Справа
№ 2-356                        2007 року
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

05.07.2007 року

Корольовський районний суд
м.Житомира в складі:

головуючого - судді Кочетова Л.Г., при секретарях Дуб Н.В., Якобчук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну рішення опікунської ради, шляхом зменшення
часу зустрічей з дитиною, -

встановив:

ОСОБА_1. звернувся до суду з зазначеним позовом та в обгрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у шлюбі з
відповідачем, від якого народився син -ОСОБА_3, 2002 року народження. В 2005
році вказаний шлюб було розірвано та за рішенням суду дитина залишена проживати з матір»ю. Рішенням опікунської ради
виконавчого комітету Житомирської міської ради,
йому було рекомендовано спілкування з дитиною у неділю з 10 год. до 18 год. у присутності матері. Проте при першому побаченні відповідач перешкоджала нормальному спілкуванню з дитиною тим, що
ходила поруч з ними зі своїм коханцем, а потім зі своєю матір»ю,
а наступного тижня йому не дали можливості спілкуватися з дитиною, при чому батько та коханець відповідача побили
його. Просить суд зобов»язати відповідача усунути
перешкоди в спілкуванні з дитиною.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом і в обгрунтування своїх вимог
зазначила, що відповідач, в порушення вказаного рішення опікунської ради, при першому побаченні з дитиною 25.06.2006 року заборонив їй
підходити до дитини, завів сина в свою квартиру та заборонив
позивачу туди входити. 02.07.2006 року їх син був хворий і вона запропонувала відповідачу побачення з дитиною в квартирі, де
вони мешкають, проту відповідач відмовився та мав намір
силоміць вивести дитину на вулицю. Оскільки їх
син має хворобливий стан здоров»я, просить змінити рішення опікунської ради, обмеживши час зустрічей дитини з батьком до 1 год. на тиждень в її присутності за місцем
проживання дитини.

ОСОБА_1. в судовому засіданні свій позов підтримав з тих самих підстав, проти задоволення зустрічного заперечив мотивуючи це тим,
що під час першого побачення він дійсно зівів дитину до
себе додому з метою відвідати туалет та нагодувати, при цьому відповідач незахотіла заходити до квартири, а викликала
працівників міліції. Наступного тижня він прийшов до батьків відповідача з
метою зустрічі з дитиною, проте сина йому не дали, а батько та коханець відповідача
побили його.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свій позов підтримала з тих самих
підстав, проти первісного позова заперечила.
Мотивуючи тим, що з її сторони перешкоди в спілкуванні з
дитивдю не створювались.

Представник третьої особи позов ОСОБА_1 підтримала з тих підстав, що він має право на побачення з дитиною, опікунською радою для
цього був встановлений час з врахуванням стану здоров»я дитини.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що працює оперуповноваженим в Житомирському MB УМВС України. 25.06.2006 року він
брав участь у вирішенні конфлікту, що стався між сторонами. Зі слів ОСОБА_2 йому стало відомо, що відповідно до рішення опікунської ради в даний час відбувається побачення
ОСОБА_1 з їх спільною дитиною, та йому було повідомлено, що всупереч рішенню
опікунської ради, яким

2

передбачено
проведення цих побачень в присутності матері, батько не пустив її в квартиру. Зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що він завів
дитину до своєї квартири, оскільки вона захотіла в туалет та
захотіла їсти, щоб задовільнити ці потреби. Під час його присутності ОСОБА_1. висловив своє небажання, щоб в його
квартирі була присутня ОСОБА_2, після чого вона ийшла, проте
будь-яких дій, спрямованих на те, щоб вигнати її з
квартири він не вчиняв. Після цього сторони конфлікту разом з дитиною вийшли
на вулицю.

Судом встановлено наступне.

Сторони перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Шлюб між сторонами розірвано
31.10.2005 року (а.с. 6).

Після розірвання шлюбу дитина
залишена на проживання з матір»ю (а.с. 32).

Після розірвання шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини, що встановлено
з їх пояснень, зокрема щодо спілкування з дитиною.

Рішенням опікунської ради виконавчого комітету Житомирської міської ради позивачу рекомендовано спілкування з дитиною у неділю з
10 до 18 годин у присутності матері.

25.06.2006 року та 02.07.2006 року на виконання вказаного рішення ОСОБА_1. приходив
на побачення з дитиною.

25.06.2006 року під час такого побачення між сторонами виник конфлікт з
того приводу, що ОСОБА_1.
забрав дитину до себе додому.

У відповідності з вказаним рішенням
опікунської ради такі дії не забороняються.

ОСОБА_2 не надано доказів того, що зі сторони ОСОБА_1 вчинялися дії, що
перешкоджали їй увійти в квартиру, де знаходилась їх дитина.

ОСОБА_1. також не надав доказів того, що в цей день зі сторони ОСОБА_2 вчинялися перешкоди щодо його побачення. Його твердження
про те, що перешкодою була присутність ОСОБА_2,
її коханця та матері при даному побаченні, до уваги взяті бути не
можуть, оскільки рішенням опікунської ради передбачено присутність матері дbтини, присутність інших осіб не заборонена.

Таким чином суд приходить до висновку, що при цьому побаченні порушень зазначеного
рішення не було.

02.07.2006 року ОСОБА_1. прийшов на побачення з дитиною.

Як вбачається з амбулаторної картки ОСОБА_3., він в цей час хворів (а.с.
38-41).

З пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_2 заборонила брати сина на прогулянку на вулицю. Враховуючи, що дитина була хвора,
суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2 в даному випадку не
можна розцінювати як перешкоду в спілкуванні з дитиною.

ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів, що зі сторони ОСОБА_2 в цей день створювались перешкоди у спілкуванні з дитиною за
місцем її проживання, а тому суд приходить до висновку, що при цьому побаченні
невиконання рішення опікунської ради не було.

Згідно з вимогами ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки
та піклування, другий з батьків має право звернутись
до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Оскільки порушень вказаного рішення сторонами не допускалося, нетактовна поведінка батьків та їхніх родичів по відношенню один до
одного не є порушенням рішення опікунської ради, порушення
батьками інтересів дитини при цих побаченнях не допускалися, суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
відмовні

3

матеріали №
10939, № 3576, приходить до висновку, що позов про усунення перешкод в спілкуванні
з дитиною задоволенню не підлягає.

З цих самих міркувань суд вважає, що немає підстав для зміни рішення опікунської ради, а тому в задоволенні зустрічного позову
слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 213,
215, 218, 224,225 ЦПК України, ст.ст.
141,151,157,158,159 СК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позова ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною відмовити за
безпідставністю.

В задоволенні позова ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну рішення опікунської ради, шляхом зменшення часу зустрічей з дитиною
відмовити за безпідставністю.

Заява про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного
суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.