Справа № 2-77 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"30"
травня 2007 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого - судді: Цалина Б.М.

Секретаря- Губчук Д.Ю.

адвоката: ОСОБА_1

з участю позивачів - відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача-позивача: ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про припинення права на частку у спільному
майні та за зустрічним позовом ОСОБА_7 про вселення в житло, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися в суд із позовом до
ОСОБА_7 про припинення права на частку у спільному майні . ОСОБА_7 звернувся в
суд із зустрічним позовом про вселення в житло.

В судовому засіданні позивач - відповідач, ОСОБА_2 свої позовні вимоги
підтримав, зустрічний позов ОСОБА_7 заперечив, суду пояснив, що за час
перебування в шлюбі із дружиною - ОСОБА_8 вони побудували
в 1971 році будинковолодіння, що в с. Тюдів Косівського району. Саме у вказаному
будинковолодінні в них народилось четверо дітей в тому числі і відповідач
ОСОБА_7. В зв'язку із хворобою дружина померла а право власності на будинковолодіння він
не оформляв, так як майно двору належало всім членам даного двору в рівних
частинах оскільки станом на 01.07.1990 року відносилось до суспільної групи
Колгоспних дворів а так як відповідач - позивач ОСОБА_7. народився в даному
дворі і станом на 01.07.1990 року був членом даного двору, то він являється
співвласником двору і йому належить 1/5 частина будинковолодіння з
господарськими будівлями. Рішенням Косівського районного суду від 08.02.2006
року за відповідачем ОСОБА_7 визнано право власності на 1/5 частину в цьому
майні. Ринкова вартість спірного будинковолодіння на час розгляду судом справи
складає 29240,00 грн. Відповідно 1/5 частка в грошовому виразі складає 5848
грн. ОСОБА_7. з часу одруження, тобто із жовтня місяця 2001 року перейшов на
постійне місце проживання до своєї дружини в с Бабин Косівського
району, де проживає і на даний час. Всі особисті речі син перевіз до свого
господарства, де фактично проживає із своєю сім'єю. На протязі
декількох останніх років ОСОБА_7. перебуває в неприязних відносинах із ним та
іншими позивачами: братом - ОСОБА_3 та своїми сестрами ОСОБА_9, ОСОБА_4.
Спірний житловий будинок складається із 2-х кімнат, коридора, кухні та комори,
загальною площею 61,70 кв.м. в тому числі житлової площі 33,90 кв.м., реальний
розподіл вказаного будинковолодіння згідно висновку судової будівельно-технічної
експертизи є неможливий. Частка відповідача у спільному майні є незначною і не
може бути виділена йому в натурі , спільне володіння і користування майном із
ним є неможливим. Просить основний позов задовольнити а в зустрічному
відмовити.

Позивач - відповідач в справі ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримав,
зустрічний позов ОСОБА_7 заперечив, суду пояснив, що він являється рідним
братом відповідача - позивача ОСОБА_7. та може ствердити, що з народження вони
всі проживали в батьківському будинку, що в с. Тюдів вул. Зелена Косівського
району. Відповідач з часу

2

одруження,
тобто із жовтня місяця 2001 року перейшов на постійне місце проживання до своєї
дружини в с. Бабин Косівського району, де фактично проживає і на даний час разом із
своєю сім»єю. Рішенням Косівського районного суду від 08.02.2006 року за
ОСОБА_7 визнано право власності на 1/5 частину батьківського будинковолодіння,
однак на протязі декількох останніх років між відповідачем та іншими членами
родини склались неприязні відносини. Незважаючи на те, що ОСОБА_7. має постійне
місце проживання останній вимагає вселення в спірний житловий будинок. Реальний
розподіл батьківського будинковолодіння неможливий, оскільки сам будинок
складається із двох житлових кімнат та кухні де проживають сестри, батько та
він із своєю сім'єю. Просить основний позов задовольнити а в зустрічному
відмовити .

Позивачка - відповідачка ОСОБА_4 свої позовні вимоги підтримала, зустрічний
позов ОСОБА_7 заперечила, суду пояснила, що вона являється рідною сестрою
відповідача - позивача ОСОБА_7. та може ствердити, що вони всі є співвласниками
будинковолодіння, що знаходиться по вул. Зелена в с. Тюдів
Косівського району, кожному із них належить по 1/5 частці. З часу одруження,
тобто із 2001 року відповідач перейшов на постійне місце проживання до своєї
дружини в с. Бабин Косівського району де проживає і на даний час. На протязі
декількох останніх років між відповідачем та іншими членами родини склались
вкрай неприязні відносини однак незважаючи на це останній вимагає вселення в
спірний житловий будинок реальний розподіл якого є неможливи . Сам будинок
складається із двох житлових кімнат та кухні де в одній із кімнат проживає вона
із сестрою ОСОБА_5 та її неповнолітньою донькою а в другій кімнаті проживає їх
батько ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 із своєю сім'єю. Просить основний позов
задовольнити а в зустрічному відмовити.

Позивачка - відповідачка ОСОБА_5 свої позовні вимоги підтримала, зустрічний
позов ОСОБА_7 заперечила, суду пояснила, що вона разом із іншими позивачами
проживає в с. Тюдів по вул. Зеленій Косівського району в житловому будинку
побудованому батьками . Рішенням Косівського районного суду від 08.02.2006 року
за відповідачем ОСОБА_7 визнано право власності на 1/5 частину спірного
будинковолодіння. З часу одруження, тобто із 2001 року відповідач перейшов на
постійне місце проживання до своєї дружини в с. Бабин Косівського району, де
проживає і на даний час. На протязі декількох останніх років між відповідачем
та іншими членами родини склались неприязні відносини оскільки останній навідуючись
до них постійно влаштовує сварки а останнім часом почав вимагати вселення в
спірний житловий будинок реальний розподіл якого є неможливий, так як
складається із двох житлових кімнат та кухні. В одній із кімнат проживає вона
із неповнолітньою донькою та сестрою ОСОБА_4. , яка являється інвалідом
дитинства а в другій кімнаті проживає батько ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 із своєю
сім'єю. Частка відповідача ОСОБА_7. у спільному майні є незначною і не може
бути виділена йому в натурі, спільне володіння і користування майном разом із
ним є неможливим , а отже припинення його права на цю частку у спільному майні
не може завдати істотної шкоди інтересам відповідача, як співвласника. Просить
основний позов задовольнити а в зустрічному позові про вселення відмовити .

Представник відповідача - позивача ОСОБА_6 основний позов заперечив ,
зустрічний позов ОСОБА_7 підтримав, суду пояснив, що рішенням Косівського
районного суду від 08.02.2006 року за відповідачем - позивачем ОСОБА_7 визнано
право власності на 1/5 частину будинковолодіння, що в с. Тюдів
по вул. Зелена Косівського району, де проживають позивачі-відповідачі в справі.
В позові ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право на житло
відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили 28.03.2006 року. На
даний час позивачі, за основним позовом, звернулись до суду із позовом до
ОСОБА_7. про припинення права на частку у спільному майні та виплаті останньому
компенсації в грошовому виразі. Вимоги відповідачів вважає безпідставними так
як ОСОБА_7. має право на проживання в житловому будинку, що належить їм на
праві спільної сумісної власності, за відсутності іншого житла. Позивачі -
відповідачі доводяться ОСОБА_7 родичами а саме: батьком, братом та сестрами .
ОСОБА_7 народився і постійно проживав в с. Тюдів Косівського

3

району
до одруження, тобто до 2001 року, зареєстрований як мешканець цього приміщення
і на даний час, так як іншого житла в нього немає, що стверджується довідками
Коломийського МБТІ № 22097 від 18.10.2006 року та Бабинської сільської ради №
591 від 13.20.2006 року. ОСОБА_7. тимчасово проживає в господарстві батьків
своєї дружини із якими склались неприязні відносини а тому останні і не бажають
реєструвати його до свого господарства в зв'язку із чим останній має намір
побудувати для своєї сім'ї свій власний житловий будинок в с.
Тюдів Косівського району на земельній ділянці, що є в його користуванні поблизу
спірного житлового будинку. ОСОБА_2 фактично проживає в своєї співмешканки в с.
Тюдів а в спірному будинковолодінні проживають сестри та брат а тому вважає за
реальне проведення вселення ОСОБА_7 в належне останньому на праві спільної
сумісної власності будинковолодіння. Просить в основному позові відмовити ,
зустрічний позов ОСОБА_7 задоволити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та вивчивши
матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 підставні та підлягають до задоволення а в зустрічному позові
ОСОБА_7 слід відмовити із наступних підстав:

Із оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 2-41 за 2006 рік за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням у зв'язку із відсутністю в ньому понад шість
місяців без поважних причин . За зустрічним позовом ОСОБА_7 про поділ майна
спільної сумісної власності вбачається , що рішенням Косівського районного суду
від 08.02.2006 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визнання таким, що втратив
право на житло відмовлено за безпідставністю. Зустрічний позов ОСОБА_7 про
поділ спільної сумісної власності задоволено та визнано за ОСОБА_7 право
власності на 1/5 частину будинковолодіння, що в с. Тюдів вул. Зелена
Косівського району, яке складається із житлового будинку та господарських
будівель в ідеальній долі.

Спірне будинковолодіння відносилось до суспільної групи Колгоспних дворів а
так як відповідач - позивач ОСОБА_7. народився в даному дворі і станом на
01.07.1990 року був членом даного двору разом із позивачами, то він являється
співвласником даного двору і йому належить 1/5 частина будинковолодіння з
господарськими будівлями. Даний факт встановлений та доведений рішенням суду
від 08.02.2006 року, що набрало законної сили 28.03.2006 року а тому у
відповідності до п.3.ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням
у справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні доведено підставність позовних вимог позивачів в
частині припинення ОСОБА_7 права на частку у спільному майні. Як пояснив в
судовому засіданні сам позивач, його син ОСОБА_7., народився в 1976 році і з
часу народження до одруження, тобто до жовтня 2001 року проживав в
батьківському господарстві в с. Тюдів Косівського району після чого
перейшов на постійне місце проживання до своєї дружини в с.
Бабин Косівського району де фактично проживає на даний час разом із своєю
сім'єю .

У відповідності до вимог ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному
майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є
неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке
припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його
сім'ї, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду N 7 від 04.10.91 р «Про практику
застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» встановлено, що при неможливості виділу частки будинку
в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється,
за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації
визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній
вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку
розуміється грошова сума, за яку він може бути
проданий  в  даному
населеному  пункті  чи
місцевості.   Для  її
визначення  при

4

необхідності
призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні
обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати
penny учасників спільної власності сплатити йому
грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних
мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на
будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими
обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає
і забезпечений іншою жилою площею.

Як вбачається із пояснень сторін в справі відповідач - позивач ОСОБА_7 із
часу одруження, тобто із 2001 року проживає в господарстві своєї дружини в с Бабин
Косівського району . У відповідності до ст. 156 ЖК України як член сім'ї
власника жилого будинку, який проживає разом з ним у будинку, що йому належить,
користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку, тобто останній
забезпечений житловим приміщенням, в с Бабин Косівського району, де проживає разом
із своєю сім'єю із 2001 року по даний час.

Свідок ОСОБА_11 дав суду показання, що проживає по сусідству із сім»єю
ОСОБА_2 в с.
Тюдів Косівського району і може ствердити, що житловий
будинок в якому проживає сім»я ОСОБА_2 складається із двох житлових кімнат, в
одній із яких проживають дві сестри: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 із своєю неповнолітньою
дочкою а в другій кімнаті проживає їх батько ОСОБА_7. та сім»я його сина
ОСОБА_3 . ОСОБА_7 з часу одруження, із 2001 року залишив батьківське
господарство та перейшов проживати в господарство своєї дружини , в с Бабин
Косівського району , де проживає і на даний час . Вважає вселення ОСОБА_7 в
спірний житловий будинок не можливим за відсутності належних умов для
проживання всіх членів родини та неприязних відносин, що склались в останнього
із своїми родичами.

Аналогічні показання дала суду свідок ОСОБА_10, яка доповнила, що була
присутня при проведенні обстеженні будинковолодіння сусідів ОСОБА_2 та вважає
вказаний житловий будинок по своїй житловій площі недостатнім для проживання
всіх членів сім»ї, що в даний час там проживають . Ствердила, що ОСОБА_7. з
часу одруження, із 2001 року в батьківському будинковлодінні появляться рідко,
так як фактично проживає в с. Бабин разом із своєю сім'єю а на протязі останніх
декількох років між ОСОБА_7 та іншими членами родини склались неприязні
відносини.

Свідок ОСОБА_12 дав суду показання, що він являється головою осередку
інвалідів і як депутат сільської ради добре ознайомлений із
матеріально-побутовими умовами проживання сім'ї ОСОБА_2. Оскільки ОСОБА_4
являється інвалідом дитинства 2-ї групи, він час від часу цікавиться умовами
проживання останньої та може ствердити, що сім»я ОСОБА_2 складається із семи
чоловік які проживають в двох житлових кімнатах будинковолодіння, що розміщене
в с Тюдів по вул. Зелена Косівського району . В одній із кімнат проживають ОСОБА_4,
що являється інвалідом дитинства, її сестра ОСОБА_5 із своєю неповнолітньою
донькою а в іншій кімнаті проживає голова двору - ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 із
своєю дружиною та сином . Інших житлових кімнат у вказаному будинковолодінні
немає а тому вважає неможливим вселення ОСОБА_7. в спірне будинковолодіння, яке
за своєю житловою площею і так не відповідає належним умовам проживання всіх
членів сім»ї.

Як вбачається із висновку № 726 судової будівельно-технічної експертизи від
25 квітня 2007 року ринкова вартість будинковолодіння по вул. Зеленій в с Тюдів
Косівського району станом на день оцінки , яка визначена за методом аналогів -
продажу складає 29240,00 грн. Дане будинковолодіння складається із: житлового
будинку- 23977 грн., навісу - 410 грн., стайні-2368 грн., стодоли- 1608 грн.,
вбиральні - 263 грн., огорожі - 439 грн. та замощення - 175 грн. 1/5 частка
даного домоволодіння складає в грошовому виразі 5848 грн. Вказана сума у
відповідності до квитанцій долучених до матеріалів справи внесена позивачами на
депозитний рахунок.

Як вбачається із пояснень сторін, свідків
та висновку обстеження житлово-побутових умов будинковолодіння, ОСОБА_2,
що в с. Тюдів по вул. Зелена № 590 Косівського району

5

вказане
спірне будинковолодіння складається із 2-х кімнат, коридора, кухні та комори
загальною площею - 61,70 кв.м в т.ч. житлової - 33,90 м.кв. В результаті
обстеження встановлено, що сім»я ОСОБА_2, що складається із 7-ми чоловік
проживають в житловому будинку 33 м.кв. В одній із кімнат площею 16 м.кв.
проживають 4 чоловік в другій кімнаті проживають 3 чоловік, кухня, коридор та кладовка знаходяться в спільному користуванні.

У відповідності до п.7 Постанови ПВС N 20 від 22.12.95 «Про судову практику
у справах за позовами про захист права приватної власності» вбачається , що
судам слід враховувати, що відповідно до ст.55 Закону "Про власність"
громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім
випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.
Оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної
власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як
неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за
частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в
натурі чи спільно користуватися ним.

А тому суд вважає позовні вимоги позивачів до ОСОБА_7 в частині припинення
права на частку у спільному майні підставними та такими, що підлягають до
задоволення а в зустрічному позові ОСОБА_7 про вселення в житло слід відмовити
за безпідставністю.

У відповідності до висновку № 726 судової будівельно-технічної експертизи
від 25.04.2007 року вбачається, що загальна вартість спірного будинковолодіння
становить 29240 грн. Відповідно до ст. З Декрету КМ України "Про державне
мито" позивачі зобов'язані сплатити судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни
позову, тобто 292,40 грн. Як вбачається із квитанцій (а.с. 17) останні фактично
оплатили державне мито в сумі 51 грн. Сума недооплаченого державного мита складає
241,40 грн., що підлягає до стягнення.

На підставі наведеного ст.ст. 365 ЦК України, п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду N 7 від 04.10.91 р «Про практику застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», п.7 Постанови ПВС
N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності» , керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити . Припинити право ОСОБА_7, що проживає в с Бабин
Косівського району Івано-Франківської області на частку у спільному майні, яке
знаходиться в с. Тюдів вул. Зелена №590 Косівського району Івано-Франківської
області, зобов'язавши ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 сплатити ОСОБА_7
грошову компенсацію 5848 грн. вартості 1/5 частки належного йому
будинковолодіння .

В зустрічному позові ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
вселення відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь держави 241,40
грн. недооплаченого державного мита.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскардження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга
не була подана в строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до
Косівського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського
Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.