Справа № 2-523/2007
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

20  грудня 2007 року Рокитнянський районний суд
Київської області в складі:

головуючого            - судді Литвина О.В.

при секретарі           -
Куць В.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Рокитне цивільну справу за позовом    ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа на стороні
позивача - ОСОБА_4,

про визнання правочину
недійсним,

та зустрічним
позовом  ОСОБА_2до ОСОБА_1

про виселення з
житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
суду із вказаним позовом в якому просить суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в с. АДРЕСА_1, укладений між
ним та ОСОБА_3., посвідчений 19.08.1999 року та визнати, що 19.08.1999 року між
ним та ОСОБА_3, був укладений договір застави житлового будинку, розташованого
в АДРЕСА_1, на забезпечення виконання зобов»язання за договором позики,
укладеного між ними 19.08.1999 року.

Відповідач заявив
зустрічний позов, яким просить виселити позивача зі спірного будинку
посилаючись, що він є спадкоємцем померлого ОСОБА_3, на ім.»я якого
зареєстрований спірний будинок. Також зазначає, що позивач безпідставно
проживає у вказаному будинку, який йому не належить.

В судовому засіданні
позивач первісний позов підтримав повністю за викладених в ньому обставин та
підстав і суду  пояснив, що  не мав наміру продавити будинок, а передати
його в заставу в забезпечення позики в сумі 8000-00 доларів США, які йому
позичив покійний  ОСОБА_3. і про смерть
якого він дізнався у 2005 році.  Він
віддавав в рахунок погашення боргу гроші ОСОБА_3.. Всього ним повернуто борг
безпосередньо ОСОБА_3.  в сумі  4850-00 доларів США, а інші він віддав  відповідачу та представнику відповідача.
Зустрічний позов не визнає,  оскільки з
ОСОБА_3.  була домовленість, що він
повертатиме йому борг, але про строк повернення вони не домовлялися, хоча в
розписці  ОСОБА_3. такий строк визначений
одним роком.  В цьому році дізнався від
працівників сільської ради, що представник відповідача приїзджала з намірами  оформити земельну ділянку під будинок.

Просив первісний позов
задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити.

Представник відповідача
первісний позов не визнала та підтримала зустрічний за викладених у ньому
підстав. Суду пояснила, що ОСОБА_3. придбав у позивача будинок за 8000-00
доларів США і що підтверджується розпискою ОСОБА_3. про передачу коштів і
згідно якої позивач зобов»язувався повернути кошти до 19.08.2000 року. Якби він
повернув  вказані кошти у зазначений
строк, то не було б цього спору. Їй особисто ОСОБА_3. повідомляв, що в разі
повернення коштів позивачем до 19.08.2000 року він знову переоформить будинок
на ОСОБА_1. До вказаної дати позивач гроші не повернув, тому ОСОБА_3. оформив
будинок на своє ім.»я. Також зазначила, що зі слів ОСОБА_3. між останнім та
позивачем була домовленість  про сплату
позивачем щомісячно відсотків за проживання в будинку в розмірі 160-00 доларів
США. Її син ОСОБА_2., повідомив також їй, що ОСОБА_3. позичив позивачу ще 2000-00
доларів США.  У листопада 2001 року
ОСОБА_3. помер, а ОСОБА_2. у 2002 році прийняв після нього спадщину. Уточнила,
що вона не була присутньою при укладенні спірного договору та інших
домовленостей між позивачем та померлим ОСОБА_3.. Зміст розписки ОСОБА_3. та
написання останньої саме ним сумнівів у неї не викликає. Позивач гроші позичені
не повертав, а лише проводив оплату за проживання у будинку. Також акцентувала
увагу суду на те, що первісний позов заявлений за межами  строку позовної давності. Про застосування  такого строку
суд не просила.

Просила у задоволенні
первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов. Також просила
винести окрему ухвалу щодо зобов»язання органу БТІ усунути неточності у номері
спірного будинку.

Третя особа на стороні
позивача ОСОБА_4., яка являється дружиною позивача, первісний позов підтримала
та заперечила проти зустрічного, пояснивши суду, що вони не мали наміру
продавати будинок.  Необхідно було їхати
до нотаріуса щоб укласти договір позики.
Після укладення договору вона відразу
виявила, що фактично  підписаний
договір купівлі-продажу, а тому попросила ОСОБА_3. написати розписку, про те що
вони кошти лише позичають. Була домовленість, що коли чоловік поверне борг,
будинок знову буде оформлено на них. Чоловік повертав кошти щомісяця.
Домовленості про оплату ними проживання у спірному будинку не було.

Просила первісний позов
задовольнити, а у задоволенні зустрічного відмовити.

Заслухавши позивача та
представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до
висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні
зустрічного позову з наступних підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що  між позивачем та
ОСОБА_3. 19.08.2007 року було укладено договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1від 19.08.1999 року який був посвідчений  приватним нотаріусом Рокитнянського районного
нотаріального округу ОСОБА_6., реєстровий запис № 1828. Воля  позивача на укладення саме такої угоди та на  намір продати вказаний будинок, спрямовані не
були. Укладенням спірної угоди її сторони по суті скрили іншу угоду, що мала
місце, і щодо якої вони досягли домовленості, а саме договору позики, за яким
ОСОБА_3передав позивачу 8000-00 доларів США.
На виконання укладеної угоди позивач повертав ОСОБА_3. кошти, розмір
яких судом достатньо не з»ясовувався, оскільки
ця обставина не є предметом спору за жодним із заявлених позовів.
Повністю сума боргу ні ОСОБА_3., ні його спадкоємцю в особі відповідача,
позивачем не повернута і що не оспорюється жодною із сторін спору. Позивач та
третя особа до і після укладення спірної угоди проживають у спірному будинку та
є зареєстрованими в ньому, користуються
земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок. За час свого життя
ОСОБА_3., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1року,
спірний договір зареєстрував у БТІ на своє ім.»я.

Викладене повністю
підтверджується зібраним та дослідженими у судовому засіданні доказами, якими
є:

·     Пояснення у
судовому засіданні позивача, представника позивача, третьої особи та свідка
ОСОБА_7;

·     Договір купівлі -продажу житлового будинку №
АДРЕСА_1Рокитнянського району Київської області,  від 19.08.1999 року,  посвідчений
приватним нотаріусом Роктнянського районного нотаріального округу
Скоробагатько, реєстровий запис № 1828 (а.с.7);

·     Свідоцтво про одруження позивача та третьої особи
(а.с.8);

·     Довідки Насташівської сільської ради Рокитнянського
району Київської області № 557- 559 від 23.07.2007 року (а.с.9-11);

·     Розписка  ОСОБА_3.
від 19.08.1999 року (а.с.12);

·     Листи Білоцерківського МБТІ від 25.07.2007 року № 138 та
№ 182 від 21.11.2007 року (а.с.13, 63);

·     Розписки про отримання грошей (а.с.15-21);

·     Свідоцтво про право на спадщину за законом  на ім.»я відповідача (а.с.48-49);

·     Угода про поділ спадкового майна  (а.с. 50-51);

·     Реєстраційний напис на правовстановлювальному документі
(а.с. 52);

·     Технічний паспорт на житловий будинок  (а.с.54);

·     Рішення Насташівської сільської ради Рокитнянського
району Київської області від 26.12.2005 року № 41.

Відповідно до положень
ст.. 41 ЦК України в редакції 1963 року, що був чинним на час укладення спірної
угоди,  угодами визнавалися  дії громадян і організацій, спрямовані на
встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.  До окремих видів угод законодавець за
положеннями вказаного Кодексу відносив договора купівлі-продажу. Стаття 224
цього Кодексу визначала зобов»язання продавця передати майно у власність
покупцеві, а щодо покупця -зобов»язання прийняти майно та оплатити його певною
сумою коштів.

Разом з тим, як
вбачається зі встановлених обставин справи і що не викликає у суду сумнівів у
суду,  сторони не мали на меті укладення
договору купівлі-продажу і на що, зокрема вказує: текст розписки ОСОБА_3. від
19.08.1999 року; пояснення позивача в тім, що він не мав наміру продавати будинку,
яке знайшло своє підтвердження з пояснень третьої особи та представника
відповідача в тім, що в разі повернення позивачем  ОСОБА_3.
переданих  йому коштів в сумі
8000-00 доларів США до 19.08.2000 року будинок знову був би переоформлений на
ім.»я позивача   і спору  на даний час не існувало б; факт повернення з
боку позивача ОСОБА_3. за його життя, а в послідуючому його сину та колишній
дружині  боргу; оголошені в судовому
засіданні пояснення відповідача ОСОБА_2. з відмовного матеріалу Рокитнянського
РВ ГУ МВС України в Київській  області, в
тім, що його батько у 2000 році позичив
членам родини ОСОБА_1, що проживають в сАДРЕСА_2, гроші в сумі 8000-00
доларів США з умовою повернення боргу  на
протязі року, що він неодноразово приїзджав до родини ОСОБА_1 з вимогою
повернути борг.

За викладеного суд
погоджується з доводами  позивача в тім,
що насправді  спірна угода була укладена
з метою приховати іншу, тобто удавана угода і яка має бути визнана недійсною
відповідно до положень ст.58 ЦК Української РСР в редакції 1963 року,  чинного на момент укладення спірної угоди.
Разом з тим суд не знаходить підстав
вважати обґрунтованими доводи позивача в тім, що мав місце договір
застави.

Доводи позивача  в тім, що
оспорюваний правочин має бути визнаний за положеннями чинного Цивільного
Кодексу України на переконання суду є хибними і стосуються лише наслідків
угоди, яку сторони приховали і якою на переконання суд є договір позики, і що
охоплюється положеннями  п.9 Перехідних
та Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України, а тому  суд приймає рішення про відмову у задоволенні
вимоги позивача про  визнання
укладеним  19.08.1999 року між ОСОБА_3.
та ОСОБА_1. договору застави житлового будинку на виконання договору позики.

Таким чином первісний
позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 109 ЖК
Української РСР виселення  із  займаного
жилого  приміщення  допускається
з підстав,  установлених
законом.  Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Правового обґрунтування своїх вимог про виселення позивача та його сім»ї
із житлового будинку відповідно до вказаної норми, а саме з яких підстав,
установлених законом  необхідно суд
прийняти рішення про виселення вказаних осіб
ні відповідач у зустрічному позові, ні його представник  у судовому засіданні суду не навели,
обмежуючись лише посиланнями на факт належності будинку відповідачу на праві
власності.

Таким чином, з огляду на
викладене, на встановлені обставини справи та з огляду на висновки суду за
первісним позовом  щодо недійсності
спірного договору купівлі-продажу житлового будинку, що усуває право
відповідача на успадкування будинку за законом, а відтак його право власності
на останній, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову.

Доводи представника
відповідача в тім, що між покійним ОСОБА_3. та ОСОБА_1. була домовленість про
оплату родиною останнього проживання у будинку, що є об»єктом спірного
договору,  в тім, що ОСОБА_1.  не повертав борг, а лише проводив оплату за
проживання у будинку, свого належного підтвердження в судовому засіданні не
знайшли і спростовуються отриманими в судовому засіданні доказами, якими є в
тому числі оголошені в судовому засіданні
пояснення відповідача, покази позивача та третьої особи, які щодо
обставини  наявності договірних стосунків
за договором позики між покійним ОСОБА_3. та ОСОБА_1.  є послідовними і не суперечливими.

Відповідно до п.6
Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України правила цього
Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення
яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання
чинності цим Кодексом.

З огляду на встановлені
обставини справи вбачається, що право позивача на пред»явлення позову виникло в
день укладення спірної угоди, тобто з 19.08.2007 року, а тому загальний
трирічний строк позовної давності, визначений ст..71 ЦК Української РСР в
редакції 1963 року,  сплив до набрання
чинності  Цивільним Кодексом України.
Разом з тим, зважаючи на встановлені обставини справи, і зокрема на встановлену
судом обставину укладення між померлим ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3. та ОСОБА_1.
цивільно-правових відносин за договором позики та існування домовленості,
що  в разі  повернення
позивачем боргу будинок буде знову переоформлений на його ім.»я, ту
обставину, що про смерть ОСОБА_3. ОСОБА_1. дізнався у 2005 році, що
домовленості  за договором позики
продовжувалися виконуватися після смерті ОСОБА_3. між його спадкоємцем. Яким є
відповідача та позивачем, суд приходить до висновку, що строк позовної давності
позивачем пропущений з поважної причини, а тому його право підлягає захисту
відповідно до положень ст..80 ЦК Української РСР в редакції 1963 року.

За викладеного суд
вважає безпідставними посилання відповідача у зустрічному позові як на правову
підставу своїх вимог на положення ст.ст. 257, 258 ЦК України.

Керуючись  ст..ст.41, 58, 71, 80,  224 ЦК Української РСР в редакції 1963 року,
пунктами 6, 9 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України,  ст..109 Житлового Кодексу Української РСР,
ст.ст. 10,  11, 57-61,   88, 114, 169, 212-215  ЦПК України, суд  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2,
третя особа на стороні позивача -ОСОБА_4
про визнання правочину недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсним
договір купівлі-продажу житлового будинку, що по вул.АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_1та ОСОБА_3,  посвідчений
19.08.1999 року приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_6., реєстраційний № 1828.

В задоволенні іншої
частини первісного позову відмовити.

У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2    до ОСОБА_1про
виселення з житлового будинку відмовити.

Звільнити позивача
від  сплати судового збору на користь
держави.

Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.

Суддя

Повне обґрунтування
рішення виготовлено 25.12.2007 року