Справа №
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

05 липня 2007 року        Бродівський
районний суд Львівської області

в складі головуючої      судді                 Тропак О.В.

при секретарі                                                       Королишин А.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ житлового бу­динку, придбаного під час перебування в шлюбі,який був зареєстрований
05.06.1966р і розірваний 26.12.2000
року.Зазначає,що свідоцтво на право власності на будинок було видано 28.11.1988
року на відповідача.Під час перебування в шлюбі вона пита ння про поділ будинку не ставила,а оскільки на даний час добровільної згоди
що­до поділу майна між ними не досягнуто ,то спір
повинен бути вирішений в судо­вому порядку

Відповідач проти задоволення позову
заперечив.

В судовому
засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення ,аналогічні наведеним у
позовній заяві.Доповнила,що в зв»язку з зверненням відповідача в 2006 році в
суд з позовом до зятя-ОСОБА_3 про виселення,вона зрозуміла,що відповідач вважає себе єдиним власником і оспорює її право власності на
житловий будинок,який вони збудували разом під час перебування в шлюбі.На
момент одружен­ня ,відповідачем було споруджено
фундамент,а все решту вони будували разом.У них з відповідачем є четверо дітей,які народилися під час перебування в шлюбі.В
1992 році відповідач звертався з позовом до суду про
виселення зятя-ОСОБА_3 їх­ньої з відповідачем дочки-ОСОБА_4,однак йому було відмовлено,а зустрічний позов її,зятя і дочки про визнання права на житлову площу та
вселення-задоволєно і її було визнано співвласником будинку.

Відповідач в
судовому засіданні позову не визнав та пояснив,що позивач не має права власності на житловий будинок тому,що план на хату він отримав в
1962 році і коли одружився,то вже був споруджений
фундамент.В подальшому будинок буду вався його руками
і за його гроші,а позивач йому нічого не допомогала.В будинок вони перейшли жити в 1972 році.Він заперечує проти присудження позивачці
полови­ни будинку ще й тому,що позивачка захоче віддати цю половину зятеві.

Заслухавши
сторони,встановивши обставини справи і визначивши правовідноси­ни на яких грунтується спір,суд дійшов висновку,що позов підлягає до задоволен­ня, виходячи
з наступних підстав:

Сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі з 05.06.1966 р/ас б/ до 26.12. 2000 року/ас 7/.

Під час перебування в
шлюбі,подружжя в 1988 році набуло право власності на житловий будинок АДРЕСА_1,правовстановлюючі документи на
який в цілому видано на ім»я відпові­дача/ас 8/.В цьому будинку зареєстровані
:як відповідач,так і до 23.02.2006 року була зареєстрована
позивач/ас 5,27-8/.Позивач стверджує, що про оспорювання відпо відачем її права власності на будинок вона дізналася,коли відповідач в 2006
р звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про виселення
.Суд вважає,що відпові­дач не доказав під час судового розгляду того,що про
порушення ним права влас ності позивача на спірний будинок,позивач могла
дізнатися до 2006 року.Згідно з довідкою суду/ас 2б/справа за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 надійшла до суду 31.08.2006 року.

Згідно з рішенням
Бродівського районного суду від 19.05.1992р/ас 24-25/ за ІНФОРМАЦІЯ_1/на даний час ОСОБА_3,як співласником визнано право
на житлову площу в робітничому дворі ОСОБА_2 в с.Дуб»є.

Відповідно до
ст.60 СК України,майно набуте подружжям за час шлюбу зале­жить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності  незалежно від

того,що один з них не мав з поважної причини
/навчання,ведення домашнього госпо­дарства, догляду
за дітьми,хвороба тощо/самостійного заробітку/доходу/,вважається що кожна
річ,набута за час шлюбу,крім речей індивідуального користування,є об»єк том права
спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1
ст.69 СК України,дружина і чоловік мають право на поділ майна,що належить їм на праві спільної сумісної власності,незалежно від
розірван ня шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України ,у разі поділу майна,що є об»єктом пра­ва
спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівни ми,якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2
ст.72 СК України,до вимоги про поділ майна подружжя,заяв леної після розірвання шлюбу,застосовується позовна давність у три
роки.Позовна давність обчислюється від дня,коли
один із співвласників дізнався або міг дізна­тися про порушення
свого права власності.

Встановлені судом
обставини
і визначені відповідно до них правовідносини дають
підстави для висновку:

-що житловий будинок №54 по вул.Центральній в с.Дуб»є є об»єктом права спі льної
сумісної власності сторін,як подружжя;

-що частки сторін
у праві власності на цей житловий будинок,як об»єкт пра­ва спільної сумісної власності подружжя є рівними і,в зв»язку з тим,що під
час будівництва будинку у сторін народилося четверо
дітей,суд не знаходить підстав для відступу від засади рівності
часткок і для зменшення частки позивача;

-що трирічний
строк позовної давності для заявления вимог про поділ майна подружжя,позивачкою не пропущено,оскільки до 23.02.2006 року вона була
зареестрб вана у спірному будинку/ас 5,27/ з часу,коли вона
дізналася про оспорювання від повідачем її права власності на будинок,а таким є
період після 31.08.2006 р/ас 26/,минуло менше трьох років.

Таким
чином,позивач має право на поділ житлового будинку як об»єкту права спільної сумісної власності подружжя ,її частка в спільному майні підлягає
визна ченню в розмірі 1/2 частини ,позивач звернулася за захистом оспорюваного
відпові дачем права в межах трирічного строку позовної
давності і її право підлягає за­хисту.

На підставі ст.ст.60,69 ч.1,70 ч.1 СК України,керуючись ст.ст.8,10,11,212, 215 ЦПК
України,суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволь нити.

Поділити спільне майно подружжя і
присудити ОСОБА_1 у власність 1/2 ідеальну частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.У разі подання апеляцій ної скарги,рішення якщо його не скасовано,набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.Апеляційна скарга на ріше ння суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне ос­карження . Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження,якщо скарга подається у
строк,встановлений для подання зая ви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарженння та апеляційна скарга подаються апеляцій­ному суду
через Бродівський районний суд.