УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007р.                                                                      м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Бідочко Н.П.,
Вакарук В.М., Шишка А.І.

розглянувши у попередньому
судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7про визнання договору
купівлі-продажу квартири від 04.12.1998р. частково недійсним та договорів
купівлі-продажу квартири від 24.10.2001р., від 05.09.2002р. та договорів
дарування квартири від 27.07.2001р., від 30.11.2002р. недійсними в повному
обсязі та зустрічним позовом ОСОБА_7до ОСОБА_1, ОСОБА_8 про усунення перешкод у
користуванні квартирою та виселення, за касаційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_7на
рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 серпня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 17 листопада 2004 року, -

Встановила:

У квітні 2004р.
ОСОБА_1звернувся з позовом в суд до ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. , ОСОБА_6. та
ОСОБА_7. про визнання договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1частково
недійсним та доворів купівлі-продажу квартири від 24.10.2001р., від
05.09.2002р. та договорів дарування квартири від 27.07.2001р., від 30.11.2002р.
недійсними в повному обсязі.

ОСОБА_7пред'явила
зустрічний позов до ОСОБА_1., ОСОБА_8. про усунення перешкод у користуванні
квартирою та виселення.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 03 серпня 2004 року, залишеним без зміни
ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 листопада 2004 року,
позов ОСОБА_1. до ОСОБА_2., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7. задоволено
частково.

Справа №
33-ц-174кс/07р.                                      Головуючий
у 1 інстанції Леміш О.М.

Категорія 26/27                                                         Доповідач
Бідочко Н.П.

2

Визнано частково
недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1від 04.12.98р. в частині
обов'язку ОСОБА_1сплатити продавцеві до 01.12.99р. вартість квартири в сумі
10800грн.

Визнано
недійсними в повному обсязі послідуючі договори дарування та купівлі-продажу
квартри АДРЕСА_1.

Визнано за
ОСОБА_8. право власності на квартиру АДРЕСА_1 з моменту укладення та реєстрації
в Ужгородському БТІ договору купівлі-продажу квартири від 04.12.1998р.

Стягнуто з
ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. судові витрати за сплачене державне мито в сумі
108грн., адвокатські послуги 2600грн.

В решті позовних
вимог ОСОБА_1відмовлено.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_7. до ОСОБА_1та ОСОБА_8. про усунення перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1відмовлено.

Посилаючись на
порушення судами норм матеріального і процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи, ОСОБА_2.. ОСОБА_7просять скасувати судові
рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів
вважає, що підстави для перегляду оскаржуваних судових рішень відсутні.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, як суд першої інстанції, так і колегія суддів
Апеляційного суду, прийшли до правильного висновку про те, що позивач ОСОБА_1є
законним власником спірної квартири АДРЕСА_1 з моменту укладення та реєстрації
в органах БТІ договору купівлі-продажу квартири від 04.12.1998р. і це майно
вибуло з його власності поза його волею внаслідок обманних дій відповідача
ОСОБА_2. Тому судом обґрунтовано визнані всі послідуючі угоди по відчуженню
спірної квартири такими, що укладені внаслідок обману з боку відповідача
ОСОБА_2., котрі не відповідали вимогам закону.

Відповідно до
ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням
судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені
ч.1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового їх скасування.

Отже, колегія
суддів вважає, що доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

2

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК
України, колегія судців судової палати в цивільних справах по розгляду
касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області, -

Ухвалила:

Касаційні скарги
ОСОБА_2, ОСОБА_7відхилити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 03 серпня 2004 року, залишене без зміни
ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 листопада 2004 року,
залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.