Справа № 22ц-1682/2007 р.                                                     Головуючий
у 1 інстанції Міланіч A.M.
інстанції Даценко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі: головуючого судді Приходька К.П. суддів Даценко
Л.М., Олійника В.І. при секретарі Зозулі Н.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 28
березня 2007 р. в справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського
виробничого кооперативу „Блиставиця", Блиставицької сільської ради
Бородянського району Київської області, Бородянської районної державної
адміністрації Київської області, третя особа Бородянський районний відділ
земельних ресурсів про визнання права на земельну частку (пай), -

Встановила:

В лютому
2007 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за
нею право на земельну частку (пай) в КСП „Шлях Правди" с. Блиставиця
Бородянського району Київської області в умовних кадастрових гектарах у
відповідності до технічної документації, зобов'язати Бородянську районну
державну адміністрацію видати їй сертифікат на право на земельну частку (пай) у
відповідному розмірі за рахунок земель запасу.

Свої
вимоги обґрунтовувала тим, що вона на час розпаювання та передачі у колективну
власність земель КСП „Шлях Правди" була членом цього підприємства і мала
право на земельну частку (пай), однак не була включена до списку, що додається
до державного акта на право колективної власності на землю.

Рішенням
Бородянського районного суду Київської області від 28.03.2007 р. в задоволенні
позову відмовлено з підстав пропуску без поважних причин строку позовної
давності звернення в суд за захистом порушеного права.

В
апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення позивачки, колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню
з направленням справи на новий розгляд з таких підстав.

Згідно ст. 213
ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним
є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно з законом.

Обгрунтованим
є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом
першої інстанції встановлено, що на час розпаювання та передачі у колективну
власність земель КСП „Шлях Правди" позивачка мала право на земельну частку
(пай), оскільки була членом цього підприємства і мала бути включена до списку,
що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

2

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд свої висновки обґрунтовував тим, що позивачка без поважних причин
пропустила строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого
порушеного права.

Однак з такими висновками суду
першої інстанції погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Згідно ст. 76 ЦК України 1963
року та ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов.
Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права.

Згідно ч. 2 ст. 80 ЦК України 1963
року та ч. 5 ст. 267 ЦК України
якщо суд визнає поважною причини пропуску строку позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Як вбачається з довідки Київської
обласної психоневрологічної лікарні № 2 від 22 травня 2006 р. № 130 ОСОБА_1
знаходилась на лікуванні з 30.10. по 01.12.1981 p., з 03.06. по
08.07.1994 p.,
з 03.01. по 02.02.1996 p.,
з 30.09. по 05.11.2002 p.,
з 30.10. по 21.11.2003 p.,
з 25.11. по 28.12.2005 p.,
з 21.03.2006 р. (а.с.8)

Відмовляючи в задоволенні позову з
підстав пропуску строку позовної давності, суд не звернув уваги на зазначені
вимоги закону та докази по справі і не з'ясував коли ж у позивачки виникло
право на позов та не дав належної правової оцінки вищевказаній довідці.

Також суд в порушення вимог ст. ст.
213, 215 ЦПК України не з'ясував та не встановив у рішенні, коли саме
утворилося колективне сільськогосподарське підприємство „Шлях Правди",
землі якого підлягали розпаюванню, коли вказане підприємство отримало Державний
акт на право колективної власності на землю, як набувалося членство у цьому
колективному сільськогосподарському підприємстві відповідно до його статуту, чи
набула членства в ньому позивачка, чи була включена позивачка до списку, що
додається до державного акту на право колективної власності на землю, вартість
земельної частки (паю) та її розмір в умовних кадастрових гектарах, хто і коли
став правонаступником колгоспу „Шлях Правди", в якому працювала позивачка
і з якого була звільнена, та КСП „Шлях Правди", оскільки в позовній заяві
вона просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в КСП „Шлях
Правди" с Блиставиця
Бородянського району Київської області, а відповідачем по справі залучено
сільськогосподарський кооператив „Блиставиця", що має істотне значення для
вирішення спору про право позивачки на земельну частку (пай).

Суд також не перевірив позовні
вимоги в частині зобов'язати Бородянську районну державну адміністрацію видати
позивачці сертифікат на право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі
за рахунок земель запасу і не з'ясував у якому ж саме розмірі і з яких земель,
чи є вільні землі запасу та чи видаються в даний час такі сертифікати.

Крім того, суд розглянув справу у
відсутність відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу
„Блиставиця", зазначивши в рішенні, що даний відповідач просив розглянути
справу без його участі (а.с.27).

Однак, суд не звернув уваги на те,
що дана заява не містить дати її складення та штампу і печатки, що є
неприпустимим для вихідної кореспонденції юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи,
справа була призначена до попереднього розгляду на 13.03.2007 р. та до судового
розгляду на 28 березня 2007 р. (а.с. 12, 23).

В матеріалах справи нема
відомостей, що відповідачу СВК „Блиставиця" вручена судова повістка на 28
березня 2007 p.,
проте суд всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України розглянув справу у
його відсутність.

Таким
чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду від 28 березня
2007 р. підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд в суд першої
інстанції, оскільки справу розглянуто за відсутності відповідача СВК
„Блиставиця", належним чином не повідомленого про час і місце судового
засідання, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 ЦПК України являється безумовною
підставою для скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

3

При новому розгляді справи
суду слід врахувати наведене, належно виконати вимоги процесуального закону,
з'ясувати обставини спору і прийняти законне і обгрунтоване рішення відповідно
до вимог ст. ст. 212-215
ЦПК України.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, п. 3 ч.1 ст. 311, 312-314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія
суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Бородянського районного суду Київської області від 28 березня 2007 р. скасувати
і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції іншим суддею.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.