Справа № 22ц- 886/07                                         Головуючий
у 1 -й інстанції: Маржина Т.В.
Категорія   15                                                       Доповідач
апеляційного суду Кутова Т.З.
УХВАЛА

Іменем України

7      травня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого
Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З., Колосовського С.Ю.,

при секретарі
Швейновій І.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за  апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах позивачки ОСОБА_2 на рішення Первомайсъкого    міськрайонного суду Миколаївської
області від 22 лютого 2007 року за
позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма
„Дружба" (далі - ТОВ „Агрофірма „Дружба") про стягнення  заборгованості по орендній платі та розірвання
договору оренди земельної ділянки,

УСТАНОВИЛА:

В листопаді 2006
року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ „Агрофірма
„Дружба" про розірвання договору оренди земельної частки (паю) від 3 січня
2005 р. і стягнення заборгованості по орендній платі за 2005 р. - 300 кг ячменю
чи його вартості, вартості оранки у сумі 87 грн., вартості одного причепу
соломи у сумі 78 грн.

В      подальшому представник позивача, уточнюючи
позовні вимоги, просив

визнати договір
оренди недійсним, посилаючись на те, що в 2005 році відповідач без

згоди ОСОБА_2
утримав з орендної плати податок та не додав 300 кг ячменю,

змінивши таким
чином умови договору.

Рішенням
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити
нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права і неповне з'ясування обставин
справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши зазначені в скарзі
доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивачці на підставі сертифікату НОМЕР_1, виданого 14 квітня
2000 р., належить
право на земельну частку (пай) розміром 5,3 в умовних кадастрових гектарах
(а.с. 11). За договором оренди земельної частки (паю), укладеним між сторонами
3 січня 2005 р. строком на 5 років, відповідач зобов'язаний сплачувати
позивачці орендну плату щорічно у грошовому виразі 740 грн. або у натуральній
формі, а саме 1000 кг пшениці, 800 кг ячменю, 150 кг соняшника, 30 кг цукру, у
відробітковій формі - оранка 0,35 га, 1 причіп соломи. Цей договір підписаний
сторонами та зареєстрований у Первомайському районному відділі земельних
ресурсів (а.с.7-8). За 2005 р. позивачка отримала в рахунок орендної плати:

2

1000 кг пшениці,
400 кг ячменю, 150 кг насіння
соняшника, 30 кг цукру і
100 кг жита на загальну суму
650 грн. Відповідачем також сплачено прибутковий податок у сумі 96 грн. 20
коп., що складає 13 відсотків від 740 грн. орендної плати і відповідає вартості
300 кг ячменю (а.с.25).

За такого, суд
прийшов до правильного висновку, що договір оренди містить всі суттєві умови,
укладений у встановленій формі, у відповідача відсутня перед позивачкою
заборгованість по орендній платі за 2005 р.,
а тому відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним.

Доводи в
апеляційній скарзі про те, що відповідачем прибутковий податок не підлягає
сплаті за рахунок орендної плати позивача, оскільки умовами договору оренди
передбачена його сплата за рахунок відповідача, спростовується цим договором, в
якому відсутня така умова.

У відповідності
до Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (далі -
Закон) отримуваний позивачем дохід від надання в оренду земельної ділянки
сільськогосподарського призначення підлягає оподаткуванню. Згідно підпункту
8.1.1 п. 8.1 ст. 8, підпункту 9.1.1 п. 9.1 ст. 9 Закону на орендаря покладено
обов'язок нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок, виходячи з
розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, за рахунок орендодавця,
використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах ст. 7 цього
Закону.

Посилання в
апеляційній скарзі на нечіткість зазначення в договорі оренди про форму оплати
орендної плати - грошову чи натуральну є необґрунтованими.

В примітці до
п.2.2. договору оренди передбачено, що при наявності вільних грошових коштів,
за домовленістю сторін, агрофірма може виплатити орендодавцю гроші замість
сільгосппродукції. З цього слідує, що відповідач може виплатити орендну плату у
грошовій формі тільки за згодою позивача. Відповідачем як за 2005 р., так і за 2006 р.
виплата позивачу орендної плати проводилася у натуральній формі.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись
статтями 303,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах позивачки ОСОБА_2 відхилити, а рішення
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2007 р.
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з дня
набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України.