-21(4)                                                                      1-й
інстанції - Потьомкін О.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2007 року березня 14 дня колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровскої області

в складі
головуючого - Неклеси В.І.

суддів -
Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В. при секретарі - Юровської О.Ю.

за
участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу по апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 26 липня 2006 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про стягнення страхових виплат та моральної шкоди в
зв'язку з втратою професійної працездатності, -

ВСТАНОВИЛА:

28.04.2006р. позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі -
Відділення Фонду) про стягнення страхових виплат та моральної шкоди в зв'язку з
втратою професійної працездатності.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказує, що з 1981р. перебував у
трудових правовідносинах з Рудоуправлінням ім. XX Партз'їзду,
яке в 1992р. реорганізоване у відкрите акціонерне товариство «Суха Балка» де
працював електрослюсарем дільниці №14. 11 листопада 2003 року під час виконання
трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, в наслідок чого він отримав
виробничу травму.

Висновком МСЕК від 01.02.2005р. йому встановлена стійка втрата
працездатності в розмірі 20% з 01.02.2005р. по 01.02.2007р.

Постановою Відділення Фонду № 1738Н від 19.02.2004р. йому призначена
одноразова страхова виплата в сумі 10180грн., а також щомісячні страхові
виплати у сумі 146,59грн., виходячи з його середнього заробітку, що передував
настанню нещасного випадку - 732,96грн.

Проте він вважає, що йому щомісячно повинні виплачувати
не по 146,59грн., а по 350грн. у місяць згідно п.1 ст.1197 ЦК України, тобто
виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що на цей час
становить 350грн.

Позивач просив суд стягнути з Відділення Фонду на його користь моральну
шкоду в розмірі 70000грн. і щомісячні страхові виплати в сумі 350грн.,
починаючи з 01 травня 2006р. до настання підстав для зміни виплат.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 липня 2006 року
позов задоволено частково. На користь ОСОБА_1. з Відділення Фонду стягнуто
14000грн. у відшкодування моральної шкоди і щомісячно стягувати з Відділення
Фонду по 350грн. починаючи з 01 травня 2006 року до зміни обставин, що тягнуть
перерахунок.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про
скасування рішення суду із відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог з тих
підстав, що судом порушено норми матеріального і процесуального права. А саме:
суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про проведення у справі
медико-соціальної експертизи; при вирішенні даного спору суд не врахував, що
відповідно до ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, що
призвели до втрати працездатності" всі види соціальних послуг повинні бути
підтверджені висновком МСЕК і на органи МСЕК покладено обов'язок встановлення
факту заподіяння моральної шкоди; позивач не надав доказів спричинення йому
моральної шкоди і цим обставинам суд не надав належної оцінки; судом не з'ясовані
всі обставини справи; рішення є необгрунтованим, оскільки не наведені мотиви, з
яких суд виходив при визначенні суми -14000грн. у відшкодування моральної
шкоди; позивач надав позов неналежному відповідачу.

Крім того, судом не взято до уваги положення ст. 77 ЗУ «Про державний бюджет
на 2006 рік», що на підставі ст. 77 Закону України « Про державний бюджет на
2006рік» з 01.01.2006року призупинена дія абзацу четвертого, статті 1(в частині
відшкодування моральної шкоди), підпункту «є» пункту 2 частини 1 ст. 21,
частини З ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності».

При постановленні рішення судом не взято до уваги, що згідно ст.233 КЗпП
України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.16
постанови від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» із змінами і доповненнями, внесеними Постановою
Пленуму ВСУ від 25.05.2001р. №5 термін позовної давності у разі заподіяння
працівникові моральної шкоди внаслідок небезпечних чи шкідливих умов праці,
становить три місяці.

Окрім цього відповідач - Відділення Фонду, вважає, що
позивачеві вірно нараховані щомісячні страхові виплати у розмірі 146,59грн.
виходячи із його середнього заробітку, що передував настанню нещасного випадку
- 732,96грн.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в
межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню
з   наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач
тривалий час працював у шкідливих умовах та в період роботи на Рудоуправлінні XX
Партз'їзду з ним стався нещасний випадок, в наслідок чого він отримав
виробничу травму. Висновком МСЕК від 01.02.2005р. йому встановлена стійка
втрата працездатності в розмірі 20% з 01.02.2005р. по 01.02.2007р.

Постановою Відділення Фонду № 1738Н від 19.02.2004р. йому призначена одноразова
страхова виплата в сумі 10180грн., а також щомісячні страхові виплати у сумі
146,59грн., виходячи з його середнього заробітку, що передував настанню
нещасного випадку - 732,96грн.

Позивач вважає, що для обчислення розміру одноразової страхової виплати та
щомісячних страхових виплат необхідно виходити не з середнього заробітку, а з
п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних
вимог, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 1197 ЦК України, та
провів розрахунки, виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної
плати, однак колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може.

Як вбачається з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №6 від
27.03.1992р. із змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування
від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства
України про загальнообов'язкове державне страхування, Закону від 23.09.1999р.
№1105-ХІУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту
працездатності», Закону від 14.10.1992р. №2692-ХІІ «Про охорону праці» (в
редакції від 21.11.2002р. №229-ІУ), Кодексу законів про працю України, а також
законодавчих та інших нормативно-правових актів у тій частині, що не суперечить
Закону №1105-ХІУ.

Згідно п.12 вказаного Пленуму розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з
втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв'язку з ушкодженням здоров'я,
встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем вірно розраховано
середній заробіток для визначення розміру щомісячних страхових виплат.

Також, на думку колегії суддів, підлягають задоволенню і вимоги апеляційної
скарги в частині скасування рішення суду про стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_1 14000грн.
відшкодування моральної шкоди з тих підстав, що згідно ч.3 ст.34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту
працездатності», який набрав чинності з 01.04.2001р. потерпілі мають право на
відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу
ОСОБА_1. 16.02.2005р., згідно довідки МСЕК встановлено 20% втрати
працездатності повторно і на цю довідку МСЕК і посилався суд задовольняючи
частково позов ОСОБА_1. про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України «кожна
сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На думку колегії суддів, позивачем не надано доказів про його право згідно
вищевказаного Закону на отримання моральної шкоди, оскільки таке право виникає
у тих випадках, коли є дані про втрату професійної працездатності в період, або
з початку дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили страту працездатності», а відсутність даних МСЕК про факт
первинного огляду позивача та визначення ступеню втрати професійної
працездатності не дають право на застосування вищевказаного закону на стягнення
з відповідача моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено
рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з
чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до
вимог п.З ч.І ст.309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову.

.Керуючись ст.ст. 303,307, п.3 ч.І 309, 313-314 ЦПК України, колегія   суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому   Розі -
задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від
26 липня 2006р. -скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділення

виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на

виробництві
та   професійних      захворювань      України      в
м.   Кривому Розі

Дніпропетровської
області про стягнення страхових виплат та моральної шкоди в зв'язку з втратою
професійної працездатності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути
оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.