Справа №2-5532/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2007 року                                                Кіровський
районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючого
судді - Галаган О.В.

при секретарі  - Бібіковій О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дійсним договір довічного
утримання від 10.10.2005 р. укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визнати за
ОСОБА_1 право власності на 7/10 частини житлового будинку №32 з відповідними
частинами надвірних будівель, який знаходиться по АДРЕСА_1.

Також просила
визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку яка розташована на
території АДРЕСА_1, площею 0,0914 гектарів в межах згідно з планом на праві
спільної часткової (7/10) власності, на підставі рішення виконавчого комітету
Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 12 травня 1993 р. № 378,
відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від
11.03.1996 р. За №1688.

Позивачка в
судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що
10.10.2005року в присутності двох свідків уклала договір довічного утримання,
який завірила голова квартального комітету з ОСОБА_2, яка є Ті матір'ю,
відповідно до якого взяла на себе зобов'язання по догляду за відповідачем з
наданням їй всіх необхідних для існування матеріальних благ (продукти
харчування, ліки, одяг тощо), а натомість отримувала у право власності належні
їй домоволодіння та земельну ділянку. Зазначений договір нотаріально не
оформляли в зв'язку з скрутним матеріальним становищем. За весь час починаючи з
моменту укладення договору всі його умови виконувала належним чином. В 2006 та
2007роках неодноразово пропонувала нотаріально посвідчити правочин. але
відповідач кожного разу відкладала розгляд цього питання. В 2007 році
запропонувала відповідачу продати належне їй нерухоме майно з ціллю купити
квартиру, але ОСОБА_2 відмовилась від такої пропозиції та заявила про
розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідачка в
попередньому судовому засіданні позов не визнала, про що надала заяву.

У судовому
засіданні ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та пояснила, що дійсно між нею та
позивачем, яка є її донькою 10.10.2005 року був укладений договір довічного
утримання, без відповідного нотаріального оформлення у присутності двох свідків
та завірений головою квартального комітету. Відповідно до умов зазначеного
договору ОСОБА_1 виконувала всі його пункти щодо допомоги в побуті, покупки
харчів, речей, ліків на суму, що відповідає одному прожитковому мінімуму
щомісячно.

В 2007 році між
сторонами виникла суперечка, оскільки позивач, бажаючи набути право власності,
наполягала на продажі належного відповідачу нерухомого майна та придбанні
квартири, власником, якої була б вона, а ОСОБА_2 проти такої угоди
відмовлялась, вважаючи що при цьому будуть порушені її інтереси. Наслідком
такої суперечки стала заява ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання
в односторонньому порядку.

Під час розгляду
справи сторони дійшли згоди, відповідно до якої відповідач погоджується з
позовними вимогами ОСОБА_1, а натомість залишає за собою право на довічне
проживання в домоволодінні, розташованого по АДРЕСА_1.

Заслухавши
пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд находить
позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2,
належить нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу домоволодіння, зареєстрованого в реєстрі під № 3972 від
02.12.1989року та записаного в реєстрову книгу Кіровоградського ООБТІ
29.12.1989року під № 16838/90, а також земельна ділянка площею 0.0914 гектарів
в межах згідно з планом на праві спільної часткової (7/10) власності на
підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних
депутатів від 12 травня 1993 р. №378. відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю від 11.03.1996 р. за №1688.

10.10.2005 р.
ОСОБА_2, передала у власність ОСОБА_1 належні їй на праві приватної власності
будинок та земельну ділянку, а натомість отримала матеріальну підтримку,
відповідно до умов договору довічного утримання. Нотаріально, зазначений
договір, відповідно до вимог ЦК
України не посвідчувався.

Викликані в
судове засідання в якості свідків особи, що поставили свої підписи при
посвідчені правочину пояснили наступне.

Так, свідок
ОСОБА_3, показала, що до неї звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для посвідчення
договору довічного утримання, та запропонували їй зустрітись 10.10.2005р. у
голови квартального комітету. В призначений день в її присутності, свідка
ОСОБА_4 і голови квартального комітету договір був підписаний. Під час
підписання договору ОСОБА_2 діяла від свого імені, укладення договору
відповідало дійсним намірам і не носило характерної та удаваної угоди. Крім того.
ОСОБА_2 було роз'яснено, що в разі підписання договору вона вже не буде
власником, проти чого не заперечувала.

ОСОБА_1 умови
договору виконує і по цей день, надає ОСОБА_2 матеріальне утримання та усіляко
допомагає. Про це їй відомо, оскільки підтримує добросусідські відносини з
відповідачем.

Свідок ОСОБА_5
підтвердила покази свідка ОСОБА_3 та додала, що підписи в договорі були
засвідчені головою квартального комітету.

Свідок ОСОБА_6 -
голова квартального комітету №23. пояснила що дійсно посвідчувала договір
довічного утримання між ОСОБА_2 та її донькою ОСОБА_1 в присутності двох
свідків, які знаходяться в залі судового засідання.

Згідно ч.2
ст.220 ЦК України,
якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджуються
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним.

Фактично сторони
виконали всі умови договору, що підтверджується доданими до позову документами та
були підтверджені показами свідків та поясненнями сторін.

В зв'язку з вище
викладеними обставинами суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись
ст.204, ч.2 ст.220. ч.3 ст.334. 392 ЦК
України, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати дійсним
договір довічного утримання укладений 10.10.2005 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 7/10 частини житлового будинку №32 з відповідними
частинами надвірних будівель, який знаходиться по АДРЕСА_1.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку яка розташована на території
АДРЕСА_1, площею 0.0914 гектарів в межах згідно з планом на праві спільної
часткової (7/10) власності, на підставі рішення виконавчого комітету
Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 12 травня 1993 р. № 378,
відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від
11.03.1996 р. за №1688.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.