачем
правил користування електричною енергією,
у тому числі фактів крадіжки електричної енергії,  складається акт,  на підставі котрого енергопостачник має право
визнати величину збитків,  яки були
причинені йому противоправними діями споживача. При перевірки було
встановлено,  що відповідач порушив
правила користування електричною енергією шляхом самовільного підключення до
електросеті,  про що був складений акт
від 23.06.2004 року.
Розмір збитків склав 651 грн. 53 коп.
Суд
вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити,  стягнути з відповідача на користь позивача
збитки у розмірі 651 грн. 53 коп.,  а
також держмито в сумі 51 грн.
підставі вищезазначеного,  керуючись  ст.
ст.  623 ЦК України,   ст.  26,
27 Закону України «Про електроенергетику»,   ст.
ст.  10, 11,  60, 79,
224 ЦПК України,  суд
Відкритого акціонерного товариства ЕК «Севастопольенерго»,  задовольнити.
з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства ЕК
«Севастопольенерго»,  (розрахунковий
м.  Севастополя,  МФО 324515,  ЗКПО 05471081)
заборгованості за споживану електроенергію у розмірі 651 (шістсот
п'ятдесят одна) грн. 53 коп.
з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства ЕК «Севастопольенерго»
(розрахунковий рахунок 260073537
інвестиційний банк м.  Києва,  МФО 300506,  ЗКПО 05471081)
судові витрати в сумі 51
(п'ятдесят одна) грн.
Рішення
може бути переглянуто в порядку,
передбаченому  ст.  ст.  228-232 ЦПК України.
Справа №2-1430/2007 Категорія
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 травня 2007 року
Нахімовський районний суд м.  Севастополя
у складі головуючого судді Луньової С. І.,
при секретарі Сиротенко Т.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.  Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до 169 лабораторії вимірювальної техніки військово повітряних сил
Чорноморського флоту про поновлення на роботі,
стягненні середнього заробітку під час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до 169 лабораторії
вимірювальної техніки військово-повітряних сил Чорноморського флоту про
поновлення на роботі,  стягненні
середнього заробітку під час вимушеного прогулу.

Рішенням
Нахімовського районного суду м.
Севастополя від 06.02.2007
року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені.

25.05.2007 роки ухвалою
Нахімовського районного суду м.
Севастополя вказане рішення скасоване у зв'язку з новоявленими
обставинами.

У
судовому засіданні встановлено,  що
відповідачем по справі є Міністерство Оборони Російської Федерації,  а сама позивальниця є громадянином Російської
Федерації.

Суд
приходить до висновку,  що виниклі
правовідносини,  що підлягають
регулюванню КЗпП Російської Федерації,
оскільки Угода між Україною і Російською Федерацією про статус у умовах
перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України
(  ст. 2 п.4) не виключає цивільний
персонал російських військових формувань з числа осіб,  на яких розповсюджується законодавство
Російської Федерації,

Згідно  ст.  8
КЗпП України трудові відносини громадян України,  що працюють за її межами,  а також трудові відносини іноземних
громадян,  що працюють на
підприємствах,  в установах,  організаціях України,  регулюються законодавством країни
працевлаштування і міжнародними договорами України.

В даному
випадку суперечка не підсудна Нахімовському районному суду м.  Севастополя,
оскільки позивач ОСОБА_1  є
громадянка Російської Федерації,
зареєстрована в Російської Федерації,
орган управління у справі також відноситься до Російської Федерації.

Відповідно
до ч.1 п.1  ст.  227
ЦПК України,  якщо справа не підлягає
розгляду в судах,  суд припиняє
провадження в справі.

В даному випадку
справа не підлягає розгляду в судах України.

При
таких обставинах,  через ч.1 п.1  ст.  227 ЦПК України
провадження в справі за позовом ОСОБА_1
до 169 лабораторії вимірювальної техніки військово повітряних сил
Чорноморського флоту про поновлення на роботі,
стягненні середнього заробітку під час вимушеного прогулу,  підлягає закриттю.

На підставі
викладеного і керуючись ч.1 п.1  ст.  227
ЦПК України,  суд

УХВАЛИВ:

Провадження
по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до 169 лабораторії вимірювальної техніки
військово повітряних сил Чорноморського флоту про поновлення на роботі,  стягненні середнього заробітку під час
вимушеного прогулу,  закрити.

Заяву про
апеляційне оскарження ухвали може бути подана протягом п 'яти днів з дня
проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом десяті днів
після надання заяви про апеляційне оскарження.
Справа №2o-17/2007
Категорія № 22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 травня 2007 року                         Нахімовський районний
суд м.  Севастополя у складі:

головуючого
- судді - Луньової С.
І.,  при секретарі - Сиротенко
Т.В.,  розглянувши у відкритому судовому
зсіданні у м.  Севастополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем
ОСОБА_2,  вказує,  що їх сім'я розпалася і зберегти її не
можливо,  оскільки останні роки сімейні
стосунки не складаються. Сім'я розпалася,
оскільки вони втратили відчуття любові і пошани один до одного. Біля
року спільно не мешкають.

Сторони
у судове засідання не з'явилися,  позивач
просить розірвати шлюб,  відповідач був
допитаний у порядку окремого доручення Краснодонським місцевим судом,  пояснив,
що з позовом згоден. Просять розглянути справу у їх відсутність.

Суд,  вивчив матеріали справи,  знаходить позовні вимоги обґрунтованими і
таким що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що стороні знаходяться у
зареєстрованому шлюбі з 16
серпня 2000 року.
Від сумісного життя мають малолітню дитину - доньку Олександру 13
жовтня 2000 року
народження. Причини,  що спонукали
сторони наполягати на розірванні шлюбу є обгрунтованими,  оскільки розлад між подружжям носить тривалий
характер - 2006 року
вони припинили шлюбні відносини,  та
ведення спільного господарства. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї на
думку позивача неможливо. Сторони втратили відчуття любові і пошани один до
одного. Дитина залишається мешкати з матір'ю,
Спору про розділ спільно нажитого майна немає. Позивач вказує,  що їх сім'я існує формально.

Судові
витрати при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з
позивача,  з урахуванням її думки.

Керуючись  ст.
ст.  105,
112,  114 СК України,   ст.
ст.  10,
60, 79,  212,  215,
234,  235 ЦПК
України,  суд

ВИРИШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб,  між ОСОБА_2 і ОСОБА_1,  зареєстрованій 16 серпня 2000
року Качинською селищною радою м.
Севастополя (актовий запис №
22),  розірвати.

Стягнути
при видачі свідоцтва в органах РАЦС держмито на користь держави з ОСОБА_2 - 17 (сімнадцять)
грн.,  ОСОБА_1 від сплати витрат
звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд м.
Севастополя через Нахімовський районний суд м.  Севастополя у термін та порядку передбаченому
чинним законодавством.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-2467/2007
р.

5 червня 2007 року                                            Краснодонський
міськрайонний суд у складі:

головуючого
судді Околот Г.М.   ,    при секретарі Остапенко І.А.,    у попередньому судовому засіданні,    у залі суду м.    Краснодона
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,    -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1    звернулась до суду з дійсним
позовом,    в обгрунтування якого
вказала,    що вони з відповідачем з 09
вересня 1989 року перебувають у зареєстрованому шлюбі,    від шлюбу мають неповнолітню доньку
ОСОБА_3,    1992 року народження,    яка проживає з відповідачем,    та на її утримання вона надає матеріальну
допомогу. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна немає. Шлюбні
відносини між сторонами припинені з червня 2006 року у зв'язку з тим,    що відповідач створив іншу сім'ю. Миритися
та жити з відповідачем не бажає,    тому
просить суд шлюб розірвати.

До
попереднього розгляду справи позивачка надала письмову заяву,    в якій просить розглянути справу без її
участі,    позовні вимоги підтримує.

Відповідач
з позовом згоден,    про що надав суду
письмову заяву і просить розглянути справу за його відсутність. Визнання
відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права,    свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи
з наведеного,    суд вважає,    що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до 4.4    ст.
130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,    встановленому    ст.
174 цього
кодексу. Згідно з ч.4    ст.    174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши
матеріали справи,    суд вважає позов
обґрунтованим та таким,    що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Сторони
однією родиною не проживають,    обоє
згодні на розірвання шлюбу,    миритися
не мають наміру. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу надалі є
недоцільним.

Керуючись    ст.
ст.    130,
174,   209,   212-215 ЦПК
України,    на підставі    ст.
110,   112 СК України суд,    -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище -
ОСОБА_4),    зареєстрований у
Краснодонському міському ЗАГС,
Луганської області 09.09.1989
року,    актовий запис № 354 - розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 17 гривень у доход
держави,    а ОСОБА_1    від витрат звільнити.

На
рішення може бути подана заява до апеляційного суду Луганської області про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення,    та подана апеляційна скарга протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,    через Краснодонський міськрайонний суд.
Справа №2-1052-2007
УХВАЛА

про закриття провадження у справі у зв'язку

з відмовою позивача від позову

23 травня 2007
року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Помазан В.А.

при секретарі - Фальковій І.М. ,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні у залі суду в місті Лозова Харківської
області цивільну справу за позовом Лозівського комунального підприємства
«Теплові мережі» до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги по центральному опаленню, -

ВСТАНОВИВ:

Лозівське
комунальне підприємство «Теплові мережі» звернулося до суду з позовною заявою
до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги по центральному
опаленню,  в якій зазначає,  що відповідачам,  які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 було надано
послуги по центральному опаленню.

У
зв'язку з тим,  що відповідачі не
своєчасно та не в повному обсязі сплачують поточні платежі по оплаті за послуги
по центральному опаленню за період з 17.10.2005р. по 01.02.2007р. утворилася
заборгованість в сумі 684,
98 грн.,  яку позивач просить солідарно
стягнути з відповідачів,  а також просить
стягнути солідарно державне мито у розмірі 51 грн. на користь держави та витрати по сплаті на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі ЗО грн. на їх
користь.

Представник
позивача надала суду заяву,  в якій вона
відмовляється від позову та просить відмову від позову прийняти,  оскільки відповідачі заключили з ними договір
реструктуризації боргу.

У
відповідності до вимог ч. 2
ст.
174,  ч.3  ст.  206
ЦПК України представник позивача попереджена про наслідки відмови від
позову,  оскільки провадження у справі
закривається і вона не зможе повторно звернутися до суду з приводу спору між
тими самими сторонами,  про той самий
предмет,  і з тих самих підстав.

У
відповідності до п.3 ч. 1
ст.
205 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі,  якщо позивач відмовився від позову і відмова
прийнята судом.

На
підставі  ст.  88
ЦПК України суд стягує солідарно з відповідачів державне мито у розмірі 51 грн. на користь
держави.

Керуючись  ст.  88,
ч. 2
ст.
174,  п.3 ч. 1
ст.
205,  ч.3  ст.  206
ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження
у справі за позовною заявою Лозівського комунального підприємства «Теплові
мережі» до ОСОБА_1,  ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за послуги по центральному опаленню у зв'язку з
відмовою позивача від позову закрити.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1,  ОСОБА_2, ОСОБА_3
державне мито у розмірі 51
грн. на користь держави на р/р 0015
в Лозівське УДК,  код ОКПО 24134414,  банк ГУДКУ в Харківської області,  МФО 851011.

Ухвала
може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
5-денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 10
днів апеляційної скарги,  з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4  ст.  295 ЦПК України.