Головуючий у першій інстанції   Димерлий О.О.
Справа
№ 22ц-322507
Доповідач апеляційної
інстанції  Панасенков В.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 вересня 2007
року                                                                                                 м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду

Одеської
області  в складі:

головуючого -                                                           Панасенкова
В.О.

судців:                                                                         Парапана
В.Ф..,

Драгомерецького М.М.,

при секретарі:                                                            Бондаренко
Н.В.,

за участю:
позивача ОСОБА_1, представника відповідача, Колективного підприємства
"Одеська пересувна механізована колона № 8" -Федорчука Р.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2004 року

за позовом
ОСОБА_1 до Колективного підприємства "Одеська пересувна механізована
колона № 8" про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих
порушенням договірних зобов'язань,

встановила:

24 квітня 2003
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Колективного підприємства
"Одеська пересувна механізована колона № 8" про відшкодування збитків
та моральної шкоди. В заяві позивач ОСОБА_1 зазначав, що 31 березня 1999 року
між ним та відповідачем Колективним підприємством "Одеська пересувна
механізована колона № 8" (далі - КП "ОПМК-8") був укладений
договір про часткову участь у будівництві житлового АДРЕСА_1, а саме,
трикімнатної квартири загальною площею 85, 63 кв.м. вартістю 22 264 дол. США (або 93 992 грн.)
з поетапною оплатою. До 2001 року він сплатив суму в доларах США еквівалентну
69 545 грн. ( 31 березня 1999 року - 7 000 дол. США, або 27 723 грн., 16 червня 1999 року - 1 200 дол. США. або 4 752 грн.,
28 грудня 1999 року - 300 дол.
США, або 1 564 грн., 25 квітня 2000 року - 6 500 дол. США, або 34 877 грн.).

У січні 2001
року під тиском відповідача він сплатив ще 4 500 дол. США, але розписку йому не видали, а також йому видали новий
екземпляр договору, де була змінена вартість квартири, яка склала 68 850 грн.,
що еквівалентно 15 000 дол.
США.

2

Він вважає, що
відповідач КП "ОПМК-8" порушив договірні зобов'язання, оскільки у
липні 2002 року передав йому трикімнатну квартиру № 25 з суттєвими недоліками -
без дверей, сантехніки, з битими вікнами і без малярних робіт.

Відповідно до
експертної оцінки вартість квартири повинна складати 14 121 дол. США, або 76 686 грн.
(на 10 вересня 2002 року), а він фактично сплатив 19 500 дол. США, або 105 300 грн.
Тому він вважає, що зайва сплатив за квартиру 23 850 грн., що еквівалентно 4
500 дол. США, чим
відповідач наніс йому майнову шкоду на вказану суму, а також заподіяв моральну
шкоду в сумі 50 000 грн.

Посилаючись на
ці обставини, та на ст. ст. 4, 5, 171, 440-1 ЦК УРСР, 1963 p., позивач ОСОБА_1 просив суд позов задовольнити.

Представник
відповідача КП "ОПМК-8" проти позову заперечував і в своїх поясненнях
зазначав, що свої зобов'язання за договором № 6 про часткову участь у
будівництві будинку від 31 березня 1999 року він виконав належним чином, про що
свідчать факт прийому в експлуатацію житлового АДРЕСА_1 Державною комісією 20
травня 2002 року і акт № 21 прийому-передачі позивачу ОСОБА_1 квартири № 25 від
05 липня 2002 року без претензій з його боку. Позивач ОСОБА_1 фактично сплатив
за договором 68 850 грн., а не 105 300 грн. В силу істотної зміни обставин і
відповідно до закону, сторони за договором не уклали новій договір, а у 2000
року за взаємною згодою змінили його умови у частини зменшення вартості
квартири - з 93 993 грн. на 68 850 грн. і відповідно зменшення обсягу виконаних
робіт за договором. Тому, на його думку, законних підстав для відшкодування
збитків і моральної шкоди на користь позивача не має.

Рішенням суду
першої інстанції від 16 лютого 2004 року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Позивач ОСОБА_1
оскаржив рішення суду в апеляційному порядку.

Ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області
від 17 червня 2004 року рішення суду першої інстанції скасовано, справа
направлена на новий судовий розгляд.

Відповідач КП
"ОПМК-8" оскаржив ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку.

Ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
від 25 травня 2007 року ухвала суду апеляційної інстанції скасована, справа
направлена на новий апеляційний розгляд.

В апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати й
ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи тим,
що рішення суду першої інстанції є незаконним і необгрунтованим.

Заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1, пояснення на апеляцію
позивача ОСОБА_1 та представника відповідача, КП "ОПМК-8", -
Федорчука Р.В., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія
суддів

3

вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволенню
не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням
норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.
151 ЦК УРСР, 1963
року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, в силу зобов'язання
одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора)
певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або
утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Зобов'язання
виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до
153 ЦК УРСР, 1963
року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних
випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови
договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного
виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути
досягнуто згоди.

Як вбачається з
матеріалів справи, 31 березня 1999 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
КП "ОПМК-8" у простій письмовій формі був укладений договір про
часткову участь у будівництві трикімнатної квартири загальною площею 85, 63
кв.м. у житловому АДРЕСА_1 вартістю 93 993 грн. (вартість 1 кв.м. житла - 1
086, 80 грн.) з поетапною оплатою (а.с. 5-6).

Відповідно до
ст. 161 ЦК УРСР, 1963
року, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності
таких вказівок- відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до
ст. 162 ЦК УРСР, 1963
року, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов
договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

У квітні 2000
року за згодою сторін за договором були змінені його умови у частині розміру
квартири, її вартості, строку введення будинку в експлуатацію, а також
відповідальності сторін за невиконання умов договору, які були оформлені також
у простій письмовій формі у виді додаткової угоди, але з зазначенням первісної
дати укладення договору - 31 березня 1999 року (а.с. 9).

Відповідно до
цієї додаткової угоди позивач ОСОБА_1 зобов'язався сплати за трикімнатну
квартиру № 25 загальною площею 85, 4 кв.м. - 68 850 грн., а відповідач КП
"ОПМК-8" передати йому цю квартиру (без малярних робіт, шпаклівки,
сантехнічних приборів та дверних блоків) (а.с. 9).

Тому позивачу
ОСОБА_1 був виданий новий примірник договору від 31 березня 1999 року, але
через технічну помилку в тексті не була зазначена дата його зміни, що фактично
визнається сторонами по справі та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2
(а.с. 66-67).

4

З 01 квітня 1999
року по 25 квітня 2000 року позивач ОСОБА_1 на виконання умов договору сплатив
68 850 грн., що підтверджується копіями квитанцій, наданими позивачем суду
(а.с. 10, 11), та копією довідки № 181 від 05 липня 2002 року про розмір
внесених позивачем ОСОБА_1 інвестицій - 68 850 грн., яка була надана позивачу
ОСОБА_1 відповідачем для оформлення права власності на квартиру (а.с. 48).

Відповідно до
акту № 21 прийому-передачі квартири № 25 від 05 липня 2005 року відповідач КП
"ОПМК-8" на виконання договору № 6 від 31 березня 1999 року передав
позивачу ОСОБА_1 трикімнатну квартиру № 25 загальною площею 85, 4 кв.м. у
АДРЕСА_1вартістю 68 850 грн. без претензій з його боку (а.с. 47).

12 липня 2002
року позивач ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на цю квартиру №
49202 (а.с. 37).

За таких обставин,
вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що
відповідач КП "ОПМК-8" виконав зобов'язання за договором про часткову
участь у будівництві багатоквартирного будинку від 31 березня 1999 року
належним чином і законних підстав для відшкодування збитків та моральної шкоди
на користь позивача немає.

Висновки суду
першої інстанції відповідають ст.
ст. 4, 5, 151, 153, 161, 162, 440-1 ЦК
УРСР, 1963 року, та фактичним обставинам справи, які доведені у судовому
засіданні.

Твердження позивача
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в
апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав
для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення справи.

Тому законних
підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення
про задоволення позову немає.

Керуючись ст.
ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16
лютого 2004 року залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою.