Справа № 22-ц-2556/07р.                               Головуючий
1 -ї інстанції - Малихін О.Р.
стягнення шкоди.                                           Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2007
року судова колегія судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого    -
Ситнік О.М.

суддів  -
Шевченко Н.Ф., Кружиліної О.А.

при
секретарі   -     Ткаченко Г.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від
02.03.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання недійсним попереднього договору,
стягнення збитків і моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5 про стягнення неустойки, матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

05.07.2006 року
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 25250 грн., які
вона передала останньому при укладенні попереднього договору в якості авансу за
квартиру, яку збиралась придбати у нього, а також 20000 грн. моральної шкоди.

В судовому
засіданні позивачка доповнила свій позов і просила також стягнути з відповідача
на її користь неустойку в сумі 25250 грн. за попереднім договором.

Пізніше
позивачка змінила позовні вимоги і підстави позову та просила визнати недійсним
попередній договір, укладений 10.05.2006 року між нею і відповідачем,
посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, стягнути з відповідача на її користь
50500 грн. збитків, 20000 грн. моральної шкоди і 537 грн. 50 коп. судових
витрат.

В обґрунтування
своїх позовних вимог вказувала, що 10.05.2006 року між нею та відповідачем був
укладений попередній договір, згідно якому відповідач в термін до 10.06.06р.
повинен був продати їй квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної
власності згідно договору дарування. В якості попереднього платежу вона
передала відповідачу 25250 грн. Ця сума повинна була бути повернута їй до
підпирання договору купівлі-продажу квартири або зарахована в рахунок сплати
вартості квартири.

Відповідач,
укладаючи попередній договір ввів її в оману, оскільки він є власником не всієї
квартири, а тільки 1/2 її частки, а друга частина квартири належить ОСОБА_5 на
підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від

2

08.07.1998 року,
а також згідно вироку суду він не може розпоряджатися своєю часткою квартири,
т.я. до нього застосована конфіскація його особистого майна, до якого належить
і ця частка квартири. Своїми діями відповідач заподіяв їй і моральну шкоду.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, а у зустрічному позові просив стягнути з
ОСОБА_1 на його користь 25250 грн. неустойки за попереднім договором, 15726
грн. 21 коп. матеріальних збитків, завданих невиконанням договору, а також
моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_3 просила розглянути справу за її відсутністю.

Третя особа -
ОСОБА_5 зустрічний позов підтримала і пояснила, що вона є співвласником на
квартиру і була згодна на продаж квартири ОСОБА_1та на підписання договору
купівлі-продажу квартири, але остання відмовилась купувати квартиру.

Рішенням
Московського районного суду м. Харкова від 02.03.2007 року позов
ОСОБА_1задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 25250 грн.,
отриманих за попереднім договором і судовий збір в сумі 252 грн.50 коп., а
всього 25502 грн. 50 коп.

В іншої частині
у задоволенні позову відмовлено.

Зустрічний позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2  25250 грн. неуйстойки за попереднім договором
від 10.05.2006 року і 252 грн. 50 коп. судових витрат, а всього 25502 грн. 50
коп. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1просить рішення суду першої інстанції скасувати, як
постановленого з порушенням норм матеріального права.

Апеляційна
скарга ОСОБА_1підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи
ОСОБА_1у задоволенні позовних вимог про визнання попереднього договору
недійсним, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав, передбачених
ст. 229 ЦК України,
для визнання його недійсним, оскільки, на думку суду, помилка не стосується
щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим
призначенням.

Проте таких
висновків суд дійшов всупереч наданим сторонами доказам та внаслідок
помилкового тлумачення положень ст.229 ЦК
України, що зумовило ухвалення необґрунтованого рішення відповідно до вимог
ст.213 ЦПК України.

Так, згідно зі
ст.230 ЦК України,
якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце,
якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справила не заперечувалось відповідачем
ОСОБА_2, що укладаючи з ОСОБА_1 попередній договір, відповідно якого сторони
взяли на себе обов'язок до 10.06.2006 року укласти договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, він    в якості
правоустановчого документа на квартиру надав договір

3

дарування від 16
лютого 1995 року. При цьому із тексту попереднього договору вбачається, що в
указаному документі ОСОБА_2 значиться як єдиний власник квартири.

Проте матеріали
свідчать, що відповідно рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від
08.07.1998 року договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 16 лютого 1995 року в
1/2 його частині визнано недійсним і власником цієї частини визнана ОСОБА_4.
Крім того, цим же рішенням суду встановлено, що вищевказану квартиру внесено до
переліку майна, яке підлягає конфіскації, згідно з вироком суду відносно
ОСОБА_2 (а.с.8,9).

Також
встановлено, що в договорі дарування адреса будинку де знаходиться спірна
квартира вказана вул.Свердлова, а у рішенні суду - Полтавський шлях.

Тобто, на момент
укладання попереднього договору такої вулиці як Свердлова у м.Харкові не
існувало.

Посилання
ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 було відомо про наявність двох власників квартири
об'єктивними доказами не підтверджуються та спростовуються нотаріально
посвідченим попереднім договором (а.с.7).

Тому, судова
колегія приходить до висновку, що обставини відносно власника квартири та
внесення її опис майна, яке підлягає конфіскації є суттєвими і неповідомлення
відповідачем про них ОСОБА_1на момент укладання договору являються обманом.

За таких
обставин попередній договір від 10 травня 2006 року підлягає визнанню недійсним
з покладенням на відповідача обов'язку повернути ОСОБА_1отримані ним від неї на
виконання основної угоди 25250 грн. та відшкодувати судові витрати у сумі 252
грн.50 коп.

Крім того,
судова колегія знаходить, що оскільки відповідач ОСОБА_2 застосував при
укладанні попереднього договору обман, він зобов'язаний відшкодувати
ОСОБА_1моральну шкоду, завдану вчиненням неправомірного правочину відповідно
ч.2 ст.230 ЦК України.

Визначаючи
розмір компенсації моральної шкоди та покладаючи на ОСОБА_2 обов'язок
відшкодувати її в розмірі 2500 грн., судова колегія враховує роз'яснення, які
містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими розмір
відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від
характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з
урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших
обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках тощо.

В іншій частині
позову ОСОБА_1необхідно відмовити за безпідставністю вимог.

На підставі
зазначеного вимоги ОСОБА_2 про відшкодування неустойки, матеріальної і
моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Оскільки
допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до
неправильного вирішення спору, судова Колегія вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_1та про відмову в позові ОСОБА_2 на підставі вищевикладеного.

4

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

Вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Московського районного сулу м.Харкова від 02 березня 2007 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити частково. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Визнати
недійсним попередній договір від 10 травня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1на купівлю квартири АДРЕСА_1,

Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_125250 грн., отриманих за попереднім договором, 252 грн.50
коп. судових витрат та 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині
позову відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.