Справа №2-554/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

м.
Ковель                                                                                              12
березня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області під

головуванням  судді Лапіна О.Ф.,

за участю
секретаря Зикової М.В.,

представника
позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за
позовомОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2 до Ковельської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

ОСОБА_1
звернулась до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою до Ковельської міської
ради про визнання права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 в
порядку успадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3.

На
обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує на те, ОСОБА_3проживала
однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 та володіли на праві спільної
сумісної власності квартирою АДРЕСА_1 частки власності не визначені. Вказує, що
ІНФОРМАЦІЯ_2ОСОБА_4 помер та, відповідно, після його смерті відкрилася спадщина
на все належне йому майно, у тому числі й на належну йому частку у вказаній
квартирі. Заповіт від імені ОСОБА_4не укладався, будь-яких спадкоємців за
законом також не було, а фактично спадкове майно після померлого, у тому числі
й належну останньому частку в квартирі, - прийняла ОСОБА_3, яка проживала із
ОСОБА_4. з 1950 року до дня його смерті та продовжувала проживати у вказаному
помешканні, доглядала квартиру, проводила в ній поточні ремонти, однак,
юридично прийняття спадщини не оформила. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3
і після її смерті відкрилась спадщина на належне останній майно, в тому числі й
на успадковане нею після ОСОБА_4, тобто на всю квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до
заповіту Р№ 4-2084 від 19.07.1995 року, не зміненого та не відміненого на
момент смертіОСОБА_3, остання заповіла вказану квартиру ОСОБА_2 - позивачці по
справі. Однак, при зверненні позивачки до нотаріального органу для оформлення
спадщини після смертіОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину їй
відмовлено, в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане
житло за померлою. У зв'язку із наведеним ставить питання про визнання права
власності в порядку спадкування за заповітом.

У
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1., позовні вимоги
підтримала з вищевикладених підстав та просить позов задовольнити, визнавши за
ОСОБА_2 право власності на цілу квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3 Судові витрати по справі просить
віднести за рахунок позивачки.

Представник
відповідача - Ковельської міської ради в судовий розгляд не з'явився, подав
суду письмову заяву в якій прохає справу слухати у його відсутності, позовні
вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до
ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами
справи встановлено наступне.

У
судовому розгляді встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що стверджується
копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 відділом РАГСу
Ковельського міського управління юстиції / а.с. 10/. Після смерті останнього
відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі й належну
останньому частку в квартирі АДРЕСА_1 право на яку посвідчується письмовими
доказами у справі, а саме - копією свідоцтва про право власності на житло, зі
змісту якого вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, -
дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
частки власності не визначені. / а.с. 7/

Зі
змісту ст. ст. 370 ч.2 та 372 ч.2 ЦК України вбачається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду
на вище вказану норму закону, слід вважати, що частки кожного із співвласників
квартири АДРЕСА_1 є рівними, тобто, кожному із співвласників належить по 1/2
частині квартири.

Таким
чином, спадкове майно після померлого ОСОБА_4склала належна йому за життя
частка - 1/2 квартири АДРЕСА_1.

В
судовому розгляді також встановлено, що спадщину після померлого ОСОБА_4у
встановлені законом строки не прийнято, що також стверджується повідомленням
Ковельської державної нотаріальної контори за вих. № 296 /2-26 від 02.03.2007
року, однак, представником позивача стверджено, що фактично, розпоряджалася
належною останньому часткою в квартирі ОСОБА_3., яка проживала із відповідачем
однією сім'єю з 1950 року та до дня смерті останнього, залишилась проживати у
вказаній квартирі, доглядала за нею, проводила всі необхідні оплати, поточний
ремонт, тощо.

Свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6у
судовому розгляді ствердили той факт, що ОСОБА_4із 1950 року по день своєї
смерті проживав однією сім'єю з ОСОБА_3 у спірній квартирі; ні дітей ні інших
пережилих родичів ОСОБА_4не мав, а після смерті останнього все його майно
перейшло доОСОБА_3; остання проживала у спірній квартирі, доглядала її, тощо.

Пунктом
5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України в редакції Закону 2003 року передбачено, що правила книги шостої ЦК України
застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із
спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, таким чином, до вказаних
правовідносин слід застосувати ЦК
України в редакції Закону 2003 року.

..
Відповідно до ст.1216 ЦК
України спадкуванням  є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею
1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за
законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що
спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не
змінено заповітом, крім випадків права на обов'язкову частку у спадщині,
незалежно від заповіту.

На
підставі доказів, досліджених в ході судового розгляду встановлено, що заповіт
ОСОБА_4. не укладався, спадкоємців 1-3 черги, а також осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині не має.

Відповідно
до ст. 1264 ЦК України
ОСОБА_3. набула право четвертої черги спадкування за законом, як особа, яка
проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття
спадщини.

За
змістом ст. 1226 ЦК України
частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Статтею
1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти
спадщину або не прийняти її.

Відповідно
до ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого
законом шестимісячного строку для прийняття спадщини він не заявив про відмову
від неї.

Таким
чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_3. фактично прийняла у спадщину після
померлого ОСОБА_4належну йому частку у квартирі АДРЕСА_1, проте, права
власності на успадковане майно не оформила, та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що
стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого 06.08.2006 року
відділом РАЦСу по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції
Волинської області /а.с. 11/. Внаслідок смертіОСОБА_3 відкрилася спадщина, до
складу якої ввійшло все належне останній на момент смерті майно, у тому числі й
ціла квартира АДРЕСА_1.

З копії
заповіту, посвідченого 19.07.1995 року державним нотаріусом Ковельської міської
державної нотаріальної контори, вбачається, що ОСОБА_3, що мешкає в АДРЕСА_1 на
випадок своєї смерті зробила розпорядження щодо належної їй квартири АДРЕСА_1на
ім'я ОСОБА_2, позивачки у справі / а.с. 12/. Вказаний заповіт не змінено та не
відмінено.

В
судовому засіданні встановлено, що у передбачені законом строки позивачка
звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріального
органу, проте в оформленні права власності їй відмовлено, у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно за померлою.

Враховуючи
вимоги ст. ст. 1217, 1222, 1241 ЦК
України суд приходить до висновку, що право на спадкування належної
померлій ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 має особа, визначена заповітом, а саме
позивачка по справі.

Осіб, які мали б
право на обов'язкову частку в спадщині не встановлено.

З
матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що позивачка не
відмовлялася від прийняття спадщини та вчинила дії до оформлення спадкового
майна в порядку, передбаченому законом.

За
вказаних обставин визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи
встановлені факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку
про підставність вимог позивача про визнання за нею права власності на цілу
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3.

Судові витрати
слід віднести за рахунок позивача, за її клопотанням.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 370, 372, 1216,
1217, 1222, 1226, 1241, 1264, 1268, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,-

вирішив:

Позов
задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом строку,
встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження.