Справа №22-610  2007
р.                                   Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія: 5                                                           Федчишин
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області

від 27 березня 2006 року.

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької об­ласті в складі:

Головуючого:
Якута О.І.

Суддів:
Міхасішин І.В., Щолокова О.В.

При
секретарі Марейчик И.О.

Розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Ленінського районного суду від
14 грудня 2006 року, колегія суддів, -

установила:

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 14
грудня 2006 року в позові ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про визнання права власності на
квартиру - від­мовлено.

ВиселеноОСОБА_1. з усіма проживаючими з нею
квартириАДРЕСА_1

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення
суду, оскільки неправи­льно застосовано норму матеріального права.

Апеляційна
скарга підлягає до часткового задоволення по слідуючим мотивам.

Матеріалами справи встановлено, що сторони 18.04.2000 р.
зареєстрували шлюб. З лютого 2002 р. шлюбні відносини були припинені, спільне
господарство разом не вели, проживали окремо.

10.02.2004
р. шлюб було розірвано.

До вступу в шлюб сторони час від часу підтримували
стосунки, однак в зв'язку з постійними непорозуміннями, постійно разом не
проживали.

28.02.1997
р. позивач купив квартируАДРЕСА_1

З
26.03.97 р. він в цій квартирі був зареєстрований.

Позивачка
була зареєстрована в даній квартирі 18.07.2001 р.

Квартиру
відповідач придбав до вступу в шлюб з позивачкою.

2

Вона не представила ніяких доказів, що дану квартиру вона
придбала за особисті кошти, які надала її сестра за продану квартиру 17.07.96 р. (а. с 13)

Претензій до відповідача про передачу її квартири ніколи
не пред'являла. Вона не була присутня при оформлені договору купівлі-продажу в
нотаріальній конторі, не домов­лялась про купівлю спірної квартири.

Посилання позивачки на те, що вона передала кошти на
придбання квартири пози­вачу, також не знайшло підставність. Вона в судовому засіданні
в першій інстанції та су­довій колегії пояснювала, що надавала певні кошти
відповідачу не на квартиру, а на роз­виток бізнесу, і він повернув її ці кошти,
про що стверджує розписка (а. с. 33).

При таких обставинах суд підставно відмовив у позові про
визнання права власнос­ті на спірну квартиру.

Задовільняючи позов про виселення, суд не врахував те, що
ОСОБА_1 по­селилась у квартиру ОСОБА_2. як дружина, з його згоди, тому
припинення сі­мейних стосунків не позбавляє її права користуватись займаним приміщенням
і виселення її та дітей можливе у випадках передбачених спеціальною нормою
матеріального права на які ОСОБА_2 не посилався.

Тому судова колегія вважає, що рішення в цій частині
необхідно скасувати та по­становити нове, яким в позові про виселення
відмовити.

Керуючись
ст. ст. 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задоволити частково, рішення в
частині виселення ОСОБА_1 з усіма проживаючими з нею особами з
кв.АДРЕСА_1скасувати та постановити рішення, яким в по­зові ОСОБА_2до
ОСОБА_1про виселен­ня - відмовити, в решті рішення Ленінського районного суду
від 14 грудня 2006 року за­лишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвали апеляційного суду.