overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2007 року                                                                                                 м.Вінниця

Колегія судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Вінницької області у складі:                                                                                                         ,
.

головуючого Нагорняка В. А. суддів:
Колоса С.С., Чорного В.І. при секретарі Пшеничній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного
суду м.Вінниці від 21 червня 2007 року за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, колегія суддів,

установила:

ОСОБА_1.,ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3. про захист честі і гідності та
відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка в
офіційних та неофіційних документах поширювала про них відомості, які
принижують їх честь та гідність.

Рішенням
Ленінського районного суду м.Вінниці від 21 червня 2007 року позов задоволено
частково. Визнані відомості, які поширювала ОСОБА_3. відносно ОСОБА_1. та
ОСОБА_2., таким, що не відповідають дійсності
та принижують їх честь та гідність. Стягнуто з ОСОБА_3. на

Справа №22a-1837 2007р.    Категорія 41

2

користь ОСОБА_1. та ОСОБА_2. по 24 грн. 50
коп. кожному судових витрат. В решті частині позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі порушено питання про скасування рішення і постановления нового судового рішення. Зазначено,
що рішення є незаконним, оскільки постановлено на неповно з»ясованих обставинах
та всупереч фактичним даним.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення зі
слідуючих підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_3. в листах на адресу
заступника  ДПА  у
Вінницькій  області,   поясненнях
прокурору,   а  також документах   ведення
підприємницької   діяльності   поширювала
відомості відносно ОСОБА_1. та ОСОБА_2. відомості, які не відповідають дійсності та принижують їх
честь та гідність.

Це було підтверджено в судовому засіданні і до такого висновку правильно прийшов
суд. Разом з цим, в відшкодуванні моральної шкоди на користь позивачів було
відмовлено безпідставно.

З урахуванням
поширених відомостей, наступивших наслідків, колегія муллів приходить до
висновку, що з відповідачки га користь позивачів необхідно стягнути по 800 грн.
кожному моральної шкоди.

Оскільки по
справі достатньо доказів, колегія суддів вважає постановити по справі нове
рішення.

На підставі
викладеного, керуючись ст.1167 ЦК
України ст.ст.307,309,314,315 ЦПК України,колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду
на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 800 (вісімсот)грн. кожному. В решті рішення
Ленінського рационного
суду м.Вінниці від 21 червня 2007 року залишити без зміни.

Протягом двох місяців з дня
проголошення рішення може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного
Суду України.
Справа
№2-312/07
23 травня 2007 р.                                      Каланчацький
районний суд
головуванням судді Прудкої Л.Г. при секретарі Шаховій О.В.
у відкритому судовому засіданні смт.Каланчак цивільну справу за позовом
Державної інспекції охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання
рибальства в особі Херсонського територіального відділу рибоохорони до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди в сумі 66 грн.30 коп.,
Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування матеріальних збитків 66 грн.30 коп. Свої вимоги мотивує тим, що
12 травня 2006 р. на Північно-Кримському каналі в районі смт.Каланчак
Каланчацького району відповідач, на порушення Правил любительського і
спортивного риболовства забороненими знаряддями лову - сіткою в кількості 1 шт. В нерестовий
період виловив 2,5 кг риби - карася, чим завдав матеріальну шкоду навколишньому
природному середовищу на суму 66 грн 30 коп. 19 червня 2006 р. Каланчацьким
районним судом відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 340 грн.
в судове засідання не з»явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся
належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки,
причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
травня 2006 р. при проведенні рейду-перевірки дотримання вимог Закону України
"Про тваринний світ" було виявлено, що відповідач на порушення Правил
любительського і спортивного риболовства ловив в Північно-Кримському Каналі
близько смт.Каланчак рибу забороненим знаряддям лову - сіткою. Всього ним
виловлено 2,5 кг риби карася. За вказане правопорушення відповідач притягувався
до адміністративної відповідальності - постановою суду від 19.06.2006 р. до
нього застосовано штраф в сумі 340 грн.
до методики та такс, затверджених Постановою КМУ від 19.01.98 р. № 32, матеріальні
збитки розраховані в сумі 66 грн.30 коп. Розрахунок зроблено правильно.
ст.1166, 1192, 1193 ЦК України,
9 Закону України "Про тваринний світ", 130, 174 ЦПК України, суд
Державної інспекції охорони, відтворення водних живих ресурсів та регулювання
рибальства задовольнити.
з ОСОБА_1 на користь Державної інспекції
охорони водних живих ресурсів та регулювання рибальства в
Херсонського територіального відділу рибоохорони в рахунок
відшкодування матеріальних
збитків 66 грн. 30 коп., судовий збір                                      на
користь держави в сумі 51 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до 02 червня 2007 р. через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Справа
№2-332/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.                                         Каланчацький
районний  суд Херсонської

області
в складі головуючого судді Прудкої Л.Г.

при
секретарі Шаховій О.В.

з участю
адвоката

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в смт Каланчак справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають в шлюбі з 1971 року, від якого мають
двох повнолітніх дітей. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем,
посилаючись на те, що на протязі сумісного проживання між ними виникали
конфлікти з приводу розбіжностей в поглядах на сімейні стосунки, що призвело до
взаємного відчудження та припинення шлюбних відносин в 2006р.

Відповідач позов визнає.Разом з тим відповідачка
пояснила, що сім»я розпалася внаслідок зловживання позивачем спиртними напоями,
через що між ними склалися вкрай неприязні стосунки.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового розгляду. Відповідно
до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 1971 p., від якого мають
двох повнолітніх дітей. В 2006 р. вони припинили шлюбні відносини з причини
різних поглядів подружжя на сімейне життя.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
кожного з них та їх дітей, сторони до збереження сім"ї на прагнуть, шлюб
носить формальний характер.

Керуючись ст.ст. 104,110, 112 Сімейного кодексу України,
130, 174 ЦПК України, суд

вирішив:

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3/,    зареєстрований 06 березня 1971 р. відділом
РАГС  Каланчацького районного управління
юстиції Херсонської області, актовий запис № 22.

При оформленні розлучення в органах реєстрації актів
цивільного стану стягнути судовий збір з позивача в розмірі одного
неоподатковуваного

2

мінімуму доходів громадян.
Відповідачку від сплати судового збору звільнити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку
до 03 червня 2007 р. через суд першої істанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 р. Вовчанський
районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Струка
І.Ф., при секретарі - Борщ
Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вовчанськ
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

встановив:

19.04.2007
р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
зареєстрованого у відділі реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцькому
районному управлінні юстиції Харківської області 7 березня 1995
p., актовий
запис № 18. від
якого вони мають спільних дітей: доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, сина -. На
обґрунтування позову зазначив, що в зв'язку з несумісністю характерів і різними
поглядами на сімейне життя в сім'ї часто виникали сварки, з березня 2005 р. вони
припинили шлюбно-сімейні стосунки і спільне проживання та збереження сім'ї
стало неможливим.

Позивач
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнала
повністю, не оспорювала обставин конфлікту в сім'ї внаслідок непорозуміння і
несумісності характерів, тому їх сім'ю зберегти неможливо.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні докази,
суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за таких підстав. Відповідно
до вимог ст. 112 СК
України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Як
встановлено судом і не оспорюється сторонами, в сім'ї склалася конфліктна
ситуація і часто виникали сварки внаслідок непорозуміння і несумісності
характерів, тому з березня 2005р.  вони
припинили шлюбно-сімейні відносини  і
стали  проживати нарізно.  Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а
відповідач проти цього не заперечує.

За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить
інтересам як подружжя, так і їх дитині, що має істотне значення, тому на
підставі ст. 112 СК шлюб
підлягає розірванню. При цьому суд покладає на позивача сплату державного мита
за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн., звільнивши
від його сплати відповідача.

Керуючись
ст. 112 СК
України, ст.ст. 6,
60,174,179, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований у Вовчанському районному відділі
реєстрації актів громадського стану Харківської області 9 листопада 2005 p., актовий запис № 120 між ОСОБА_4і
ОСОБА_5, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 державне мито в розмірі 17 грн. за
реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС , звільнивши від його сплати ОСОБА_5

Рішення може бути оскаржене через місцевий суд в
апеляційний суд Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та після цього - подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів.
Суддя 1-ї
інстанції Геєць Ю.В.                                           Суддя
доповідач Бондар М.С.
року                                                                                    Справа  № 22-3502
УХВАЛА

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий -суддя: Бондар М.С, судді: Гончар О.С., Ломейко ВА.О.

секретар -Тахтаул О.М.

при участі:      прокурора -
Гудименко Ю.В.                              адвоката -

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду
цивільну справу   за

апеляційною скаргою ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2 на рішення Орджонікі-дзевського районного суду м.Запоріжжя від 08.09.2006 року
у справі за* позовом Запорізької обласної кредитної
спілки "Дові-pa""v до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми, -

встановила
:

У березні 2006 року Запорізька обласна кредитна спілка (далі-Спілка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення грошової суми за кредитною угодою,
зазначаючи, що 18.10.2002 року кредитна спілка
надала відповідачу грошові ко­шти на суму 2000 грн.. В зазначені
в угоді строки боржник кош­ти повернув частково, а саме 1120
грн., просили стягнути з нього з урахуванням відсотків та
судового збору 32І1 грн. .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запорі­жжя від 08.09.2006 року заявлені вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати судо­ве рішення як таке,
що ухвалене з порушенням норм матеріально­го права.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши мате­ріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

2

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції
по­становив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуа­льного права.

Із матеріалів вбачається, що 18.10.2002 року кредитна спілка надала відповідачу позичку на суму'2000 грн. строком на шість місяців. Ці грошові кошти Бодяко Д. в повному обсязі своєчасно не повернув (а.с.6,7).

Відповідач зазначає, що за прибутковими ордерами № 150 і № 151, до каси спілки, він сплатив 1420 грн. і ще, 1420
грн., перерахував через Банк "Енергія"
(.а. с. 7, 70) .

Про те, такі аргументи не є переконливими.

Кредитна спілка стверджує, що в прибуткових ордерах на які посилається
відповідач, записані тільки грошові кошти, які він вніс до каси Спілки через
банкову установу, а тому квитан­ції з цього приводу йому не
видавались, (а.с.70).

В судовому засідання оригіналів платіжних документів відповідач не
надав.

Беручи до уваги наведене, районний суд правильно вирі­шив справу і ухвалив
законне рішення, а тому скарга задоволен­ню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, су­дова колегія, -

ухвалила-:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду М.Запоріжжя у цій справі від 08*.09.2006 року залишити без змін.

Ухвала судової жолегії може бути оскаржена безпосеред­ньо до Верховного
Суду України в двохмісячний термін з дня на­брання сили
ухвали апеляційного суду.
Справа №22ц-4056                                                                     Головуючий
Категорія-10                                                                                РябухаЮ.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25
вересни 2007р.               Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного

суду Луганської
області у складі:

головуючого -
Лісіциної А.І. суддів: Савченко
В.О.,  Свинцової
Л.М.  при секретарі - Михайловій О.С розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Луганську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м.  Луганська 06.06.2007р.

за
позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2. ОСОБА_3.
ОСОБА_4до ОСОБА_5 про втрату права на користування жилим приміщенням.

зустрічному
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про вселення та визнання реєстрації незаконною,  -

встанови л а:

У жовтні
2006р. ОСОБА_1. ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4 звернулися до суду з дійсним позовом,  на обгрунтування вимог якого зазначили,  що ОСОБА_5 з серпня 2000р.
без поважних причин не проживає у квартирі АДРЕСА_1. З цього приводу просили
суд визнати відповідача таким,  що
втратив право на користування нею.

Не погодившись
з позовом.  ОСОБА_5 пред'явив
зустрічні вимоги до ОСОБА_1 про вселення до спірної квартири та визнання
реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_1 недійсною.

Оскарженим
рішенням первісний позов позивачів задоволено,
а зустрічні вимоги ОСОБА_5
- без задоволення

В
апеляційній сказі ОСОБА_5  просить рішення як постановлене у порушення норм
матеріального і процесуального права скасувати і направити справу на новий
розгляд.

Заслухав
доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  перевірив законність та обгрунтованість
рішення,  судова колегія вважає
апеляційну скаргу такою,  шо не підлягає
задоволенню.

Суд
першої інстанції повно та всебічно дослідив надані сторонами докази та
обгрунтовано дійшов висновку про задоволення вимог позивачів.

Згідно  ст.  71
ЖК України право користування житловим приміщенням звepтaється за
наймачем,  протягом 6 місяців,  якщо він не проживає у квартирі без поважних
причин.

Судом
встановлено,  шо відповідач з 2000р. не
проживає у спірній квартирі. Цей факт сторонами не оспорюється. Доказів
того,  що він не проживав у квартирі
більш ніж 6 років з поважних причин,
відповідач суду не надав.

З
пояснень позивачів та матеріалів справи вбачається,  що у 2000р. відповідач залишив квартиру,  його речей у квартирі не має. квартирну плату
не сплачує,  ніяких зобов'язань по
квартирі не несе,  тому судова колегія
вважає,  що суд обгрунтовано відмовив у
позові про вселення і визнав відповідача таким,
що втратив право на жилу площу у спірній квартирі.

Керуючись п.1ч.1
ст.  307. cт.cт 308.
313-315 ЦП К України,  колегія суддів,  -

ухвалила

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Луганська
06.06.2007р.залишити без змін. Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення. Може бути оскаржена протягом 2-х місяців шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 серпня 2007
року                                                                                              м.
Донецьк

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C., Новодворської
О.І., Олєйникової Л.С.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до
Святошинського районного суду м. Києва, Святошинського відділення державного
казначейства м. Києва, Адвокатського об'єднання юридичної консультації №1
Шевченківського району м. Києва, 3-я особа ОСОБА_5 за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2005 року,

встановила:

У березні 2005 року позивачі звернулися до апеляційного суду м. Києва з
позовом до відповідачів про захист прав споживачів, стягнення збитків та
компенсації моральної шкоди. Позивачі зазначили, що збитки та моральна шкода
були завдані   під час розгляду цивільної
справи за їх позовом.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.03.2005 року в прийнятті позовної
заяви в частині позову до Святошинського районного суду, Святошинського
відділення державного казначейства відмовлено у зв'язку з тим, що вона не
підлягає розглядові в судах.

В частині позову до адвокатського об'єднання юридичної консультації №1
Шевченківського району м. Києва, 3-я особа ОСОБА_5 відмовлено та повернуто позивачам для подачі позовної
заяви до належного суду.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, звернулися з касаційною скаргою, в
обґрунтування якої посилається на порушення норм процесуального права, в
зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та
направлення справи на новий розгляд.

Справа № 33ц-
1552 кс 07

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
ухвали суду відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
ухвала суду апеляційної інстанцій постановлена з додержанням норм
процесуального права та відсутні передбачені ст. 342 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування ухвали суду.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
неповнолітнього ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13
серпня 2007 року                                                                           м.
Донецьк

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C., Новодворської
О.І., Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної
прокуратури України про спростування недостовірної інформації за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 грудня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 10 травня 2005 року,

встановила:

У вересні 2004 року ОСОБА_1
звернувся до відповідача, посилаючись на те, що 1 грудня 2003 року він
звернувся до Генеральної прокуратури України щодо перевірки законності
звільнення його з роботи та порушення прав, гарантованих Конституцією України.
На звернення 2.03.2004 року від отримав відповідь за підписом Генерального
прокурора України ОСОБА_2, яка містила недостовірну інформацію, тому позивач
просив її спростувати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від
9.12.2004 p.,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.05.2005 р., в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1
звернувся з касаційної скаргою на зазначені судові рішення, в обґрунтування
якої посилається на невідповідність висновків суду обставин справи, порушення
норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд до місцевого
суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на момент
надання відповіді позивачу всі відомості, викладені у листі від 2 березня 2004
року,

№ 33ц-1553кс07

відповідали
дійсності, постанова та рішення судів були скасовані після надання відповіді.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено
з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також
відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 грудня
2004 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва
від 10 травня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.