ПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа № 22
-4087/2006 рік                                    Головуючий
в 1-й інстанції Морозова Л.М.
Категорія 21                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня
2007 року.                                                                  м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області   в складі:

головуючого    судді - Рудь В.В.

суддів                              - Осіяна О.М,
Ремеза В.В.

при
секретарі                 - Качур Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці Дніпропетровської області

на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської
області від 11 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Тернівці Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня
2006 року задоволено частково позов ОСОБА_1 Стягнуто із відповідача на користь
позивача 20 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу
внаслідок отриманого ним професійного захворювання.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Тернівці Дніпропетровської області ставить питання про скасування
рішення суду, та постановления
нового рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки суд не врахував,
що не надано ніяких достовірних доказів щодо спричинення позивачу моральної
шкоди, в тому числі відсутній висновок МСЕК . Крім того, не враховано, що
згідно ст.77 Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік'"
встановлено мораторій на виплату моральної шкоди потерпілим.

Перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів,
вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення суду
необхідно залишити змінити із наступних підстав.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обгрунтовано
виходив із того, що

професійне захворювання, отримане позивачем ОСОБА_1,
пов'язане із

виробництвом,
оскільки     потерпілий     працював     на
підприємстві               ВАТ

"Павлоградвугілля",
а за висновком МСЕК від 24.04.2002 року йому було встановлено втрату
професійної працездатності 55% внаслідок професійного захворювання та
виробничої травми.

Оскільки факт професійного захворювання сторонами не
заперечувався, то суд встановивши, що позивач є інвалідом третьої групи,
постійно відчуває наслідки

хвороб, стан його
здоров'я є незадовільний, а це примушує його пристосовуватися та організовувати
своє повсякденне життя по новому, на підставі ст.ст.21 п "є", 28 ч.3.
34 п.3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги.

Але визначаючи суму, необхідну на відшкодування моральної шкоди,
пропорційно розміру проценту втрати позивачем професійної працездатності суд
першої інстанції не врахував ступінь та характер фізичних та душевних
страждань, вимоги розумності та справедливості, а також те, що 5 % втрати
професійної працездатності позивачу встановлено ще у 1991 році, тобто до
введення в дію Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

А тому із врахуванням цих обставин у справі, колегія суддів вважає за
необхідне зменшити суму стягнутої на користь позивача моральної шкоди до 15 000
гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не прийняв до
уваги, що наявність моральної шкоди може бути підтверджена медичним висновком,
а також не встановив в чому полягає вина відповідача та чи є причинний зв'язок
між шкодою та неправомірними діями відповідача, не можуть бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки у відповідності до вимог Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" наявність спричинення моральної шкоди суд може
встановлювати без медичного висновку, а обов'язок по її відшкодування
покладається на відповідача в силу закону, а не наявності вини в його діях.

Не можуть бути підставою для відмови у задоволені позову норми ст.77 Закону
України "Про державний бюджет на 2006 рік", якою встановлено
мораторій на виплату моральної шкоди потерпілим, оскільки факт професійного
захворювання у позивача встановлено у 2002 році, тобто до введення в дію цієї
норми закону

В зв"язку із цим, апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, змінивши рішення суду першої інстанції в частині
стягнутої на користь позивача суми на відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.
307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Тернівці Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської
області від 11 грудня 2006 року змінити, зменшивши стягнуту на користь позивача
суму на відшкодування моральної шкоди до 15 000 гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути

оскаржене до Верховного Суду
України протягом двох місяців з моменту його

проголошення.