У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

6 грудня 2007 року                                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення заробітної плати, компенсації за надурочну роботу та
роботу в святкові дні і середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні та за зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про відшкодування
матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2на рішення Саратського
районного суду Одеської області від                     14 травня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 1 серпня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, компенсації за надурочну
роботу та роботу в святкові дні і середнього заробітку за затримку виплати
розрахунку при звільненні.

Зазначала, що з 23 вересня 2004 року по 31 серпня 2005
рік працювала у відповідача продавцем магазину “Левада”.

Посилаючись на те, що відповідач не сплатив їй заробітну
плату у розмірі               2 173 грн.,
компенсацію за надурочну роботу у розмірі 4 862 грн. 76 коп., компенсацію за
роботу у святкові та неробочі дні у розмірі 4 277 грн. 70 коп., крім того, не
провів з нею розрахунку при звільнення, не видав їй належно оформленої трудової
книжки та не сплатив їй середній заробіток за час затримки розрахунку при
звільненні у розмірі 10 021 грн. 17 коп., просила стягнути з останнього на її
користь 21 334 грн. 63 коп.

ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до               ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Зазначав, що 6 жовтня 2004 року між ним, як суб'єктом підприємницької діяльності, та відповідачкою був укладений трудовий договір та
договір про повну матеріальну відповідальність.

У липні 2005 року, у результаті інвентаризації в
магазині, була виявлена нестача у розмірі 35 753 грн.

Посилаючись на те, що нестача виникли з вини
відповідачки, просив стягнути з останньої на його користь 34 647 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від
14 травня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Одеської
області від                        1
серпня 2007 року, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_2 на її
користь 7 940 грн. 76 коп., зобов'язано
ОСОБА_2 видати ОСОБА_1 належно оформлену трудову книжку.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Саратського районного суду
Одеської області від 14 травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 1 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко   Ю.Л. Сенін