Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

„2" липня
2007 р.

Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого    судді
Дрішлюка А.І.,

за участю
секретаря      Іскрич В.В.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В Малиновський
районний суд м. Одеси з позовом про розірвання шлюбу звернулася ОСОБА_1.
Посилаючись на те, що сімейне життя між сторонами не склалося, проживають з
відповідачем роздільно, інтересу друг до друга не мають, подальше збереження
шлюбу вона вважає неможливим. Причиною розпаду сім'ї позивачка вказала різність
характерів, відсутність взаємної довіри та порозуміння. В зв'язку за наведеним
позивачка просила суд постановити рішення, яким розірвати зареєстрований з
відповідачем ОСОБА_2 шлюб.

Відповідач
ОСОБА_2 у відкритому судовому засіданні позов визнав, про що надав суду
відповідну письмову заяву. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Суд, заслухавши
пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

29.06.1990року
року між позивачкою і відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено
актовий запис під № 687 від 29.06.1990 року будинком цивільних обрядів
м.Бреста.

У шлюбі
народились, син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4-ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка у
судовому засіданні підтвердила, що сімейне життя між сторонами не склалося. На
даний момент проживають окремо.

Згідно зі ст. 24
СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного
законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки
і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою
раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що
одружуються.

При дослідженні
судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу
встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу
буде суперечити інтересам чоловіка та дружини.

Відповідно до
ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.3, 15, 24 Сімейного кодексу
України, СУД -

ВИРІШИВ:

Шлюб,
зареєстрований 29 червня 1990 року у будинку цивільних обрядів м.Бреста,
актовий запис під № 687, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1- розірвати.

Місто проживання
сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4-ІНФОРМАЦІЯ_2., визначити з
ОСОБА_1.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 державне мито у розмірі 17
гривень.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 від сплати держаного мита звільнити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зі дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.