Справа 22 ц-
3493                                               Суддя
інстанції  Анісімова Н.Д.
РІШЕННЯ

Іменем    України

21 травня   2007 року Апеляційний суд Донецької області
у складі

Головуючого Бугрим Л.М

Суддів
Зінов'євої А.Г. Рецебуринського Ю.Й.

При
секретарі  Проляпа О.В..

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 22 лютого 2007 року
постановленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у спілкуванні з неповнолітньою дитиною зустрічному .позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про позбавлення права на участь у вихованні неповнолітньої дитини.

Заслухавши доповідь судді Бугрим
Л.М., вислухавши пояснення ОСОБА_1, виступ його адвоката ОСОБА_3, перевіривши матеріали
справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини . В обгрунтування позову посилався на те ,що
з 24.04.2004 року по 16.09.2005 року знаходився у юридичному шлюбові. Від
сумісного життя мають дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 16 вересня 2005 року
між ним та відповідачкою було розірвано шлюб і одночасно між ним була досягнута
домовленість щодо місця проживання дитини. Відповідачка не заперечувала проти
того ,що більшість часу дитина буде проживати з ним. Однак, упослідуючому
відповідачка забрала сина та перешкоджає у спілкуванні з сином. Вважав, що
умови проживання та матеріальні умови для виховання дитини кращі у нього , тому
просив визначити місце проживання сина за його місцем.

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом про участь у вихованні
дитини , посилалась на те, що після розірвання шлюбу син у відповідності з
домовленістю з позивачем проживає за її місцем проживання. Вона не згодна з
рішенням органу опіку та піклування, який визнав за можливе спілкуватись
позивачеві з дитиною Позивач є неурівноваженою людиною, між ними склалися
неприязні стосунки, які негативно впливають на психологічний стан дитини.
Вважала неможливим спілкування позивача з дитиною і просила позбавити позивача
можливості спілкуватися з дитиною

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 змінив свої вимоги та
звернувся з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її
вихованні. Позивач посилався на те, що після розірвання шлюбу відповідачка
стала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, не приймає від нього
матеріальну допомогу на утримання дитини, тому він вимушений відкрити рахунок
на ім."я відповідачки щомісячно перераховувати кошти на утримання дитини.
Оскільки відповідачка перешкоджає йому у вихованні дитини він

звернувся до органу опіки та піклування щодо визначення порядку участі у
вихованні дитини. Відповідно з рішенням органу опіки та піклування він має
право двічи на неділлю у свої вихідні дні спілкуватись з дитиною з 10 до 18
годин. Між тим , відповідачка не підкоряється рішенню органу опіки та
піклування та не пускає його в квартиру до сина. Просив зобов"язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди у вихованні дитини та надати можливість спілкування
з сином у вихідні дні, гуляти з дитиною, забирати його за своїм місцем
проживання на добу, оздоровлювати дитину в санаторії.

Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 22 лютого 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. ОСОБА_1 надано право для
спілкування з дитиною один раз на тиждень з 10 до 18 годин у присутності матері
дитини. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2про позбавлення позивача права на
участь у вихованні дитини було відмовлено.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга у якій він просив
рішення суду змінити в частині визначення порядку його участі у вихованні
дитини, оскільки він відпочиває через три дні роботи на четвертий день і
постійного вихідного дня у нього немає, а судом було визначено дні спілкувань
один день на тиждень у неділю у той час як саме у неділю у нього вихідним не є.
Окрім того, судом обмежені його права на спілкуванні з дитиною у присутності
матері, у той час як він має право на особисте спілкування з дитиною без
присутності матері. Також просив дозволити оздоровлювати дитину.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримував доводи апеляційної скарги та
просив визначити порядок його участі у вихованні сина у вихідні дні без
присутності матері та оздоровлювати дитину, посилався на те ,що він дуже любить
сина, і дитина також до нього схильна. Перешкоди з боку відповідачки для
спілкування з дитиною спричиняють йому моральну травму.

Його адвокат ОСОБА_3 також просила рішення суду змінити та задовольнити
апеляційну скаргу.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , а рішення суду в частині
визначеного порядку участі позивача у вихованні дитині зміні - з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходились у юридичному шлюбу від якого
мають спільну дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Після розірвання шлюбу дитина
залишилась проживати за місцем проживання матері, яка перешкоджає позивачеві у
спілкуванні з дитиною.

За місцем роботи та проживання позивач характеризується позитивно, він має
усі умови для спілкування з дитиною , забезпечений житлом, працює, що
підтверджується актом обстеження його умов , характеристиками ,довідкою з місця
роботи, тому відсутні підстави для позбавлення його права на спілкування з
дитиною. Характер неприязненних стосунків з відповідачкою не є перешкодою у
реалізації права позивача на участь у вихованні дитини.

Згідно висновку Кіровської районної у м. Донецьку раді від 17. 10. 2005
року для участі у вихованні дитини для позивача визначено його вихідний день з
10 до 18 годин кожного тижня / а.с. 8-9/

За таких підстав, суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.. 159 СК України
прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_1
спілкування з сином і про те, що такий порядок слід визначити. .

Разом з тим, визначаючи конкретний порядок участі ОСОБА_1
у вихованні дитини, суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що він працює
у різні зміни за мінливим графіком і його вихідні дні не припадають на неділю,
а в інші дні тижня .

Окрім того , на думку апеляційного суду, суд першої інстанції безпідставно
позбавив ОСОБА_1 прав на особисте спілкування з сином , визначивши його у
присутності матері та не навів в обґрунтування такої позиції переконливих
доводів. .Також заслуговує на уваги доводи позивача щодо надання можливості
оздоровити дитину, оскільки це є обов'язком батьків і передбачено вимогами ст.
150 СК України та відповідає Закону України „ Про охорону дитинства" ,
принципам міжнародної Конвеції „ Про права дитини"

Таким чином, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції неповно
з"ясував обставини, які істотно впливають на права та обов"язки
сторін, апеляційний суд вважає можливим у відповідності з вимогам ст. 309 ч.1
п.1 ЦПК України рішення суду в частині визначення порядку участі позивача у
вихованні дитини змінити та визначити його таким чином: надати ОСОБА_1 для
спілкування з дитиною у вихідний день ОСОБА_1 один раз на тиждень з 10 до 17
годин за місцем його проживання без участі матері ОСОБА_2.Дозволити ОСОБА_1
оздоровлювати дитину один раз на рік у відповідності з рекомендацією лікаря при
наявності санаторної путівки на дитину в літній період з травня по вересень
включно .

В іншій частині
рішення суду залишити без зміни.

Керуючись ст. ст.. 307 ч.1
п.3, ст.. 309 ч.1
п.1, 314 ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Кіровського міського суду
м. Донецька від 22 лютого 2007 року постановленого по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітньою
дитиною зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення права на участь у
вихованні неповнолітньої дитини в частині визначеного порядку спілкування з
дитиною змінити.

Визначити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином : . ОСОБА_1 надати право для спілкування з дитиною
ОСОБА_4 у його вихідний день один раз на тиждень з 10 до 17 годин за місцем
його проживання без присутності матері дитини ОСОБА_2 , а також надати право
ОСОБА_1 оздоровлювати дитину 1 раз на рік у відповідності з рекомендацією лікаря
при наявності санаторної путівки на дитину в літній період з травня по вересень
включно .

В іншій частині
рішення суду залишити без зміни.

Рішення суду набирає законної сили після його
проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох
місяців з дня набрання ним чинності.