Справа №22ц- 284/07                               Головуючий
Категорія-25                                              Доповідач                                   - Подолюк В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року.                                                                                      місто
Луцьк.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді                  -
Шевчук Л.Я.

суддів                                       - Свистун О.В.,
Подолюка В.А.

при секретарі                           -
Матюхіній О.Г.

з участю позивачів                  -
ОСОБА_1., ОСОБА_2.

відповідача                             -
ОСОБА_3.

представника
відповідача - ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3про захист честі, гідності та
ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3на рішення Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

4 липня 2006 року ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3. про захист честі, гідності та
відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги
обґрунтовували тим, що 15
травня 2006 року
відповідач в приміщенні диспетчерської Луцького підприємства електричного
транспорту, в присутності працівників цього підприємства поширила неправдиві
відомості про те, що вони, позивачі по справі, є лесбіянками, чим принизила
перед працівниками трудового колективу їх честь, гідність та спричинила
моральні страждання. Просили стягнути з відповідача на кожного із позивачів по 1700 грн. компенсації
на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 26
грудня 2006 року
позов задоволено частково.

2

Зобов'язано ОСОБА_3.
в місячний строк, після набрання рішенням законної сили, публічно вибачитися в
трудовому колективі Луцького підприємства електричного транспорту перед
ОСОБА_1., ОСОБА_2. за приниження їх честі і гідності та стягнути на користь
позивачів по 500 грн. компенсації
на відшкодування моральної шкоди і по 32
грн. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційний
скарзі відповідач ОСОБА_3. покликаючись на незаконність судового рішення із-за
неправильного застосування норм матеріального права, невідповідності висновків
суду обставинам справи, просила скасувати оскаржуване нею рішення і постановити
нове про відмову позивачам у задоволенні позову.

В судовому
засіданні відповідач та його представник ОСОБА_4.
підтримали апеляційну скаргу, просять задовольнити її, рішення суду першої
інстанції скасувати як незаконне ,
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ПозивачіОСОБА_1.,
ОСОБА_2. вважають апеляційну скаргу безпідставною, просять відхилити її а
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
пояснення осіб , які
беруть участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду
першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає
до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до
ч.І, 3 ст.277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та ( або ) членів її сім'ї
недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї
інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною,
якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Як роз'яснив
Пленум Верховного Суду України у п.З постанови від 28 вересня 1990 року №7 «Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій» суди повинні з'ясовувати, чи поширенні
відомості, про спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь,
гідність і ділову репутацію позивача та чи відповідають вони дійсності.

Під поширенням
відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо,
телебаченню,... а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній
людині.

До відомостей,
що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність і
ділову репутацію громадянина або організації в громадській думці чи думці
окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил
співжиття та принципів людської моралі.

Відповідно до
п.17 цієї постанови Пленуму ,
відповідач повинен довести, що поширені ним відомості відповідають
дійсності. На позивача покладається обов'язок довести лише факт поширення
відомостей, які його порочать, особою, до якої пред'явлений позов. Проте
позивач має право подати докази невідповідності таких відомостей.

Отже, згідно
зазначених вимог закону та роз'яснень Пленуму цивільно -

з

спростування, на
якому наполягають позивачі, та відшкодування моральної шкоди настає лише за
наявності одночасно трьох складових правопорушення : наявності
інформації, що не відповідає дійсності, або викладеної неправдиво, факту її
розповсюдження та наслідків розповсюдження такої інформації у вигляді опорочения честі, гідності,
ділової репутації особи або завдання шкоди її інтересам.

ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
ОСОБА_7., ОСОБА_8. ( а.с. 47-48, 49-50, 51-52, 53-55 ) будучи
допитаними судом в якості свідків показали, що 15 травня 2006
року вони, кожний зокрема, були присутніми у диспетчерській підприємства де
обговорювалася негативна поведінка окремих працівників, але відповідач у їх
присутності, ОСОБА_1. та ОСОБА_2лесбіянками не обзивала, на них не вказувала.
Також ОСОБА_7 уточнила,
що працівники підприємства прибувають у диспетчерську в різний час, а тому одні
могли чути певну інформацію, а інші -
ні.

З посиланням на
показання свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11. ( а.с.ЗЗ, 44,
46 ) суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачі довели факт поширення
відносно них відповідачем 15
травня 2006 року в
приміщенні диспетчерської Луцького підприємства електричного транспорту
недостовірної інформації у вигляді твердження « лесбіянки «,
яка принижує честь і гідність ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

Виходячи з
наведених вимог закону та встановлених обставин справи колегія суддів приходить
до висновку, що оскільки свідки ОСОБА_12., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ствердили лише
факт непоширення відповідачем неправдивої інформації щодо позивачів у їх
присутності, що така інформація порочить честь і гідність особи відповідач не
оспорює, не спростовані докази щодо поширення такої інформації свідкам ОСОБА_13. та ОСОБА_14.,
суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1., ОСОБА_2. та стягнув на їх користь компенсацію на
відшкодування моральної шкоди, розмір якої сторони не оспорюють.

Отже рішення
постановлено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3відхилити. Рішення
Луцького міськрайонного суду від 26
грудня 2006 року
вданій справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий /-/
Шевчук Л.Я.

Судді/-/Свистун
О.В.,Подолюк В.А.

Оригіналу
відповідає:

Суддя апеляційного суду         В.А. Подолюк.