Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-935/2007г.                                                 Головуючий
18                                                                        Доповідач
інстанції   Сундуков  В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

05 липня
2007 року колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
міста  Севастополя в складі:

головуючого    -
Колбіної Т.П.,

суддів                               -  Сундукова В.М. ,  Птіціної В.І.,

при
секретарі  -  Благовидові А.В.,

за
участю позивачки ОСОБА_1 ,  її
представника - ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення місцевого суду
Ленінського району м.  Севастополя від 2
9 листопада 2006р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (3-я особа
- ОСОБА_5) про стягнення боргу за договором позики,  -

ВСТАНОВИЛА:

У січні
2006р. ОСОБА_1  звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_3 і просила стягнути з відповідача борг за договором позики в
сумі 20200 грн.,  та витрати по оплаті
судового збору в сумі 202 грн.

Вимоги
мотивовані тим,  що 03.09.2003р.
відповідач взяв у неї в борг 4000 доларів США
та зобов'язався повернути у 2006р.,
однак виконати боргові зобов'язання ОСОБА_3 відмовився.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 29.11.2006р. позов ОСОБА_1  задоволено в повному обсязі.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та в задоволенні
позову відмовити,  мотивуючи свої вимоги
тим,  що судом порушені норми
матеріального та процесуального права. Вважає,
що суд не прийняв до уваги той факт,
що зміст його розписки не містить суми позики та взагалі не свідчить про
передачу йому грошових коштів,  а тому
договір позики укладеним не був.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  пояснення осіб,  що з'явились в судове засідання,  дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги,  вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 ,  суд першої інстанції
виходив з того,  що боргові зобов'язання
відповідача знайшли своє підтвердження.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія,
оскільки вони зроблені на підставі повного та всебічного розгляду всіх
обставин справи,  з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відповідно
до  ст. 104 6 ЦК України,  за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошти або інші речі,  визначені родовими
ознаками,  а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

З
матеріалів справи вбачається,  що
03.09.2003р. між позивачкою та відповідачем укладений договір займу,  відповідно до якого строк повернення грошових
коштів в розмірі 4000 доларів США
- у 2006р.,  однак у встановлений
строк грошові кошті не повернені.

2

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про те,  що не зважаючи на те,  що відповідач не визнав факт отримання ним
грошей у борг 4000 доларів США,  але не заперечував,
що розписка від 03.09.2003р. написана ним особисто та ним підписана та в
розписці він вказав зобов'язання виплатити позивачці вказані кошти (арк. справи
5) .

Обставини
передачі грошових коштів та власноручного складення вказаної розписки
відповідачем підтверджені свідком ОСОБА_6,
яка була при цьому присутня та допитана судом першої інстанції (арк.
справи43).

Таким
чином,  зібрані у справі докази з усією повнотою
свідчать про те,  що між сторонами
укладено договір позики на суму 4000 доларів США.

Приймаючи
до уваги той факт,  що у визначений
термін гроші не були повернуті,  суд
першої інстанції відповідно до вимог  ст.
104 9 ЦК України
дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову,  оскільки якщо боржник видав кредитору в
посвідчення зобов'язання борговий документ (тобто розписку),  то кредитор,
приймаючи виконання,  повинен
повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця ОСОБА_1  свідчить про те,  що боргове зобов'язання не припинено.

Крім
того,  суд першої інстанції правильно
дійшов висновку,  про недоведеність
відповідачем безгрошевості договору позики відповідно до  ст. 1051 ЦК України,  оскільки
в матеріалах справи немає жодних доказів того,
що письмова розписка є наслідком карних дій,  вчинених позивачем,  або вчинена під впливом обману,  насильства,
або під впливом тяжкої обставини.

За таких
обставин,  судова колегія вважає,  що суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив надані сторонами докази та обставини по справі у їх
сукупності,  правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і постановив законне і обґрунтоване рішення.

Судова
колегія не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про те,  що договір позики від 03.09.2003р. укладеним
не був,  оскільки це спростовується
матеріалами справи.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального права,
яке б призвело до неправильного вирішення справи.

За таких
обставин судова колегія приходить до висновку,
що оскаржуване рішення скасуванню чи зміні не підлягає,  а апеляційна скарга,  відповідно до ч.1  ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись
ст.  ст.
303, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 2 9 листопада 200 6р.залишити без змін.

Ухвала
набирає законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.