Справа № 22ц -1154                     Головуючий першої
інстанції: Щербина С.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
УХВАЛА

Іменем   України

22   травня
2007 року                  колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Славгородської Н.П.,

судців:           Мурлигіної О.Я.,

Базовкіної Т.М.,

при секретарі судового засідання:                                                                     Бобуйок
І.Ф.,

за участю
позивача ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою      директора
житлово-комунального підприємства

Миколаївської
міської ради «Заводське № 2» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва
від 13 березня 2007 року, ухвалене за
позовом   ОСОБА_1  до
житлово-комунального
підприємства Миколаївської міської ради "Заводське № 2" про
стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та
моральної шкоди,

встановила:

16 листопада 2006 р.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до житлово-комунального
підприємства Миколаївської міської ради "Заводське №2" (далі ЖКП ММР
"Заводське № 2") про стягнення заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Позивач вказував, що 15 травня 2006 р. був прийнятий на роботу до ЖКП ММР
"Заводське № 2".

9 жовтня 2006 р. він звільнився з підприємства за власним бажанням за ст.
38 КЗпП України.

Посилаючись на те, що в порушення ст. 116 КЗпП України в день звільнення
розрахунок не було проведено, позивач просив стягнути з відповідача на його
користь 2601 грн. 43 коп. заборгованості по заробітній платі, середній
заробіток за час затримки розрахунку та 1000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2007 р.
позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ЖКП ММР "Заводське № 2" на користь
ОСОБА_1 2064 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні та 200 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі директор ЖКП ММР "Заводське № 2" посилається
на відсутність вини підприємства в утворенні заборгованості по заробітній платі
перед позивачем і просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у
позові.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із
таких підстав.

Суд в межах заявлених вимог, на підставі наданих
сторонами доказів правильно встановив, що 15 травня 2006 р. ОСОБА_1 був
прийнятий на роботу до ЖКП ММР "Заводське № 2" майстром 1 групи й 9
жовтня 2006 р. його звільнено з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП
України.

В порушення правил ст. 116 КЗпП України в день звільнення
повний розрахунок не було проведено, хоча на той час заборгованість по
заробітній платі складала 2601 грн.

Розрахунок було здійснено під час розгляду спору в суді, а саме: 22 грудня
2006 p.,
тому суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для
стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки на час ухвалення рішення
вона була погашена

Крім того суд вірно з урахуванням викладених обставин,
положень ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України стягнув з відповідача середній
заробіток за час затримки розрахунку при звільненні й 200 грн. у відшкодування
моральної шкоди, завданої суттєвим порушенням трудових прав позивача.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, тому що
відповідачем не доведено відсутності своєї вини в затримці розрахунку, оскільки
сама по собі відсутність коштів у роботодавця, на що посилається апелянт, не
виключає його відповідальність. В справі ж відсутні будь-які докази того, які
заходи приймались відповідачем з метою погашення заборгованості.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу директора ЖКП ММР "Заводське № 2" відхилити,
рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.