АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-1401                                       Головуючий у 1 інстанції
2007р.                                                                    Дзямко
Суддя-доповідач Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007р.                                                              м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончара О.С, Мануйлова Ю.С.

при секретарі:
Тахтаул О.М.

за участю
адвоката:ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 19 грудня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та
піклування Енергодарської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2005
року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2, 1993 року
народження, про позбавлення її дочки ОСОБА_1. батьківських прав щодо сина ОСОБА_2, посилаючись на
те, що відповідачка тривалий час ухиляється від своїх обов'язків по вихованню
дитини.

У позові зазначала, що до 3-річного віку ОСОБА_2 виховували
ОСОБА_5. та ОСОБА_6. - батьки
батька дитини ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_7 у лютому 1999 року
відповідачка вихованням сина практично не займалася, а у травні 2001 року взагалі
виїхала за межі м. Енергодару, кошти на утримання дитини не надавала, місце
свого знаходження не повідомляла, у зв"язку з чим у серпні 2004 року було
оголошено її розшук.

З 2004
року онук став проживати у позивачки, яка займається його вихованням.
Рішенням виконкому Енергодарської міської ради від 19.08.2004 року ОСОБА_4
призначена опікуном неповнолітнього ОСОБА_2.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізькоїо
бластїві'д 19 грудня 2005 року позов
задоволено.

ОСОБА_1, 1973
року народження, було позбавлено
батьківських      прав      стосовно       сина
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, який залишився під опікою ОСОБА_4.

З ОСОБА_1. на користь ОСОБА_4. стягнуто аліменти на
утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі V*
частини з усіх видів її доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8.11.2005 року і до
повноліття дитини, а також 51 гр. судового збору та 30 гр. за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду сгірави в суді на користь територіального
управління ДСА в Запорізькій області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, зокрема, на те, що суд розглянув справу
за її відсутності, не повідомивши її належним чином про день слухання, просить
рішення скасувати та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників
процесу, у тому числі представника органу опіки та піклування, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. є матір"ю неповнолітнього
ОСОБА_ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.4).

У період з 1999 року до
серпня 2004 року
дитина проживала та навчалася у школі у Великолепетиському районі Херсонської
області, з серпня 2004 року
стала проживати разом із бабусею ОСОБА_4., яка рішенням виконавчого комітету
Енергодарської міської ради №с 198 від 19.08.2004 року була призначена його
опікуном (а.с.5).

У зв"язку з виїздом ОСОБА_1. у травні 2001 року з м.
Енергодару та втратою родинних зв"язків з матір"ю, за заявою
останньої у серпні 2004 року було оголошено розшук відповідачки(а.с.10).

Як вбачається з пояснень представника ОСОБА_1. у засіданні суду апеляційної
інстанції, з вказаного часу відповідачка проживала без реєстрації у м. Москві і
з матір"ю, з якою став проживати її син, не спілкувалася, стосунки, з її
слів, підтримувала тільки з іншою родичкою, а не з ОСОБА_4.

Задовольняючи за таких обставин позов ОСОБА_4. в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про позбавлення матері дитини ОСОБА_1. батьківських
прав, суд виходив з того, що відповідачка з травня 2001 року ухилялася від
виконання батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального утримання
свого неповнолітнього сина, враховуючи, що про місце свого знаходження з 2001
року опікуна не повідомляла, з цього часу дитиною не цікавилася, турботи щодо
її навчання, фізичного та духовного розвитку не проявляла, матеріально не
забезпечувала.

Вказаний висновок суду підтверджується матеріалами справи, зокрема,
довідкою Енергодарського MB УМВС України в Запорізькій області про розшук
ОСОБА_1.(а.с.10), довідкою про проживання неповнолітнього ОСОБА_2 за адресою
ОСОБА_4.(а.с.9), рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради №
198 від 19.08.2004 року про призначення ОСОБА_4. опікуном(а.с.5), висновком
органу опіки та піклування від 22.09.2005 року про доцільність позбавлення
ОСОБА_1. батьківських прав(ах.б), поясненнями свідка ОСОБА_8.

За змістом п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо
виховання дитини.

Позбавлення батьківських прав крайнім заходом впливу на
осіб, які порушують батьківські обов'язки, та є способом захисту прав та
інтересів дитини, а

2

тому
питання про застосування такого
заходу впливу до матері нерозривно пов"язане з питанням
захисту прав та інтересів дитини.

Ухилення  від виконання  батьківських
обов'язків     передбачає  винну поведінку батька чи матері щодо
виконання ними таких обов'язків.

Виходячи з матеріалів ,
колегія вважає, що, постановлюючи рішення від 19 грудня 2005 року про
позбавлення ОСОБА_1. батьківських прав, суд першої інстанції врахував
встановлені по справі конкретні обставини, зокрема, що у період з травня 2001 року по листопад
2006 року
відповідачка з особистих мотивів проживала без реєстрації у м. Москві,
вихованням дитини не займалася і з сином не спілкувалася. Письмових доказів
того, що за цей час вона надавала ОСОБА_4матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_2, в матеріалах
справи немає, не додані вони і до апеляційної скарги ОСОБА_1.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи ОСОБА_1. про те, що під час
перебування її у м. Москві вона не була належним чином повідомлена про слухання
справи, зокрема, шляхом опублікування оголошення про її виклик у пресі.

Відповідно до правил ч.3 ст. 76 ЦПК України,
якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання,
повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім"ї, які
проживають разом з нею, а за їх відсутності -відповідній житлово-експлуатаційній організації або
виконавчому органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, повістка про виклик ОСОБА_1. у судове
засідання на 19 грудня 2005 року була
вручена житловому органу -
ВП ЗАЕС за останнім відомим місцем проживання відповідачки(а.с.19).

Щодо можливості виклику ОСОБА_1. у вказане засідання шляхом опублікування
оголошення про її виклик у пресі, то колегія враховує ту обставину, що порядок
визначення друкованого засобу масової інформації, в якому розміщуються
оголошення про виклик до суду відповідача, місце фактично проживання
(перебування) якого невідоме, вперше був затверджений постановою KM України
від 25.01.2006 року № 52, отже вже після розгляду справи по суті, а сам перелік
друкованих засобів масової інформації сфери розповсюдження, у яких розміщуються
оголошення про виклик до суду відповідача, місце фактичного
проживання(перебування) якого невідомо, був визначений розпорядженням KM України
вже від 12.04.2006 року № 205-р.

Враховуючи викладене, колегія приходить до висновку, що припущені судом при
розгляді даної справи порушення, на які посилається ОСОБА_1., не були суттєвими
і не призвели до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно ж до правил ч.2 ст. 308
ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги та додані до неї матеріали
в обгрунтування необхідності скасування рішення суду від 19 грудня 2005 року фактично є
обставинами, які можуть враховуються при вирішенні питання про поновлення
батьківських прав у відповідності до ст. 169
СК України, причому можливості реалізації вказаного права ОСОБА_1. не
позбавлена.

Керуючись ст.ст.
307,308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, рішення Енергодарського районного суду Запорізької області
від 19 грудня 2005 року по даній
справі, - залишити
без змін.

3

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання нею законної сили.