Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 - 1212/07                                                          Головуючий
Судця-доповідач: Приймак В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року                                                                                м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі

головуючого  Приймака В.М.

суддів :             Подліянової
Г.С.

Осоцького
І.І. при секретарі: Батарейній О.О. За участю адвокатів: ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007
року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 В
позові зазначала, що після розірвання шлюбу відповідач в добровільному порядку
допомогу їй не надає, не бере участь у вихованні дитини, яка постійно проживає
з відповідачкою. Не зважаючи на те, що відповідач не має офіційного місця
роботи, він має свій бізнес, в останні роки придбав нерухомість, але приховує
від неї свої прибутки. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила суд
стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця до повноліття дочки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2007 року позов
задоволено частково. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 400 грн. щомісяця, починаючи з
09.01.2007 року і до повноліття дитини, до зміни матеріального становища
сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення, оскільки суд неповно
встановив обставини справи, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і
процесуального права, та стягнути з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 14 частини від усіх видів заробітку кожного
місяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 09.01.200 року до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

2

Згідно ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 180
Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх
неповнолітніх дітей.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.1996 року та мають
неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 На
теперішній час дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не надає
матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітньої доньки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те,
що вимоги позивача ґрунтуються на законі і є об'єктивна необхідність стягнути з
відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно
ніде не працює, а тому суд дійшов правильного-висновку про стягнення з нього на
користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що донька сторін навчається в школі, в якій за її
навчання позивач сплачує щомісяця 300
грн. Відповідач проти цієї обставини не заперечує. Судом встановлено також
інші обставини, які свідчать про те, що позивач несе значні матеріальні затрати
на утримання свої доньки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання дитини та обґрунтовано стягнув аліменти у
розмірі 400 грн. на
місяць.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права спростовуються матеріалами
справи.

Відповідач у судовому засіданні не надав суду будь - яких доказів
того, які він отримує щомісячні доходи, а посилався на те, що його
середньомісячний доход складає 500
грн. Крім того, в апеляційній скарзі він посилається на те, що на час
відсутності у нього роботи матеріальну допомогу йому надають батьки та брат.

Вищезазначені доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, є
безпідставними та необгрунтованими, оскільки відсутні будь - які докази того,
що відповідач, відповідно до закону, потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, діюче законодавство, яке регулює спірні
правові відносини сторін, зобов'язує відповідача утримувати свою неповнолітню
доньку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини
справи, встановив дійсні правовідносини сторін, правильно застосував норми
матеріального права, які регулюють ці правовідносини. Оскільки рішення суду
першої інстанції відповідає вимогам закону, встановленим обставинам та наданим
доказам, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313, 314,316,
317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, проте може бути
оскаржена шляхом подачі

касаційної скарги до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня її

проголошення.