Справа №2о-146/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2007 року                    Кіровоградський районний
суд  Кіровоградської області в
складі:  головуючого - судді Терещенко  Д.В.,

при секретарі - Бондаренко І.В.,

за участю представника заявника,

розглянувши при попередньому
судовому засіданні в місті Кіровограді
справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2про
встановлення  юридичного факту

ВСТАНОВИВ:

Заявник
звернувся в суд з заявою про
встановлення юридичного факту.

Представник
заявника  в судовому засіданні заяву
підтримав.

Заінтересована особа в судове
засідання не з”явився.

Судом
встановлено,що  батькам заявника
ОСОБА_3,ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09 квітня
1991 року Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою по реєстру №
819 та акту приймання в експлуатацію № 464 від 22 червня 1994 року належав
житловий будинок АДРЕСА_1. Крім цього, їм на підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії КР № 00002711, виданого 03 грудня 1996 року
Кіровоградською міською Радою народних депутатів належала присадибна ділянка за
цією ж адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер  батько
заявника-ОСОБА_3. Заявник в установленому законом порядку прийняв спадщину.
Крім нього є ще спадкоємець за законом першої черги - це дружина
спадкодавця  ОСОБА_2, яка також прийняла
спадщину.

Нотаріусом
відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину,т.я. будинок та земля
належала батькам на праві спільної сумісної власності, тобто частки кожного з
власників не виділені.

Відповідно до п. 224 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року встановлено, що
нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом
після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після
виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України
встановлено, що  у разі поділу майна, яке
знаходиться у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників
у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Ніяких домовленостей, договорів чи
судових рішень з цього приводу не було, тобто обидва власники фактично були
співвласниками будинку та земельної ділянки в рівних частках, але в
правовстановлюючих документах саме ця обставина не зазначена.

Таким чином,заява підлягає повному
задоволенню.

На підставі ст. 372 ЦК України,  та керуючись ст.ст. 130,  234, 256-259 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ :

Встановити факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 таОСОБА_4, на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого 09 квітня 1991 року Другою
Кіровоградською державною нотаріальною конторою по реєстру № 819 та акту
приймання в експлуатацію № 464 від 22 червня 1994 року належав житловий будинок
АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному.

Встановити факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року таОСОБА_4, на
підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії КР №
00002711, виданого 03 грудня 1996 року Кіровоградською міською Радою народних
депутатів належала земельна ділянка площею 344,2 м.кв., розташована в АДРЕСА_1
в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду протягом 10 днів з наступного дня після його проголошення шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана протягом 20
днів з  дня подачі  заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: