Справа   № 2 - 1282 /  2007р.
І МЕ Н Е М    У К Р А Ї Н И
10 жовтня  2007 року                               Вінницький районний
суд
В складі головуючого  судді                 Спринчука  В.В.
За участю  позивача                                ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Вінницького
району  про визнання права  власності та встановлення факту, що має
юридичне значення , -
звернулася до суду з позовом до
Іванівської сільської ради Вінницького району  про визнання права  власності та встановлення факту, що має
юридичне значення,  мотивуючи свої вимоги
тим, що  вона з 1990 року являється
членом бувшого колгоспного двору АДРЕСА_1. Головою двору  до дня смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 була її  прабабка по
лінії матері  ОСОБА_2, якій належав
згаданий вище будинок АДРЕСА_1.
власності на майно, яке  належало
колгоспному двору і зберігається після припинення його існування мають ті члени
колгоспного  двору, котрі  до 15 квітня 1991 року  не втратили частки в його майні. Як було
передбачено на той час діючим законодавством
ст. 17, 18 Закону  „ Про власність
„ та п. 6  Постанови Пленуму Верховного
Суду „ Про судову практику у  справах за
позовами про захист права  приватної  власності „ від 22.12.1995 рокеу № 20 зі
вказує позивачка в своїй позовній заяві, що
відповідно до Інструкції про ведення погосподарського обліку,
затвердженої  ЦСУ 15.07.1985 року та
згідно рішення виконкому Вінницької облради від 7.05.1985 року „ Про забезпечення
державного обліку житлового фонду області” з урахуванням вимог п. 14 нової  Інструкції, виданої  згідно
з наказом Державного комітету статистики України від 17.07.2000
року  виконком Іванівської сільської ради
з 1996 року відкрив на  її ім”я на останнього
члена бувшого колгоспного двору особовий рахунок № 135 будинку АДРЕСА_1,
вказавши - голова двору ОСОБА_1 замість
ОСОБА_2, та 22.05.2007 року ухвалив рішення про визнання за нею  ОСОБА_1
право власності на будинок , 1923 року забудови АДРЕСА_1 .
Але Вінницьким ООБТІ   виготовлено технічний паспорт на ім”я
померлої ОСОБА_2, при цьому  не визнавши
рішення Іванівської сільської ради від 2.05.2007 року  та  не
видано їй , позивачці по справі  ОСОБА_1
правовстановлюючого документу.

ОСОБА_2
не мала на будинок  № 1 свідоцтва про
право власності  на будинок і не може
бути  видано після її смерті.

Відповідно
до вимог ст.25, 346 ЦК України питання
про належність нерухомого майна попередньому  і наступногму його власнику вирішується
судом. Для чого  необхідно встановити
факт володіння, використання і розпорядження будинком № 1 ОСОБА_2 на правах
вдласника, як голови бувшого колгоспного двору. Право на яке  набуває останній член бувшого колгоспного
двору.

В зв”язку з зазначеними обставинами
позивачка змушена була звернутися до суду щоб захистити своє право власності на
буд. АДРЕСА_1  після смерті голови
бувшого колгоспного двору, що
передбачено ст. 328 та п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК
України.

В попередньому судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 уточнила  свої
позовні вимоги, при цьому  просила
визнати за  померлою ОСОБА_2 право
приватної  власності на  ½ частину будинку
АДРЕСА_1 , а потім  визнати за нею  ОСОБА_1
право приватної право  на весь
будинок АДРЕСА_1.

В попереднє судове
засідання представник Іванівської сільської
ради, Вінницького району
- позов  ОСОБА_1 визнав про що подав  заяву до суду та просив  слухати справу у  відсутність представника.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174
ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення  позивача ,
дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено по справі :  ОСОБА_1 з 1990 року являється членом бувшого
колгоспного двору АДРЕСА_1, головою двору, якого   до дня смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1 була її  прабабка по лінії матері  ОСОБА_2, що підтверджується  копіями погосподарських книг за 1986 - 1990
р.р. та  1991 - 1995 р.р. ( а.с.10-11
)  та технічним паспортом, виданого  Вінницьким ООБТІ  від 01.06.2007 року на ім”я ОСОБА_2 ( а.с.12
) .

Відповідно
до довідки, виданої Іванівською сільською радою
за № 163 від 15.05.2007 року ,
будинком АДРЕСА_1  володіла ,
користувалася та розпоряджалася ОСОБА_2,
( а.с.  9 ),  яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка, Вінницького раойну, що пітверджується копією
свідоцтва про смерть , НОМЕР_1( а.с. 17 )

Право
власності на майно, яке  належало
колгоспному двору і зберігається після припинення його існування мають ті члени
колгоспного  двору, котрі  до 15 квітня 1991 року  не втратили частки в його майні. Як було
передбачено на той час діючим законодавством
ст. 17, 18 Закону  „ Про власність
„ та п. 6  Постанови Пленуму Верховного
Суду „ Про судову практику у  справах за
позовами про захист права  приватної  власності „ від 22.12.1995 рокеу № 20 зі
змінами.

Відповідно до Інструкції про
ведення погосподарського обліку, затвердженої
ЦСУ 15.07.1985 року та згідно рішення виконкому Вінницької облради від
7.05.1985 року „ Про забезпечення державного обліку житлового фонду області” з
урахуванням вимог п. 14 нової
Інструкції, виданої  згідно  з наказом Державного комітету статистики
України від 17.07.2000 року  виконком
Іванівської сільської ради з 1996 року відкрив на  її ім”я на останнього члена бувшого
колгоспного двору особовий рахунок № 135 будинку АДРЕСА_1, вказавши - голова
двору ОСОБА_1 замість  ОСОБА_2, та
22.05.2007 року ухвалив рішення про визнання за нею  ОСОБА_1
право власності на будинок , 1923 року забудови АДРЕСА_1 . ( а.с. 8,
24-25 )

Вінницьким ООБТІ   виготовлено технічний паспорт на ім”я
померлої ОСОБА_2, при цьому  не визнавши
рішення Іванівської сільської ради від 2.05.2007 року  та  не
видано їй , позивачці по справі
ОСОБА_1  ( а.с.12 - 15 )

ОСОБА_2 не мала на будинок  № 1 свідоцтва про право власності  на будинок і не може бути  видано після її смерті.

Відповідно
до вимог ст.25, 346 ЦК України питання
про належність нерухомого майна попередньому  і наступногму його власнику вирішується
судом. Для чого  необхідно встановити
факт володіння, використання і розпорядження будинком № 1 ОСОБА_2 на правах
вдласника, як голови бувшого колгоспного двору. Право на яке  набуває останній член бувшого колгоспного
двору.

В зв”язку з зазначеними обставинами
позивачка змушена була звернутися до суду щоб захистити своє право власності на
буд. АДРЕСА_1  після смерті голови
бувшого колгоспного двору, що
передбачено ст. 328 та п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК
України.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що
вимоги позивача , викладені в позовній заяві та
уточнені нею під час слухання справи є доведеними, а тому позов підлягає
до задоволення.

Керуючись ст.ст.25, 328, 346,
386,  ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 31,
60, 131, 137, 208, 209, 213, 214, 215, 223, 256   ЦПК України , -

В И Р І Ш И В:

Позов
задоволити.

Встановити
факт,  який має  юридичне значення, а саме про те, що   ОСОБА_2 володіла, користувалася і  розпоряджалася ½  частиною будинку
АДРЕСА_1 на правах власника по 5.01.1996 рік.

Визнати за  ОСОБА_1 право
приватної власності  на будинок
АДРЕСА_1, який складається  :  „ А” - будинок, та до якого входить  ( коридор 1-1, кімнати 1-2, кімнати 1-3,
тамбур -1 ) .

Рішення може бути оскаржене а апеляційному порядку шляхом в 10- денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ: