У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

25 квітня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,
Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до акціонерного товариства холдингової компанії
“Київміськбуд”, відкритого акціонерного товариства трест “Київміськбуд-1” імені
М.П. Загороднього, відкритого акціонерного товариства трест “Київміськбуд-6”,
Київської міської державної адміністрації, третя особа - дочірнє підприємство
“Екос” акціонерного товариства холдингової компанії “Київміськбуд”, про
зобов'язання відновити порушені житлові права та надати жиле приміщення,

в с т а н о в и л а:

У травні 2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до акціонерного
товариства холдингової компанії “Київміськбуд” (далі - АТ ХК “Київміськбуд”)
про зобов'язання відновити порушені житлові права та надати жиле приміщення.

Зазначала, що вона з сім'єю у складі 3-х осіб до 1990 року проживала в кімнаті № 3 чотирьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку з проведенням
капітального ремонту будинку, її сім'я була тимчасово відселена в квартиру № 226 у будинку АДРЕСА_2, на час проведення
капітального ремонту будинку.

Після закінчення ремонту правовий статус будинку готельного типу         АДРЕСА_1 був змінений на сімейний
гуртожиток для тимчасового забезпечення жилими приміщеннями малих сімей
працівників корпорації “Київміськбуд”.

Посилаючись на те, що після закінчення капітального ремонту будинку   АДРЕСА_1, розмір жилої кімнати, яку займала
її сім'я, був зменшений,
займане нею жиле приміщення, в якому вона мешкала, було надане сім'ї ОСОБА_2, просила
зобов'язати АТ ХК “Київміськбуд”
надати їй на сім'ю із трьох осіб благоустроєне жиле приміщення в межах м. Києва.

В судовому засіданні до участі в розгляді справи в якості співвідповідачів
були притягнуті ВАТ трест “Київміськбуд-1” імені М.П. Загороднього, ВАТ трест
“Київміськбуд-6”, Київська міська державна адміністрація.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2004 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені: зобов'язано АТ ХК “Київміськбуд” надати ОСОБА_1 благоустроєне
жиле приміщення - кімнату в загальній квартирі, розміром 13,5 кв.м. в межах м.
Києва. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, заявлених до інших відповідачів -
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2004 року рішення
Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2004 року в частині
зобов'язаня АТ ХК “Київміськбуд” надати ОСОБА_1 благоустроєне жиле приміщення -
кімнату в загальній квартирі, розміром 13,5 кв.м. в межах м. Києва скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові
рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 ЦПК України (1963 року), яка була чинною на час
розгляду справи, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 29 грудня
1976 року N 11 “Про судове рішення” роз'яснив, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов'язуючи АТ ХК “Київміськбуд” надати позивачці
благоустроєне жиле приміщення - кімнату в загальній квартирі, розміром не менше
13,5 кв.м. в межах м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що житлові
права позивачки були порушені корпорацією “Київміськбуд”, яка шляхом
акціонування була перетворена в АТ ХК “Київміськбуд” і оскільки жиле
приміщення, яке раніше займала позивачка, за результатами капітального ремонту,
не збереглося, то позивачці і членам її сім'ї, повинно бути надане інше благоустроєне жиле приміщення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, апеляційний суд вважав, що
позовні вимоги про надання благоустроєного жилого приміщення повинні бути
заявлені до початку капітального ремонту, та враховуючи, що позивачка перебуває
на квартирному обліку не має пільг на позачергове отримання квартири, то
підстав для надання позивачці на сім'ю із трьох чоловік  жилого приміщення
не має.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Судами встановлено, що позивачці в 1982 році була надана кімната № 3 в
чотирьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 розміром 13,5 кв.м., без зняття з
квартирного обліку.

У 1980 році позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_3, а в 1995 році у них
народилася дитина.

Відповідно до постанови виконавчого комітету Київської міської ради         НОМЕР_1 будинок АДРЕСА_1 підлягав
капітальному ремонту.

У зв'язку з проведенням
капітального ремонту будинку АДРЕСА_1, на підставі рішення виконавчого комітету
Мінської районної ради м. Києва від 29 січня 1990 року, ОСОБА_1 була надана
однокімнатна ізольована квартира № 226 у будинку АДРЕСА_2, жилою площею 15,1
кв.м. на час проведення капітального ремонту.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 1990 року
позивачка була виселена в надане на час проведення капітального ремонту жиле
приміщення в примусовому порядку.

Відповідно до розпорядження представника Президента України в м. Києві від
21 березня 1994 року № 195 правовий статус будинку готельного типу АДРЕСА_1 був
змінений на сімейний гуртожиток для тимчасового забезпечення жилими приміщенням
малих сімей корпорації “Київміськбуд”.

Після завершення капітального ремонту у будинку АДРЕСА_1 однокімнатна
квартира жилою площею 12,7 кв.м., яку до відселення займала позивачка, в 1994
році була надана ОСОБА_2

Згідно ст. 102 ЖК України у тих випадках, коли жиле приміщення, яке
займають наймач та члени його сім'ї, в результаті капітального ремонту не може
бути збережене або істотно збільшиться і у наймача утворяться надлишки жилої
площі, наймачеві та членам його сім'ї повинно бути надано інше благоустроєне
жиле приміщення до початку капітального ремонту. Якщо в результаті капітального
ремонту жиле приміщення істотно зменшиться, на вимогу наймача йому та членам
його сім'ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле приміщення до початку
капітального ремонту.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог             ОСОБА_1, апеляційний суд вважав,
що благоустроєне жиле приміщення на вимогу наймача та членів його сім'ї, якщо в результаті
капітального ремонту жиле приміщення істотно зменшиться, може бути надане лише
до початку капітального ремонту.

При цьому суд не перевірив всебічно доводів відповідачки про те, що на час
її відселення з квартири № 20 у будинку АДРЕСА_1 в квартиру № 226 у будинку
АДРЕСА_2, до початку капітального ремонту, перепланування жилих приміщень, в
тому числі і яке вона займала, не передбачалося, таке рішення було прийняте
після того, як її сім'я в примусовому порядку була тимчасово переселена в інше жиле приміщення і
не врахував, що жиле приміщення, яке займала позивачка внаслідок капітального
ремонту істотно зменшилося та надане в 1994 році сім'ї ОСОБА_2, та не дав належної оцінки тій обставині, що
позивачка на час її виселення, не мала реальних відомостей про характер
капітального ремонту жилого приміщення, яке вона займала.

Разом з тим, не можна погодитися з рішенням суду першої інстанції про зобов'язання АТ ХК
“Київміськбуд” надати позивачці благоустроєне жиле приміщення, яке відповідає
вимогам ст. 113 ЖК України, оскільки усупереч вимогам ст. 62 ЦПК України (1963
року) суд залишив поза оцінкою доводи  АТ
ХК “Київміськбуд” про те, що воно не може нести відповідальність перед
позивачкою по наданню жилого приміщення, оскільки капітальний ремонт зазначеного
будинку не проводило, кошториси на капітальний ремонт не затверджувало і
відповідно до загальних положень статуту ХК “Київміськбуд”, корпорація є
добровільним об'єднанням самостійних державних комунальних організацій, підприємств і об'єднань. Підприємства,
що входять до корпорації зберігають господарську самостійність і права
юридичної особи.

Не перевіривши зазначених обставин, суд не врахував, що відповідно до ст.
17 Статуту корпорації - корпорація не несе відповідальності по зобов'язанням засновників
корпорації.

За таких обставин, враховуючи, що судові рішення ухвалені з порушенням норм
матеріального й процесуального права, які призвели до неправильного вирішення
спору, відповідно до ст. 338 ЦПК України, вони підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 31
березня 2004 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2004 року
скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін