Справа № 22 - 1394 / 2007                                                   Рішення постановлено під головуванням
Категорія 12                                                                                            судді Токар Л.В.
Доповідач: Оніщук В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 серпня 2007 року                                                                                  місто Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого:   Оніщука В.В.

суддів:                 Чорного В.І., Медяного В.М.

при секретарі: Пшеничній Л.В.,

за участю ОСОБА_1 представника ОСОБА_1- ОСОБА_2., ОСОБА_3, представника ОСОБА_4- ОСОБА_5, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про розподіл житлового приміщення та за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, за участю третьої особи - акціонерного
комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» про розподіл житлового приміщення,-

встановила:

У вересні 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним
позовом, у якому посилається на те, що її мати
ОСОБА_6 в період з 1996 року по 1999 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1. і під час даного шлюбу ними було придбано
чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка була оформлена на ОСОБА_1і на придбання зазначеної квартири було витрачено і кошти виручені
від продажу належної їй з матір'ю однокімнатної квартири АДРЕСА_2, яка була продана без урахування її інтересів. В серпні
2006 року ОСОБА_1, отримавши згоду ОСОБА_6, продав
вищевказану квартиру АДРЕСА_1., при цьому знову не було враховано
її інтереси, а саме, що вона має право на частку у
зазначеному житловому приміщенні, а тому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.08.2006 року укладений між ОСОБА_1. таОСОБА_7.,
виділити їй 13 частки від загальної площі вказаної
квартири і визнати за нею право власності на дану частину квартири, зобов'язати виконком Вінницької міської ради, ВООБТІ,
підприємство «Майстер КП» видати їй свідоцтво про право власності на вказану
частину квартири та провести її реєстрацію і стягнути судові витрати.

2

Також, у вересні 2006 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вищевказаним позовом, у якому посилається на те, що вона з
відповідачем в період з 1996 року по 1999 рік перебували у зареєстрованому шлюбі і під час даного шлюбу ними було
придбано чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
яка була оформлена на ОСОБА_1і на придбання даної
квартири було витрачено і кошти виручені від продажу належної їй з дочкою - ОСОБА_3, квартири. В серпні 2006 року, ОСОБА_1, отримавши від неї згоду, продав зазначену квартиру
АДРЕСА_1., при цьому згоду на продаж
квартири вона давала за умови, що ОСОБА_1 виручені від
продажу квартири кошти розділить в рівних долях, віддавши 13 частину ОСОБА_3, 13 частину - їй та 13 частину залишить собі,
однак відповідач всі виручені кошти використав на власний
розсуд і досягнутої домовленості не виконав, а тому просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.08.2006 року укладений між
ОСОБА_1. та ОСОБА_4., виділити їй 13 частки від загальної площі
зазначеної квартири і визнати за нею право власності на дану частину квартири, зобов'язати виконком Вінницької міської ради,
ВООБТІ, підприємство «Майстер КП» видати їй
свідоцтво про право власності на вказану частину квартири та провести її
реєстрацію і стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 року позов задоволено частково та визнано договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 23.08.2006 року між
ОСОБА_1. та ОСОБА_4. і посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_8за реєстровим НОМЕР_1 недійсним. Виділено
ОСОБА_3 та ОСОБА_6по 13 частці кожній від загальної площі квартири АДРЕСА_1 і визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_6., кожній окремо, право власності
на 13 частки квартириАДРЕСА_1. Зобов'язано виконком Вінницької
міської ради, ВООБТІ, підприємство «Майстер КП» видати свідоцтво на право власності на 13 частки від загальної площі
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_6і провести реєстрацію. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись
із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та представник ОСОБА_4- ОСОБА_5подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовів відмовити.

При цьому вказується, що суд прийняв рішення з порушенням вимог
процесуального та матеріального права і не з'ясував
всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення
справи.

В своїх запереченнях на скарги, представник ОСОБА_3 і ОСОБА_6 -ОСОБА_8 їх доводи не визнав,
вказавши на безпідставність скарг і законність та обґрунтованість
рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що районний суд приймаючи
зазначене рішення зобов'язав виконком Вінницької міської ради, ВООБТІ та
підприємство «Майстер КП» вчинити певні дії, однак
вказані особи не були залучені до участі в розгляді справи і винесеним
рішенням, районний суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Таким чином, суд розглянувши справу, вирішив питання про права та обов'язки
особи, яка не брала участі у розгляді справи, що
відповідно до п. 4 ст. 311 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд.

Відповідно до ст..213 ЦПК України рішення суду повинне бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно
із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

3

В той же час, суд першої інстанції, приймаючи рішення, яким було задоволено
позови, не з'ясував всіх обставин справи, а саме
щодо наявності права ОСОБА_3 на частку у спірній квартирі та обставин надання ОСОБА_6. дозволу на продаж
квартири і викладені у рішенні суду висновки не обґрунтовані з посиланням на
норми матеріального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що справа була розглянута з порушенням
норм процесуального та матеріального права, які є
безумовною підставою для скасування рішення суду з
направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд
до того ж суду іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду
України.