Справа
№22ц-5191/07                                 Головуючийв
1-й інстанції - Чернеткова Л.А.
-                                                                                   Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03   вересня 2007
року  колегія  суддів
судової палати  у  цивільних
справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Бараннік О.П.

суддів -
Михайлівської С.Ю.,  Максюти Ж.І.

при секретарі -
Шило С.Ю.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м.  Дніпропетровська від
14 березня 2007 року по цивільній справі за позовом    ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, та
за зустрічним позовом про визнання досягнення угоди за договором підряду,

ВСТАНОВИВ:

У липні
2005 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення
боргу за договорами позики,  посилаючись
на те що між ним та відповідачем ОСОБА_1 тричі укладались у письмовій формі
договори позики,  за яким він: -
30.082'002 року позичив відповідачу суму 3000 доларів США; 26.09.2006 року
позичив також 3000 доларів США;
та 29.10. 2006 року позичив 3000 доларів США
і 10700 грн.,  зобов'язавшись
повернути йому борг протягом одного року з виплатою 20 відсотків річних.

Проте
свої зобов'язання відповідач не виконав,
та в установлений у розписках строк гроші йому не повернув,  у зв'язку з чим позивач просив стягнути на
його користь 55700 грн.,  відсотки у
розмірі 33420 грн.,  судові витрати у
сумі 150 грн.,  а всього 89120 гривень.

ОСОБА_1
звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання досягнення угоди за
договором підряду,  посилаючись на
те,  що договору позики з ОСОБА_2
укладено не було,  а були виробничі
відношення на підставі усної домовленості між ним та ОСОБА_2,  де ОСОБА_2 виступав в якості замовника,  а він в якості підрядчика,  тому фактично між ними було укладено договір
підряду.

Вказані
в розписках суми він витратив на закупівлю лісу та його обробку,  саме на замовлення ОСОБА_2 для чого заключав договори на
поставку лісу з Онуфрієвським лісгоспом,  отримував фінансові документи про закупівлю
лісу,  транспорт для перевезення надався
як ним,  так і ОСОБА_2, частину грошей
він залишив собі як заробітну плату, в результаті чого ОСОБА_2 отримав від
нього вироби із дерева у вигляді готової продукції. Замовлення ОСОБА_2було
виконане у повному обсязі,  його
задовольнили строки виконання та якість виготовленої продукції,  тому

2

вважає, що
ОСОБА_2 хоче повторно, незаконно отримати від нього грошові кошти,  використовуючи вказані розписки.

Просив
суд на підставі  ст. ст.638-642,  651,
653-654,  837 840,  843,
847,  850,  853-854 ЦК
України (в редакції 2004 року) визнати досягнення угоди,  укладеної в усній формі між ним,  як підрядчиком,  та ОСОБА_2,
як замовником,  договором підряду.

Відповідач
за зустрічним позовом ОСОБА_2 вимоги зустрічного позову не визнав,  проти існування договорів підряду з
ОСОБА_1заперечував,  оскільки ніяких
договорів,  крім договору позики він з
ОСОБА_1не заключав,  про що було складено письмові розписки.
В зазначений термін гроші йому повернуті не були.

Рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 14 березня 2007 року позов ОСОБА_2 про стягнення
боргу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2сума боргу за
договором позики у сумі 55700 грн,
судові витрати у розмірі 51 грн. в решті позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В
задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання досягнення угоди
за договором підряду відмовлено.

З
ОСОБА_1 стягнуто на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 506
грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 14.03.2007 року,
та постановити нове рішення,  яким
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити,
а його вимоги задовольнити повністю,
оскільки рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і
процесуального права,  та судом не повно
з'ясовані обставини по справі.

Розглянувши
матеріали справи,  законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та
скасування рішення суду.

З'ясувавши
в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи,  перевіривши доводи і давши їм правову
оцінку,  суд постановив рішення,  що відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами.

Встановлено
судом і підтверджується матеріалами справи,
що 30.08.2002 року,  26.09.2002
року,  та 29.10.2002 року між сторонами
були укладені договіра позики,  згідно з
якими ОСОБА_1 отримав у борг від позивача гроші на загальну суму 55700
грн,  під 20 відсотків річних,  які зобов'язався повернути на протязі
року,  про що ним власноручно було
складено три письмові розписки. У зазначений у розписках термін ОСОБА_1 борг не
повернув,  тобто прострочив виконання
грошового зобов'язання.

Дані
обставини підтверджені поясненнями сторін,
письмовими доказами,  яким суд дав
належну оцінку у своєму рішенні.

Проти
зазначених обставин отримання від ОСОБА_2грошей відповідач ОСОБА_1 не
заперечував,  однак його доводи про
те,  що між ним та Самойленком фактично
мали місце підрядні стосунки,  а гроші
отримані від ОСОБА_2були використані ним на закупівлю деревини під замовлення
саме ОСОБА_2  а в подальшолму були йому
повернуті у вигляді готової продукції,
частково витрачені на транспортні послуги та на потребу його
підприємства (оплату праці робочих та інші платежі),  судова колегія вважає безпідставними.

Виходячи
із конкретних обставини справи,  вимоги
зустрічного позову щодо визнання укладеним договору підряду повині бути
підтверджені суду належними доказами,
визначеними в статті 57 ЦПК України,
окрім пояснень сторін,  та
пояснень свідків - письмовими доказами.

Надані  ОСОБА_1письмові докази (а.с. 27-138) не  підтверджують
нявність між сторонами підрядних стосунків,  та висновків суду першої інстанції не
спростовують.

3

Згідно
частини 2 статті 59 ЦПК України,
обставини справи,  які згідно із
законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися іншими засобами
доказування,  тому суд першої інстанції
обгрунтовано не прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_3,  ОСОБА_4 , ОСОБА_5,  ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У
матеріалах справи відсутні докази того,
що громадянин ОСОБА_1 за договором підряду зобов'язується виконати на
свій ризик певну роботу за завданням замовника ОСОБА_2,  з його
або своїх матеріалів,  а той
зобов'язувався прийняти й оплатити виконану роботу.

Доводи
відповідача ОСОБА_1 про те,  що борг ним
повністю повернутий у термін,
обумовлений розпискою,  готовою
продукцією,  не підтверджені суду
належними доказами.

Відповідно
до  ст. 216 ЦК (в редакції 1963
року) зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином,

Якщо
боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ;,  то кредитор,
приймаючи виконання,  повинен
повернути цей документ. Знаходженая розписки у позикодавця свідчить про
те,  що боргове зобов'язання не
припинено.

Таким
чином,  зібрані у справі докази з усією повнотою
свідчать про те,  що між сторонами було
укладено договори позики на загальну суму 55700 грн

Оскільки,  у визначений термін гроші не були
повернуті,  то суд відповідно до
вимог  ст. 374 ЦК України дійшов
обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_2та відмову в задоволені
зустрічного позову ОСОБА_1

Приведені
в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Перевіривши
справу в повному об'ємі,  судова колегія
приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду та безпідставності
приведених в апеляційній скарзі доводів.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від   14 березня
2007 року - залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.