УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20"
березня 2007 року                                                                       м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                                   Фединяка
В.Д.,

суддів:                                                             Ясеновенко
Л.В., Соколовського В.Д.,

секретаря                                                        Білик
Л.З.,

за
участю:                                                       позивачки
ОСОБА_1., її представника

ОСОБА_4., третіх
осіб ОСОБА_5., ОСОБА_6., представника відповідача Зубова Б.А., відповідача
ОСОБА_2. і представника ОСОБА_2. - ОСОБА_7.,

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
апеляційну   скаргу   ОСОБА_1на рішення Івано-Франківського
міського суду від 17 січня 2007 року, -

встановила:

У червні
2002 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до військової частини А-1889 м.
Івано-Франківська про надання житлового приміщення на сім'ю з п'яти осіб в
новозбудованому житловому будинку по АДРЕСА_1.

Позовні
вимоги мотивувала тим, що вона з грудня 1988 року перебуває у трудових
відносинах з відповідачем і у зв'язку з роботою на її сім'ю з п'яти осіб було
надано кімнату у гуртожитку, який належить відповідачу по АДРЕСА_1. Згідно
протоколу №26 від 13 березня 1991 року вона перебувала на черзі на отримання
житла під №21, а на першочерговій черзі під №2, як багатодітна сім'я.

Рішенням
Івано-Франківського міськвиконкому за №69 від 16 березня 1994 року вищевказаний
гуртожиток визнано таким, що не відповідає санітарно-технічним нормам, а
мешканці цього гуртожитку підлягають відселенню.

Адміністрація
відповідача пропонувала їм переселитися в інший гуртожиток, але там гірші
умови, ніж у зайнятому ними житлі.

Позивачка
вказувала на те, що відповідач є учасником дольової участі двох збудованих
п'ятиповерхових будинків. Однак, незважаючи на те, що вона перебуває на черзі
на отримання житла під №1, адміністрація відповідача не виносить на розгляд
питання про виділення їй житла. Вищезазначені дії відповідача позивачка вважає
незаконними і просила задовольнити позов.

В
процесі розгляду справи ОСОБА_1. збільшила позовні вимоги, відповідачами по
справі зазначила ОСОБА_2і ОСОБА_3,
зацікавленою особою - Івано-Франківський міськвиконком і просила, крім
заявлених вимог, визнати незаконним рішення адміністрації та профкому
відповідача від 17 березня 2003 року за №14 про виключення позивачки з черги
першочерговиків на отримання житла, посилаючись на те, що її сім'я після одруження
сина та народження внука збільшилась до

Справа №
22-ц-379/2007р.                                                  Головуючий
у І інст. Горейко М.Д.

Категорія
42                                                                          Доповідач-суддя
Фединяк В.Д.

2

семи осіб, а
висновки відповідача про зменшення сім'ї є помилковими. Окрім цього, позивачка
просила визнати незаконним рішення адміністрації і профспілкового комітету
відповідача від 20 травня 2003 року про надання квартир ОСОБА_3. та ОСОБА_2.,
визнати за нею право на житло в одній з квартир і зобов'язати
Івано-Франківський міськвиконком видати їй ордер на вселення у квартиру,
вказуючи на те, що сім'я ОСОБА_2. перебуває на загальній черзі на отримання
житла під №2, в той час, як позивачка перебуває на першочерговій черзі на
отримання житла під №1. Тому просила виселити ОСОБА_2. з членами сім'ї з
квартири АДРЕСА_1без надання іншого житла.

Ухвалою
Івано-Франківського міського суду від 3 квітня 2006 року провадження у справі
за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_3.
залишено без розгляду за заявою позивачки.

Рішенням
цього ж суду від 17 січня 2007 року позов задоволено частково. Визнано
незаконним рішення спільного засідання житлової комісії військової частини
А-1889 та профспілкового комітету цієї частини №14 від 17 березня 2003 року про
виключення сім'ї ОСОБА_1. із списку першочерговиків. В решті позову ОСОБА_1.
відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, в якій
ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у
позові і постановити в цій частині нове рішення, яким визнати переважне право
сім'ї ОСОБА_1. на квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати адміністрацію військової
частини надати їй житло, а виконавчий комітет видати ордер на вселення у
зазначену квартиру, при цьому виселивши з цієї квартири ОСОБА_2., посилаючись
на те, що спірна квартира повинна бути надана на сім'ю апелянта, яка
користується правом першочергового отримання житлового приміщення. На думку
апелянта, судом помилково не прийнято до уваги як доказ, Колективний договір
військової частини А-1889 на 1999-2003 роки, в якому зазначено, що 5% від
отриманої площі надається для забезпечення житлом першочерговиків.

У
судовому засіданні ОСОБА_1. та її представник підтримали доводи апеляційної
скарги, просять задовольнити подану скаргу. Треті особи ОСОБА_5. та ОСОБА_6. не
заперечують проти задоволення заяви.

Представники
417 управління начальники робіт, яке є правонаступником військової частини
А-1889 (а.с. 183) і відповідач ОСОБА_2. апеляційну скаргу не визнали, вважають
цю скаргу безпідставною.

Заслухавши
пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши письмові докази, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1. у задоволенні позову про визнання за нею переважного права на житлове
приміщення по АДРЕСА_1, надання житлового приміщення і зобов'язати виконавчий комітет
видати їй ордер на вселення в зазначене житлове приміщення, визнання незаконним
рішення спільного засідання житлової комісії і профспілкового комітету №14 від
20 травня 2003 року за №4 в частині надання спірної квартири сім'ї ОСОБА_2. та
виселення вказаної сім'ї з цієї квартири без надання іншого, суд першої
інстанції виходив з того, що сім'я ОСОБА_1. з п'яти чоловік перебувала на
квартирному обліку військової частини А-1889 з 13.03.1991 року під №64 і
1.09.1993 року на вказану сім'ю надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2(а.с. 41).
Станом на січень 2003 року позивачка перебувала на обліку на отримання житла у
військовій частині А-1889 під №1 у списку першочерговиків та під №15 в списку
працівників військової частини загальної черги. Оскільки рішенням спільного
засідання житлової комісії військової частини А-1889 і профспілкового комітету
№14 від 17 січня 2003 року №1 квартири на забезпечення житлом громадян, які
перебувають у списку першочерговиків не виділялись, сім'я ОСОБА_2., якій надана
двокімнатна квартира АДРЕСА_1і на яку претендує позивачка, перебувала під №2
загальної черги працівників військової частини, то суд зіслався на те, що право
сім'ї ОСОБА_1. на отримання житла не порушено, так як її черга на отримання
житла не настала.

3

Висновок   суду
відповідає   вимогам закону і
матеріалам справи.

Згідно
ч. 1, 2 ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

З числа
громадян, взятих на облік, потребуючих поліпшення житлових умов, складаються
списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Станом
на січень 2005 року щодо перебування на квартирному обліку сім'ї ОСОБА_1. у
списку працівників військової частини А-1889 загальної черги під №15 і в списку
першочерговиків під №1, а сім'ї ОСОБА_2. під №2 загальної черги сторони у
справі не заперечують.

За
позовом ОСОБА_1. спірною є квартира АДРЕСА_1, яка на думку позивачки повинна
бути передана для забезпечення першочерговиків, зокрема, її сім'ю.

За
змістом пункту 27,2 колективного договору військової частини А-1889 на
1999-2003 роки визначено, що при отриманні житлової площі встановлено такий
порядок її поділу: по 50% для військовослужбовців і працівників військової
частини, які перебувають на квартирному обліку, 45% від отриманої житлової
площі для працівників, що перебувають на загальній черзі і 5% для працівників,
що перебувають в черзі на першочергове отримання житла.

Представленими
суду доказами, зокрема: копією протоколу спільного засідання житлової комісії
військової частини А-1889 і профспілкового комітету про розподіл житлових
приміщень від 17 січня 2003 року та 2 травня 2003 року (а.с. 64, 65, 25);
копією колективного договору про порядок розподілу військовою частиною житла (а.с.
324) підтверджується, що квартира АДРЕСА_1надана на сім'ю ОСОБА_2. з
дотриманням вимог закону, при цьому право на житло сім'ї ОСОБА_1. не було
порушене, оскільки сім'я ОСОБА_2. перебувала на загальній черзі під №2, а
позивачка під №15.

Доводи
апеляційної скарги про те, що адміністрація військової частини А-1889, не
виділивши на сім'ю ОСОБА_1. двокімнатну квартиру №18 житловою площею 32,71 кв.м
порушила право сім'ї позивачки на житло є помилковими, оскільки черга на
отримання житла за загальним списком працівників військової частини сім'ї
ОСОБА_1. не настала, а отримана військовою частиною житлова площа розміром
91,54 кв.м, як 5% з цього житла на список першочерговиків правомірно не
виділялась.

Колегія
суддів вважає оскаржуване рішення по суті правильним і таким, що постановлене з
дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
судців ,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 17
січня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.