Справа №2- 3271-106
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2007 року
Солом'янський районний суд м.  Києва під
головуванням судді Макухи А.А. при секретарі Нікіта О.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У
листопаді 2006 року позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання
шлюбу з відповідачем та стягнення з нього аліментів на утримання дитини,  посилаючись на те,  що з червня 2004 року вона перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина
ОСОБА_3,  2004 року народження. Позивачка
зазначила,  що спільне сімейне життя з
відповідачем не склалося,  вони втратили
почуття любові і поваги один до одного,
внаслідок чого припинили фактичні шлюбні відносини та ведуть роздільне
господарство та просила суд розірвати шлюб укладений між нею та
відповідачем,  а також стягнути з
відповідача аліменти на утримання диини.

В
судовому засіданні 25 грудня 2006 року позивачка відмовилась від позовних вимог
пов"язаних із стягненням аліментів на утримання дитини,  а також заявила клопотання про надання судом
строку для примирення,  посилаючись на
те,  що на сьогоднішній день їх відносини
з відповідачем суттєво поліпшились і вона має надію на відновлення сімейних
стосунків. Відповідач заперечував проти надання строку для примирення. Судом
було задоволено клопотання позивачки та надано строк для примирення сторін до 01.03 2007 року .

В
судовому засіданні 01.03.2007
року позивачка зазначила,  що примирення
між сторонами не відбулося та підтврдила свої позовні вимоги про розірвання
шлюбу.

Відповідач
у судовому засіданні 01.03.2007
року також зазначив,  що вони з
відповідачкою не примирились,  на
сьогоднішній день він проживає з іншою жінкою в громадянському шлюбі,  просив позов про розірвання шлюбу
задовольнити.

Вислухавши
пояснення позивачки,  відповідача,  дослідивши матеріали справи,  суд приходить до висновку,  що позов про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 25
червня 2004 року.
Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3,
2004 року
народження. Позивачка зазначила,  що
спільне сімейне життя з відповідачем не склалося,  вони втратили почуття любові і поваги один до
одного,  внаслідок чого припинили
фактичні шлюбні відносини та ведуть роздільне господарство та просила суд
розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем ,  а також стягнути з відповідача аліменти на
утримання диини.

В
судовому засіданні 25 грудня 2006 року позивачка відмовилась від позовних вимог
пов"язаних із стягненням аліментів на утримання дитини,  а також заявила клопотання про надання судом
строку для примирення,  посилаючись на
те,  що на сьогоднішній день їх відносини
з відповідачем суттєво поліпшились і вона має надію на відновлення сімейних
стосунків. Судом було задоволено клопотання позивачки та надано строк для
примирення сторін до 01.03
2007 року. Однак як з'ясувалося в судовому засіданні 01.03.2007 року сторони
прмирення між сторонам досягнуто не було і сторони висловили спільну згоду на
розірвання їхнього шлюбу.

Встановленому
факту відповідають сімейні правовідносини сторін,  урегульовані нормами Сімейного кодексу
України,  що виникли у зв'язку з
укладенням шлюбу. Підставою для задоволення позову є те,  що подальше спільне життя подружжя та

збереження
сім'ї в умовах,  що склалися,  стали неможливими,  судом було надано сторонам строк для
примирення однак поновлення сімейних стосунків не відбулося.

Враховуючи
майновий стан кожного з подружжя й інші конкретні обставини справи,  зокрема,
вчинення дій,  що призвели до
розпаду сім'ї,  суд вважає за необхідне
покласти обов'язок по сплаті державного мита,
яке суд визначає згідно абзацу третього підпункту "б" пункту 5  ст.  З
Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" в розмірі 17 гривень,  при реєстрації розірвання шлюбу на
відовідача. Виходячи з наведеного,
позивачку від сплати мита необхідно звільнити.

Керуючись  ст.
ст.  105,
110,  112 Сімейного
Кодексу України,   ст.  ст.  130,
209,  212,  214-216, 218 ЦПК
України,  суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб,  зареєстрований 25 червня 2004
року відділом РАЦС Св"ятошинського районного управління юстиції м.
Києва між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  актовий
запис № 528,  розірвати.

При
реєстрації розірвання шлюбу органами РАГСу,
стягнути з ОСОБА_2 17
гривень державного мита на користь держави,
ОСОБА_1,  від сплати мита
звільнити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
на рішення,  якщо його не скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом міста Києва.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
апеляційному суду міста Києва через Солом'янський районний суд міста Києва
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається до апеляційного суду міста Києва через
Солом'янський районний суд міста Києва протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.