АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 22 ц /1051                                                  Головуючий у 1-й інстанції Заполовський В.Й.
Категорія 5                                                          Доповідач Зарицька Г.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 року колегія
суддів судової палати апеляційного суду

Житомирської
області в складі:

головуючого                     Зарицької Г.В.

суддів                                Худякова A.M.

Балашкевича С.В.

при секретарі    Сухоребрій
Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування затрат, пов'язаних з будівництвом будинку за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду
Житомирської області від 03
березня 2007 року

встановила:

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області
від 03 березня 2007 року позов
ОСОБА_1 задоволено.

Розділено в натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домоволодіння по АДРЕСА_1. Виділено ОСОБА_1 на праві власності в натурі
51/100 ідеальних
частин домоволодіння на суму 63515 грн. ОСОБА_2 виділено в натурі на праві власності 49/100 ідеальних частин домоволодіння на суму 61840 грн.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 837
грн. різниці у вартості часток, що виділяються в натурі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 560 грн. 77 коп. та 30 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

У
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за

безпідставністю.

В обгрунтування
своїх висновків суд виходив з того, що домоволодіння по АДРЕСА_1 є спільною

сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, позивач за зустрічним позовом АДРЕСА_3 не довів суду, що ним були
понесені затрати на будівництво будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У апеляційній
скарзі АДРЕСА_3 просить рішення в частині відмови у задоволенні позову
скасувати і постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог.
Апелянт посилається на те, що при оцінці наданих ним доказів суд допустив
односторонність, в зв'язку з чим дійшов невірного висновку.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність та обгрунтованість
рішення в цих межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Відповідно до
ст.17 ЗК
України в ред. 1991 p., який діяв на
момент виділення земельної ділянки для
будівництва спірного домоволодіння, ст. 14 Закону України
„Про власність" земельна ділянка для будівництва жилого будинку і
господарських будівель надається громадянину в приватну власність, участь інших
осіб у будівництві не створює для них права приватної
власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом.

Згідно зі ст.ст.
16 і 17 Закону України
„Про власність" таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось
подружжям у період шлюбу -жилий
будинок у зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок
спільної праці членів сім'ї -
жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було
встановлено письмовою угодою між ними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14.05.1994 року по 16.03.2006 року
перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу сторонами побудовано
житловий будинок по АДРЕСА_1 і 28
листопада 2005 року на
вказаний будинок на ім'я відповідача ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд дійшов правильного висновку про те, що
домоволодіння по АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
оскільки його будівництво велось ними у період шлюбу.

Рішення в цій частині сторонами не
оскаржується.

Обгрунтованим є
також висновок суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову.

Пунктом 4 постанови
Пленуму Верховного Суду із відповідними змінами „Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий
будинок" №7 від 04.10.1991 р. із
відповідними змінами роз'яснено, що інші особи, що брали участь у будівництві
жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю)
вони надавали не безоплатно.

Враховуючи те,
що ОСОБА_3 не надав суду достовірних доказів про понесені ним затрати на
будівництво вищевказаного житлового будинку, то суд обгрунтовано вважав його
вимоги безпідставними.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують Суд повно з'ясував обставини справи, правильно визначив
характер спірних    правовідносин,     дав
належну     оцінку    доказам,
доводам, запереченням сторін і ухвалив законне обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.
209, 303, 304, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.