Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
квітня 2007 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого судді -Шаманської Н.О.,  при секретарі - Демиденко Н.В.,  с
участю адвоката - ОСОБА_11,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  треті особи -
ОСОБА_3,  ОСОБА_4. ОСОБА_5про визнання
таким,  що втратив право користування
житловим приміщенням та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  треті особи - ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6про усунення
перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення

ВСТАНОВИВ:

В грудні
2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
таким,  що втратив право користування
житловим приміщенням в АДРЕСА_1,  посилаючись
на те,  що відповідач в спірній квартирі
не проживає с 1997
року . спірною квартирою не користується без поважних причин,  ніякі обов'язки,  які витікають з договору найму житлового
приміщення не виконує.

На
підставі викладеного,  позивачка просила
визнати відповідача ОСОБА_2 таким,  що
втратив право користування житловим приміщенням в вище зазначеної квартирі на
підставі  ст. .  ст. . 71, 72 ЖК України.

В лютому
2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні АДРЕСА_1та вселення в вищезазначену квартиру,  посилаючись на те,  що з 2001 року відповідачка чинить йому
перешкоди в користуванні спірною квартирою ,
скандалить та виганяє його зі спірної квартири ,  чим позбавляє його права користування
квартирою,  в якої він зареєстрований з
1972 року. Крім того,  в своїй заяві
позивач зазначив,  що відповідачка,  скориставшись його хворобою ( туберкульоз)
28.04.2000 року отримала,  згідно рішення
виконавчого комітету Миколаївської міської Ради ,  звільнену 1-кімнатну квартиру 47 житловою
площею 18 кв.м.  на склад сім'ї із 4 осіб
,  в тому силі і на нього.

Посилаючись
на викладені обставини позивач просив про вселення його до спірної
квартири,  на підставі  ст. .
ст. . 9,  64 ЖК України.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги,  підтвердила викладені в заяві обставини,  просила визнати ОСОБА_2 таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням в АДРЕСА_1. Зустрічний позов ОСОБА_2 про вселення до спірної
квартири не визнала,  просила в задоволенні
позову позивачу відмовити,  посилаючись
на те,  що останній з 1997 року
добровільно покинув спірне житлове приміщення та перейшов проживати до своєї
співмешканки,  з якою проживає до
теперішнього часу,  жодного разу наміру
вселиться до спірної квартири не мав,
ніхто з членів сім'ї не перешкоджав ОСОБА_2. користуватися спірним
житлом.

В
судовому засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання його таким,  що втратив право користування житловим
приміщенням не визнав,  просив в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те,  що
відповідачка перешкоджала йому користуватися спірним житловим приміщенням
,  в зв'язку з чим він вимушений був
проживати у своєї співмешканки. Зустрічні позовні вимоги підтримав,  підтвердив викладені в заяві обставини,  просив позов задовольнити,  вселити його до АДРЕСА_1

Треті
особи - ОСОБА_3,  ОСОБА_2,
ОСОБА_5,  позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1
підтримали,  підтвердили ті
обставини,  що відповідач в спірній
квартирі не проживає з 1997 року,
проживає зі своєю співмешканкою . з якою веде спільне господарство та
має спільну дитину,  спірним житловим
приміщенням ніколи не цікавився,  ніхто з
членів сім'ї не перешкоджав йому в користуванні спірною квартирою . Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 про вселення його до спірної квартири не визнали,  на підставі вищевикладених обставин,  посилаючись на те,  що він втратив право користування житловим
приміщенням.

Третя
особа - ОСОБА_6 в судове засіданні не з'явився,
в зв'язку з важким станом здоров'я.

Вислухавши
пояснення сторін,  допитавши свідків ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,
ОСОБА_10,  дослідивши матеріали
цивільної справи,  суд приходе до
наступного

Як
встановлено в судовому засіданні вАДРЕСА_1прописано з правом на проживання 6
чоловік:,  а саме: ОСОБА_1 -
позивачка,  ОСОБА_6 - чоловік
позивачки,  ОСОБА_3 - син,  ОСОБА_2 - невістка ,  ОСОБА_5 - онук та ОСОБА_2 - син.
Відповідач,  що підтверджується довідкою
ф.3,  затвердженою ЖКП «Бриз» .

Між
тим,  відповідач ОСОБА_2,  в вищезазначеної квартирі не проживає з 1997
року,  спірною квартирою не користується
без поважних причин ,  витрати,  пов'язані з оплатою житлово-комунальних
послуг не несе.,  вказані обставини
підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  сусіди по спірній
квартирі,  а також вказані обставини
підтверджені членами сім'ї позивачки ОСОБА_1 - які є третіми особами по справі.

Як встановлено в
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
проживає разом з ОСОБА_10 з 1999 року ,
однією сім'єю,  веде спільне
господарство,  мають спільну доньку. З
2005 року проживають в АДРЕСА_2

На
підставі викладеного,  суд приходе до
висновку про те ,  що відповідач ОСОБА_2
втратив право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1,  оскільки не проживає в спірній квартирі без
поважних причин більш строків, ,
встановленнях  ст. . 71 ЖК України,  тобто більш 6 -ти місяців. В зв'язку з чим
відповідно до  ст.   ст.
71,  72 ЖК України ,  позивні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню.

Що
стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням та вселення до спірної квартири,  суд вважає,
що ці вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки позивач суду не надав доказів про те,  що відповідачка чинила йому перешкоди в
користуванні житловим приміщенням та не давала йому можливості проживати в
спірної квартирі. В чому саме виразилися перешкоди з боку відповідачки ОСОБА_1
по відношенню до користування позивачем спірною квартирою,  останній суду не довів.

Більш
того,  починаючи з 1997 до 2007
року,  відповідач жодного разу не
звернувся до правоохоронних органів,  в
т.ч.1 суду з заявою про вселення його до спірної квартири.

Показання
свідка ОСОБА_10 суд не може прийняти до уваги,
оскільки остання зацікавлена в задоволенні вимог ОСОБА_2 про вселення
його до спірної квартири,  оскільки є
співмешканкою останнього.

На
підставі викладеного,  вимоги ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням в АДРЕСА_1,  та вселенні,
суд вважає не обґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  212-215 ЦПК України,   ст.
ст.  71, 71 ЖК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Визнати
ОСОБА_2 таким,  що втратив право
користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4до ОСОБА_1,
треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6про усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та вселення - відмовити.

Рішення
суду набирає законної чинності через 10 днів після його проголошення. На
рішення суду може бути подано апеляційну скаргу в судову палату по цивільним
справам миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в строк
та порядок,  передбачений  ст.
ст. 294, 296 ЦПК України.