overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2-438/2007 року РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
14 травня 2007 року Снігурівський районний суд Миколаївської
області у складі: головуючого судді - Устіченко К.І., при секретарі - Забаровській
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Снігурівка цивільну справу за позовом Снігурівської міжрайонної державної податкової
інспекції (далі МДШ) у Миколаївській області до ОСОБА_1
про стягнення податкового боргу у розмірі 21 грн. 13 коп.,
12.04.2007 року Снігурівська МДПІ у Миколаївській області
звернулася з позовом до ОСОБА_1
про стягнення податкового боргу у розмірі 21 грн. 13 коп. В заяві послалася на таке.
як фізична особа являється платником
земельного податку. Відповідно до ст. 17 Закону України „Про плату за землю" до 15
листопада поточного року повинен сплачувати земельний податок рівними частками. 20.09.2006
року відповідачу направлено податкову вимогу по сумі заборгованості 21
грн. 13 коп., яка йому вручена 21
року. Відповідач в установлені строки податок не погасив. 19.12.2006
року відповідачу направлено другу податкову вимогу ,
року загальна сума податкового боргу зі сплати земельного
податку становить 21 грн.
Просила суд стягнути заборгованість
податкового боргу з відповідача на підставі ст. 26 Закону України „Про плату за землю".
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав повністю .
Відповідач у судове засідання не з"явився. Про дату,
час та місце слухання справи повідомлений
належним чином та своєчасно. Просив суд справу слухати у його відсутність, позов визнав повністю. Судом ухвалено слухати
справу у його відсутність. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного.
Відповідач є платником земельного податку відповідно до
України „Про плату за землю".
Згідно розрахунку податкової заборгованості станом на 11.04.2007
року податкова заборгованість становить 21 грн. 13 коп.
У встановлені Законом терміни, передбачені ст. 17
Закону України „Про плату за
землю", відповідач не сплатив суму
податкового боргу, що підтверджується копією податкової вимоги (а.с.4) та розрахунком податкової заборгованості (а.с.5-6).
Таким чином, суд вважає, що позов ДПІ у Снігурівському
районі є обґрунтований і підлягає задоволенню
на підставі ст. ст.2, 5, 15, 17, 26 Закону України „Про плату за землю"; ст. 1
п.1.1, ст. З п.3.1.1, ст. 4, ст. 6 п.п. 6.1, 6.2, 6.2.1 -
6.2.4 Закону України „Про порядок
погашення зобов"язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами, ст. 211
Земельного Кодексу України.
Відповідно до ст. 79, 81 ЦПК з відповідача на користь держави належать до
стягнення судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення.
Керуючись ст. ст. 57,60,
208,209,213 - 215,218 ЦПК України,
суд, -
Позовну заяву Снігурівської МДПІ у
Миколаївській області - задовільнити.
грн. 13 коп. ( двадцять одну гривню 13 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 51
грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення у
грн. Копію рішення направити відповідачу.
Рішення може бути оскаржено через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний

строк заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної

скарги, через місцевий суд.
Справа
№2-534 07 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22
травня 2007
року                              м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого судді - Яворської Н. І при
секретарі -
Себестьянській І.П. З участю  представника міської ради - ОСОБА_1

Розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду
м. Снігурівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Снігурівської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 14 травня 2007 р.звернулася в суд з позовом до Снігурівської міської ради про визнання за нею права власності на
земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_1,
обґрунтовуючи свої вимоги тим,що
в 2006 році померла її мати ОСОБА_3 і вона є єдиною спадкоємицею. Нотаріально не змогла оформити
земельну ділянку оскільки державний акт на право приватної власності на землю
виданий з порушенням діючого на той час земельного законодавства.,таке не дає
їй право належно оформити у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку
розміщеного за адресою АДРЕСА_1. Нотаріусом
рекомендовано звернутися до суду
з позовом про визнання права власності на земельну ділянку за вказаною адресою.

Позивачка просила слухати справу у її відсутність у
зв"язку з виїздом за межі області., позовні вимоги
підтримала.

Представник відповідача позов підтримав показавши,що
дійсно акт на право приватної власності
на землю на імя ОСОБА_3 видано з порушенням земельного законодавства і він підлягає скасуванню.

Заслухавши представника відповідача ,дослідивши докази у
справі суд прийшов слідуючого:

рішенням виконкому Снігурівської міської ради від 23.05.95
року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею
01040 га.,   що стверджується державним актом. Земельна ділянка
розташована за адресою АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

06
квітня 2007  ОСОБА_2
отримала свідоцтво про право на спадщину за законом і набула
право власності на будинок по АДРЕСА_1 (а.с.8).

В даний час позивачка не може належним чином розпорядитися земельною
ділянкою в тому числі продати,чим порушено її
право власності.Ст.126 Земельного
кодексу України передбачає
право власності на земельну ділянку і право постійного користування на неї
виникає після одержання її власником документа,що посвідчує право власності та його державної реєстрації.Судом встановлено,що
право позивача порушено і звернення до суду є правомірним.Спір вирішено на підставі Конституціїї України та
Земельного законодавства.

Керуючись ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_2 задовільнити.

Визнати  за ОСОБА_2 право власності на земльну ділянку
розташовану по АДРЕСА_1,
згідно технічного паспорту на житловий будинок.

Рішення вступає в законну силу через десять
діб,якщо не буде подано заяву про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга подається в порядку і строки передбачені ст.294 ЦПК України.
Справа    №2-295/2007р.
року.       Кіровоградський районний
суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Мурашко
при секретарі - Гончар А.В.,
відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
просить розірвати шлюб з ОСОБА_2  який
зареєстровано 18 жовтня 2003 року Іванівською
сільською радою Кіровоградського району та області,  актовий запис №03. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1.
вимоги обґрунтовує тим,  що шлюбні
відносини між ними припинені в березні поточного,  в зв"язку з тим,  що відповідач зловживає алкогольними
напоями,  в нетверезому стані вчиняє
сварки,  для придбання алкогольних напоїв
виносить з дому речі.
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та посилаючись на
викладене просила позов задовольнити.
про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,  про що свідчать розписки про одержання
судових повісток,  причину неявки суду не
повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді
справи,  що відповідає положенням  ст.  224 ЦПК України.
Судом
встановлено,  що сторони з 18 жовтня 2003 року перебувають
в зареєстрованому шлюбі,  який
зареєстровано Іванівською сільською радою Кіровоградського району та
області,  актовий запис №03. Від шлюбу мають
доньку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1.
відносини між сторонами припинені в березні поточного року,  в зв"язку з тим,  що відповідач зловживає алкогольними
напоями,  в нетверезому стані вчиняє
сварки,  для придбання алкогольних напоїв
виносить з дому речі..
Правовідносини,  що виникли між сторонами,  регулюються:
Сімейного кодексу України,
відповідно до якого позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений
Сімейного кодексу України,
відповідно до якого суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.
врахуванням викладеного,  суд приходить
до висновку,  що сім'я сторін
розпалася,  відновлена бути не може,  а подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.
на сплату державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд
покладає на позивачку за її ініціативою.
СК України,   ст.   ст.  10,
214-215,  224-226,  ЦПК України,  суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб,  укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  18 жовтня 2003 року Іванівською сільською
радою,  Кіровоградського району
Кіровоградської області,  актовий запис №
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави державне мито в розмірі 17
гр.,  ОСОБА_2 від витрат у справі
Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги,  або в порядку
ч.4  ст.
295 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,
що його ухвалив,  за письмовою
заявою відповідача,  поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Справа № 2-284/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня   2007   року.     Кіровоградський   районний
суд   Кіровоградської області в складі:

головуючого
судді Гончара В.М. ,

при секретарі
Попруженко Л.М. ,

розглянувши
в   попередньому судовому засіданні в
м.  Кіровограді цивільну справу   за позовною

заявою ОСОБА_1
до колективного сільськогосподарського підприємства

"Україна"
в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_2,
про

визнання права
власності.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на
майданчик вагової консервного цеху (
асфальтоване покриття) який знаходиться за адресою АДРЕСА_1,  придбаний ним через товарну біржу
"Кіровоград-експерт" 08.02.2007
року,  однак договір купівлі-продажу
нотаріально посвідчений не був.

Відповідач
позов визнав повністю,  просив справу
розглянути без його участі про що надав суду письмову заяву.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4  ст.  130
ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,  встановленому
ст.  174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч.4  ст.  174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено,  що відповідно
наявного в справі договору купівлі-продажу,
реєстраційний №
300/7 від 08.02.2007 року
товарної біржи "Кіровоград-експерт",
КСП "Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого
ОСОБА_2 продав а
ОСОБА_1 купив майно КСП "Україна,  а
саме: майданчик вагової консервного цеху (асфальтоване покриття) розміром 20x55 м.  за адресою АДРЕСА_1,  який нотаріально
не посвідчений. Продаж здійснено за 774
гр. з ПДВ. Викладене також підтверджується актом приймання-передачі від 18.01.2007 року,  квитанцією № 61 від 11.01.2007 року про
сплату коштів, рішенням Соколівської сільської ради від 05.04.2007 року № 236.

Таким
чином,  визнання відповідачем
пред"явленого позову не суперечить закону,
не порушує права,  свободи чи
інтереси інших осіб.

Правовідносини,  що виникли між сторонами регулюються  ст.
ст.  220 ч.2,  328
ч.1,  334 ч.3,  638,
655,  658 ЦК України,

Керуючись  ст.
ст.   220 ч.2,   328
ч.1,   334 ч.3,  638,
655,  658  ЦК України,
ст.   ст.  130,  174 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на майданчик вагової консервного цеху ( асфальтоване
покриття) який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-д енний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.
справа № 2о-70/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня  2007
року.    Кіровоградський  районний
суд  Кіровоградської  області
в  складі:

головуючого
судді Гончара В.М. ,

при секретарі:
Попруженко Л.М. ,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді справу за заявою ОСОБА_1,
про встановлення факту родинних відносин,  зацікавлені особи   ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  просить встановити факт,  що ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,  є її тіткою. Встановлення зазначеного факту
їй необхідно для подальшого оформлення спадщини,  яка відкрилася після смертіОСОБА_4.,  що вона зробити не може у зв"язку з
відсутністю деяких документів підтверджуючих їх родинні зв"язки.

Зацікавлені
особи   не заперечували проти задоволення
вимог заявниці про що суду надала відповідні заяви та підтвердили факт,  що померла ОСОБА_4. є тіткою заявниці.

Свідки
ОСОБА_5 підтвердила факт родинних відносин між заявником та померлою ОСОБА_4.
про те,  що остання є тіткою ОСОБА_1. ,
так як померлі ОСОБА_4. та мати заявниці ОСОБА_6. були
рідними сестрами.

Матеріалами
справи встановлено,  що згідно свідоцтва
про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В
свідоцтві про народження заявниці НОМЕР_2 її матір"ю значиться
ОСОБА_6,  яка відповідно свідоцтва про
смерть НОМЕР_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. В свідоцтві про народження померлої
ОСОБА_6. ( дівоче прізвище ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно свідоцтва про укладення шлюбу
НОМЕР_4) її батьком значиться ОСОБА_7. В свідоцтві про укладення шлюбу НОМЕР_5
дівоче прізвище,  ім"я,  по батькові ОСОБА_4 1928 року
народження,  значиться ОСОБА_8.

Довідкою
відділу РАЦС Кіровоградського РУЮ
№ 635/03-2-13,  підтверджується
відсутність актового запису про народження ОСОБА_8,  1928
року народження з 1925
по 1931 роки,  за 1928-1931
роки архів не зберігся.

Правовідносини,  що виникли між сторонами,  регулюються
ст.  256 ЦПК України.

Дослідивши
обставини в справі та перевіривши їх доказами,
суд вважає,  що факт родинних
відносин між заявником та померлою ОСОБА_4. підтверджується тотожністю дівочого
прізвища - ІНФОРМАЦІЯ_3 померлихОСОБА_4. та матері заявниці ОСОБА_6.,  по батькові вказаних осіб -
ІНФОРМАЦІЯ_4,  які були рідними
сестрами,  а отже заявниця ОСОБА_1  є племінницеюОСОБА_4.,  і оскільки встановлення цього факту,  що породжує юридичні наслідки,  необхідно для подальшого нотаріального
оформлення спадкових прав,  вимоги
заявниці підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  130, 174 ЦПК
України,  суд

ВИРІШИІВ:

Заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Встановити,  що ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є тіткою
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4  ст.
295 ЦПК
України.
Справа № 2-277/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня   2007 року.        Кіровоградський районний суд
Кіровоградської області в складі: головуючого судді Гончара В.М. ,  при секретарі Попруженко Л.М. ,  за участю позивача,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з ОСОБА_2
Відповідач про  час  і
місце судового засідання по  останньому відомому місцю проживання
повідомлявся належним чином,  причину
своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи,  що відповідає
положенням  ст.  224
ЦПК України.

Заслухав
пояснення позивача щодо дійсних причин позову,
дослідив матеріали справи і оцінив наявні у справі докази в їх
сукупності,  суд встановив,  що сторони з 05.08.1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
сина ОСОБА_3,  1996 року народження.
Сімейне життя у них не склалося у зв"язку з несумісністю характерів,  непорозуміння одне одного,  сторони не проживають сумісно з вересня 2006 року,  шлюб є формальним.

З
врахуванням викладеного,  суд приходить
до висновку,  що сім'я сторін
розпалася,  відновлена бути не може,  а подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Правовідносини,  що виникли між сторонами,  регулюються: п.1  ст.  110,
п.2  ст.  112
Сімейного кодексу України.

Витрати
на сплату державного мита при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд
покладає на позивача за її ініціативи.

Керуючись  ст.
ст.  110, 112, 114 Сімейного
кодексу України,   ст.   ст.  10, 11,  209,
212,  214-215, 224-226  ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Шлюб,  укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1,  зареєстрований 05 серпня 1995
року Первозванівською сільською радою Кіровоградського району і
області,  актовий запис № 9,
- розірвати.

При
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1.  на користь держави державне мито в розмірі 17 гр.,  ОСОБА_2. від витрат у справі звільнити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  за письмовою заявою
відповідача,  поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.
Справа № 2-280/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 року.     Кіровоградський  районний
суд  Кіровоградської  області
в  складі:

головуючого
судді Гончара В.М. ,

при секретарі
Попруженко Л.М. ,

за участю
позивача,  представника відповідача,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1
до державного сільськогосподарського підприємства
"Бережинське",     про

стягнення
заборгованості по заробітній платі

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до ДСГП "Бережинське" про стягнення
заборгованості по заробітній платі в сумі 2095
гр. 07 коп.,  яка виникла перед нею під час праці,  яка відповідачем останнім часом виплачувалась
нерегулярно,  з порушенням строків,  встановлених КЗпП України,  що призвело до утворення заборгованості.

Відповідач,  інтереси якого представляв за довіреністю Криволап А.Г. позовні вимоги
визнав повністю,  проти стягнення
зазначеної суми заборгованості по заробітній платі не заперечував,  про що суду надано відповідну заяву.

Згідно з
ч.4  ст.
174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено,  що позивач працювала
у ДСГП "Бережинське" звідки звільнилась 29.09.2006 року за власним
бажанням.  Останнім часом заробітна плата
їй виплачувалась нерегулярно,  з
порушенням строків,  передбачених  ст.  115 КЗпП
України,  якою передбачено,  що заробітна плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором,
але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,  що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно
наданої довідки відповідачем,  його борг
по виплаті заробітної плати позивачу на день її звільнення складає 2095
гр. 07
коп.

Оскільки
позовні вимоги підлягають задоволенню,
витрати в справі суд покладає на відповідача.

Керуючись  ст.  115 КЗпП
України,   ст.   ст.  130,
174 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути
з державного сільськогосподарського підприємства "Бережинське на користь
ОСОБА_1 - 2095 гр. 07 коп.3аборгованості
по виплаті заробітної плати,  а також на
користь держави судовий збір в розмірі 51
гр.,  та 30 гр. за
інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення
в частині виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню у межах суми
платежу за один місяць.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст.  295 ЦПК України.
Справа № 2о-43/2007р.
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2007 року. Кіровоградський районний суд Кіровоградської
області в складі:

головуючого - судді
Онуфрієва В.

народних
засідателів: ОСОБА_3.,  ОСОБА_4

при секретарі - Банніковій І.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за заявою
ОСОБА_2,  зацікавлена особа виконком
Високобайрацької сільської Ради Кіровоградського району та області,  про визнання недієздатним ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2.
звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та призначити його
опікуном.

В
обгрунтування заявлених вимог вказав,  що
він є опікуном ОСОБА_1. котрий являється інвалідом 1 групи дитинства
з психічним захворюванням.  Відповідно
медичної рекомендації він потребує постійного догляду і являється
нетранспортабельним.  Внаслідок
хронічного стійкого психічного розладу не може усвідомлювати значення своїх дій
та керувати ними,  а тому повинен бути
визнаний недієздатним і над ним необхідно встановити опіку.

Представник
зацікавленої особи - Високобайрацької
сільскої Ради /за дорученням/ Гавриленко Н.М.
заявлені вимоги визнала,  проти
визнання ОСОБА_1. недієздатним та призначення опікуном ОСОБА_2. не
заперечувала.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1 проживає із
заявником із 2005 року,  являється інвалідом 1 групи дитинства
з психічним захворюванням,  що
підтверджується довідкою ВТЕ -169 №075622 Відповідно медичної рекомендації він
потребує постійного догляду і опіки.

Згідно
рішення виконкому Високобайрацької сільської ради №41 від 24 січня 2005 року
ОСОБА_2 призначений опікуном ОСОБА_1

Згідно
висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 270 від 27.04.2007 року
ОСОБА_1 страждає глибокою розумовою відсталістю,  за своїм психічним станом не може розуміти
значення своїх дій та керувати ними,
потребує накладення опіки.

Відповідно
до  ст. 39 ЦК України:"Фізична особа
може бути визнана судом недієздатною,
якщо вона внаслідок хронічного,
стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій
або керувати ними."

Відповідно
до ч.1  ст.  60
ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її
недієздатною.

Таким
чином,  зібрані у справі докази та їх
належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_1. недієздатним.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. 39-41 ЦК України,   ст.
ст. 236-241,  215-218 ЦПК
України,  суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 -задовольнити. Визнати
недієздатним ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  проживаючого: АДРЕСА_1

Призначити ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,  опікуном над ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  проживаючого: АДРЕСА_1

Рішення може
бути/оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції,  шляхом подачі в 10-ти І денний строк з дня
його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги,  або в порядку
ч.4  ст. 294 ЦПК України.