Справа  № 2 -
РІШЕННЯ

іменем
України

23
травня  2007 року.            Артемівський міськрайонний суд в Донецькой області

у складі:
головуючого - судді -                                           Медінцевій
Н.М.

при секретарі -                                                                     НіконоровійЮ.В..

з участю:
представників позивача -                                  ОСОБА_1
.

представника
відповідача -                              Крамінської
О. І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Першого
воєнізованого гірничорятувального загону про поновлення на роботі, . стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 працювала в Першому воєнізованому
гірничорятувальному загоні на підставі контракту № 599, укладеного між нею та
установою 02 .01.2003 року терміном до 03.01.2004 року. Угодою від 8 грудня
2003 року між нею та відповідачем про зміну умов контракту № 598 від 02.01.2004
року, термін дії вказаного контракту продовжено з 02.01.2003 року до 02.01.2005
року. 1 жовтня 2004 року , термін дії вказаного контракту продовжено з
04.01.2005 року до 31.12.2006 року.

ОСОБА_2    було
звільнено   31 грудня 2006 року по п. 2
ст. 36 КЗпП України у зв*язку з закінченням строку дії контракту.

Позивачка вважаючи своє звільнення не обґрунтованим і не
законним, подала позовну заяву в якій просить поновити її на роботі, стягнути з
відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та
відшкодувати йому за рахунок відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 гривен.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги
, вона вважає звільнення за п.2 ст.36 КЗпП України не законним з підстав,
вказаних в позові. Просить поновити його на роботі, визнавши наказ №120к від
18.12.2006 року незаконним, стягнути з відповідача на її користь заробітну
плату за час вимушеного прогулу та відшкодувати йому за рахунок відповідача
моральну шкоду у розмірі 5000 гривен:

В
судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що
не оспорюючи законність контрактної форми трудових відносин між сторонами, він
вважає звільнення позивачки по п.2 ст.36 КЗпП України і наказ №120к від
18.12.2006 року не законним з наступних підстав.

Вважає, що додаткова угода про провадження строку дії контракту, яка була
складена 1 жовтня 2004 року, згідно якої строк дії контракту продовжувався на 2
роки та вказаний строк дії

контракту з 4 січня 2005
по 31. грудня 2006 року не передбачає внесення якихось змін до контракту шляхом
викладення його умов в новій редакції. Ця угода складена під час контракту, але
вступала в силу з 4 січня 2005 року і до цього часу не мали юридичної сили, а
коли набула юридичного значення, дія контракту №598 від 02.01.2003 року
закінчилась.. Після 2 січня 2005 року трудові відносини між сторонами
продовжувались і жодна із сторін не заявила наміру їх розірвати, тобто фактично
було закладено між сторонами безстроковий трудовий договір.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає звільнення
позивачки обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам закону.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, суд вважає
необхідним залишити позовні вимоги позивача без задоволення з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачку звільнено з займаної посади
лаборанта Першого воєнізованого гірничорятувального загону 31 грудня 2006 року
на підставі наказу № 120 / к
від 18.12.06 року, згідно п.2 ст. 36 КЗпП України у зв*язку із закінченням
строку дії контракту . Суд вважає, що таке звільнення є законним і
обгрунтованим, в силу чого відсутні підстави задовольняти позовні вимоги
ОСОБА_4, доводи та заперечення якого суд вважає безпідставними с точки зору
вимог закону.

В силу ст.ст. 21, 23 КЗпП України трудовий договір у
формі контракту є строковим трудовим договором і укладається він на визначений
строк.

Як встановлено у судовому засіданні, контракт № 598 було укладено сторонами
2 січня 2003 року терміном до 3 січня 2004 року у письмовій формі, що
відповідає вимогам ст. 24 КЗпП України. Подальшою угодою сторін строк дії цього
контракту було продовжено. Посилання представника позивача на те, що даний
строковий договір (контракт) припинив дію 2 січня 2005 року і з цього часу між
сторонами виникли трудові відносини по безстроковому трудовому договору, суд не
може прийняти до уваги, оскільки вони не грунтуються на сукупності доказів по
страві і вимогах закону.

Дійсно,
п.24 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на
роботу працівників, затвердженого постановою Кабінети Міністрів України № 170
від 19.03.1994 року, із змінами і доповненнями, внесеними постановою KM
України № 1038 від 27.06.2000 року "Про впорядкування застосування
контрактної форми трудового договору" (далі Положення), передбачає
можливість продовження або укладення контракту на новий строк за угодою сторін
за два місяці до закінчення строку чинності контракту.

В
судовому засіданні сторони не надали суду належних доказів про час складання
угоди на продовження строку дії контракту № 598, т.т. відповідачем не
підтверджено, що така угода сторонами була укладена за 2 місяці до закінчення
строку чинності контракту. Але суд не може це визнати суттєвим порушенням вимог
закону та підставою для визнання угоди не дійсною, оскільки сторони виказали
своє волевиявлення що до укладання цієї угоди на продовження строків дії
конкретного контракту, визначивши в ньому момент набуття чинності угоди і права
кожної із сторін не були порушені. При цьому суд приймає до уваги, що угода
набула чинності з 4 січня 2005 року, про що вказано в ній. Такий висновок
відповідає вимогам ст. 9 Положення, яка передбачає, що контракт (угода) набуває
чинності з моменту його підписання або з дати, визначеної сторонами у
контракті, і може бути змінений за згодою сторін, складеною у письмовій формі.

При таких обставинах, посилання представника позивача на
наявність перерви між закінченням строку дії контракту № 598 і поновленням
строку угодою, суд не може прийняти до уваги, оскільки згідно умов контракту №
598 останнім робочим днем визначено 02.01.2005 року, а наступний робочий день
визнано угодою 04 січня .2005 року, день набуття чинності цієї угоди.

Оспорюючи дійсність угоди, представник позивача вказує на протиріччя у
визначенні строку продовження дії контракту.

Як вбачається із самого тексту угоди від 8.12.2003 року в п. 2
вказано:"Срок дії контракту з 02.01.2003 року до 02.01.2005 року , а з
тексту угоди від 01.10.2004 року "Срок
дії контракту 3598 від 02.01.2003 року з 04.01.2005 року по 31.12.2006
року.

С судовому засіданні
представник відповідача вказала з цього приводу на те, що при оформленні даної
угоди за основу умов угоди сторони прийняли про продовження цього строку з
04.01.2005 року до 31.12.2006 року.

Вислухавши пояснення з цього приводу сторін, дослідивши
докази по справі, суд визнає обгрунтованими доводи представника відповідача в
частині укладання між сторонами угоди на продовження строку дії контракту № 598
до 31.12.2006 року. При цьому суд приймає до уваги, що з такими умовами угоди
на продовження строку дії контракту до 31 грудня 2006 року, обидві сторони
погодилися, спору з цих підстав між ними не виникало, а відповідач належним
чином 18 грудня 2006 року виказав своє волевиявлення на припинення цього
строкового трудового договору (контракту) з позивачем з 31 грудня 2006 року, що
підтверджує наявність наказу № 120/к від 18.12.2006 року про звільнення
позивача на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. При таких обставинах суд вважає,
що трудові відносини між сторонами існували лише в межах дії контракту, в силу
чого відсутні всякі підстави вважати, що їх трудові відносини переросли у
безстроковий трудовий договір.

Посилання представника позивача на те, що при наявності контрактної форми
трудових відносин між сторонами, припинення їх не можливо за п.2 КЗпП України ,
суд вважає помилковим, яке не ґрунтується на законі.

Пункт 8
ст. 36 КЗпП України передбачає припинення трудового договору з підстав,
передбачених контрактом.

Згідно
п. 13 Постанови  Пленуму Верховного Суду
УКРАЇНИ від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів", із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму
Верховного Суду України від 1 квітня 1994 року N 4, від 26 жовтня 1995 року N
18, від 25 травня 1998 року N 15 "Вирішуючи позови про поновлення на
роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на
підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов,
визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників,
з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює
відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми
трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав,
передбачених законодавством (статті 36, 39 - 41 КЗпП).

Таким чином відповідачем в цій частині відсутні порушення чинного
законодавства і припинення строкового трудового договору з позивачем здійснено
на законних підставах, по п.2 ст.36 КЗпП України у зв*язку з закінченням
строку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 82, 209, 212 - 215 ЦПК України; ст.ст. 21, 23, 24,
36 КЗпП України; Положенням про порядок укладання контрактів при прийнятті
(найманні) на роботу працівників, затвердженного постановою Кабінета Міністрів
України № 170 від 19.03.1994 року, із змінами і доповненнями, внесенними
постановою KM України № 1038 від 27.06.2000 року "Про
впорядкування застосування контрактної форми трудового договору";
Постановою Пленуму Врховного Суду УКРАЇНИ від 6 листопада 1992 року N 9
"Про практику розгляду судами трудових спорів", із змінами і
доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 1
квітня 1994 року N 4, від 26 жовтня 1995 року N 18, від 25 травня 1998 року N
15, суд , -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Першого воєнізованого гірничорятувального загону про
поновлення його на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди. - ЗАЛИШИТИ БЕЗ ЗАДОВОЛЕННЯ.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду судової справи - 30 гривен.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом
подачи в 10-денний
строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення виготовлено у нарадчій кімнаті у єдиному примірнику.