Справа № 2-355/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

З квітня 2007 року
Бериславський районний суд Херсонської області

в
складі:   головуючого - судді          Радченко С.В.

при секретарі         Глушковій Л.М.

за участю представників:

позивачки        ОСОБА_4

відповідача      ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Бериславі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Раківська сільська рада, про витребування майна з чужого
незаконного володіння, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа:
Раківська сільська рада, про витребування майна з чужого незаконного володіння,
стягнення моральної та матеріальної шкоди, посилаючись на те, що розпорядженням
голови Бериславської районної держадміністрації від 17.02.2003 року №96 її мамі, Зубахі
О.С, надано у власність земельну ділянку площею 8,98га на території Раківської
сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після
смерті чоловіка ОСОБА_5 вона також отримала у спадщину земельну ділянку площею
8,98га. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її батько ОСОБА_6 і мама прийняла спадщину, а ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла. 16.11.2005 року вона
прийняла спадщину за законом на земельну ділянку 17,96га, про що внесено запис
в загальний реєстр №1806
нотаріальною конторою. 4.10.2006
року вона отримала державний акт про право власності на землю. 18.07.2005 року приватний
підприємець ОСОБА_2 уклав договір оренди земельних ділянок площею 136,83га з
співвласниками та використовував ці земельні ділянки на протязі двох років. її
земельні ділянки знаходилися в тому ж масиві, який використовував відповідач,
однак договору оренди з нею він не заключив,
оренду плату не виплатив. Оплата по аналогічним договорам оренди становила
1100грн. на рік за використання одного паю. Відповідач винен їй борг за
використання її земельної ділянки у розмірі двох паїв на протязі двох років у
суму 4400грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 4400грн. за використання
земельної ділянки. Також просить стягнути на її користь з відповідача та третьої
особи 5000грн. моральної шкоди, судові витрати.

Позивачка у судовому засіданні наполягала на задоволенні
позовних вимог у повному об"ємі та пояснила, що відповідач самовільно
викори стовував її земельну ділянку на протязі двох років, тому повинен відшкодувати
їй збитки у розмірі орендної плати за два земельні паї.

Відповідач та його представник у судове засідання на розгляд справи не
з"явилися, надали письмові заперечення до позову та клопотали про розгляд
справи за їх відсутності.

Представник Раківської сільської ради частково підтримала
позовні вимоги, пояснивши, що відповідач ОСОБА_2 в 2006 році здійснив самозахват
землі, площею 44,9га та використовував її для особистих потреб. В
зазначеному масиві знаходилася земельна ділянка позивачки. Щодо самовільного
використання земельної ділянки позивачки у 2005 році, то це є невірним, оскільки відповідач
використовував землю на підставі належних договорів оренди.

Суд, дослідивши
матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на
земельну ділянку (ах. 15),
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 17,96 га, розташованої на території Раківської сільської ради
Бериславського району. Фактично, зазначена земельна ділянка була визначена в
натурі на місцевості з 2003
року, що вбачається з державного акту (а.с.16) і належала ОСОБА_7 - матері
позивачки. ОСОБА_1 встапила в управління спадщиною після смерті матері та
отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.11.2005 року (а.с.14).

Відповідно до довідки Раківської сільської ради (а.с.96),
в 2006 році
ОСОБА_2 використовував земельну ділянку площею 44,9га без правовстановлюючих
документів (самозахват).
В зазначеному масиві знаходилася і земельна ділянка позивачки. Цей факт не
заперечувався відповідачем, підтверджений у судовому засіданні землевпорядником
сільської ради і вважається судом доведеним.

2

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення
вбачається, що ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП (а.с.93-94).

Зі змісту ст.210 Земельного Кодексу України вбачається, що громадяни за
порушення земельного законодавства несуть цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність. Одним з таких порушень є самовільне зайняття
земельної ділянки.

Суд вважає доведеним, що відповідач самовільно, без дозволу власника зайняв
земельну ділянку позивача, чим позбавив його права використовувати свою
земельну ділянку та отримувати від неї дохід.

Відповідно до ст.152 Земельного Кодексу України, захист прав власників
земельних ділянок здійснюється шляхом відшкодування збитків.

Відповідно до ст.156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час
тимчасового невикористання земельної ділянки.

Суд вважає, що на користь позивачки слід стягнути з відповідача збитки за
самовільне використання земельної ділянки у вигляді недоотриманої орендної
плати, розмір якої повинен становить 1100грн.
за один пай площею 8,98га /аналогія з типовими договорами оренди земельної
частки (а.с.59-90)/, та становити загальну суму 2200грн. (1100 х 2 розміри паю = 2200).

Також підлягають стягенню на користь позивачки витрати по
оплаті судового збору у розмірі 8грн.50коп. (а.с.З).

Також підлягають
стягненню 40грн.50коп. на користь держави недоплоченого судового збору.

Щодо позовних вимог по стягненню шкоди за використання
земельної ділянки у 2005
році, то вони, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки в судовому
засіданні доведено, що відповідач не використовував земельну ділянку позивачки
в зазначеному році (а.с.96).

Як роз"яснив у п.5 Постанови Пленум Верховного Суду
України від 31.03.1995 року
„Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди"-
відповідно до загальних підстав Цивільно-правової відповідальності,
обов'язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
причинного зв"язку з протиправними діями заподіювача і вини останнього.

Позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження
факту заподіяння їй моральної шкоди, і тому, у задоволенні таких вимог повинно
бути відмовлено.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 212-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2200грн. майнової
шкоди за самовільне використання земельної ділянки, 8грн.50коп. витрат по
оплаті судового збору, а всього стягнути 2208грн.50коп. (дві тисячі двісті
вісім грн. 50коп.).

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави 40грн. 50коп. судового збору.

В задоволенні
решти позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційну скаргу
на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються апеляційному суду через Бериславський районний суд. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.