Справа № 2-3619/07p.
01 листопада 2007 року            Луцький
міськрайонний суд Волинської області
в складі: головуючого судді
при секретарі - Клейменовій
з участю позивачки -
представника третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на
стороні відповідача Луцької
міської ради - Михальчука В.О.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до
визнання права власності на
1/2 частку квартири та встановлення порядку користування, -
ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку квартири та
встановлення порядку користування.
Свої вимоги обґрунтовує
тим, що сторони за час перебування в шлюбі придбали трьохкімнатну квартиру за
01.07.2004 року шлюб між
сторонами розірвано.
Спірна квартира складається
з 3-х ізольованих кімнат площею - 12,7 кв.м., 9,3 кв.м., 17,1 та підсобних
Між сторонами постійно
виникають непорозуміння з приводу права на користування квартирою.
Просить суд, визнати за нею
право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.
Крім того, просить суд,
встановити порядок користування спірною квартирою виділивши в її користування
дві ізольовані кімнати площею - 12,7 кв.м. та 9,3 кв.м., а відповідачу
ізольовану кімнату площею - 17,1 кв.м. Підсобні приміщення - кухню, коридор,
ванну кімнату і вбиральню залишити в спільному користуванні.
В судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 позовну заяву підтримала з підстав в ній зазначених. Просила
суд, позов задовольнити.
Відповідач в судове
засідання не з'явився з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином в порядку п. 9 ст. 74 ЦПК України, що
підтверджується розміщеним оголошенням в пресі. Про причини неявки суд не
Зі згоди позивачки суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
Про заочний розгляд справи
судом винесено ухвалу від 01.11.2007 року.
Ухвалою суду від 09.10.2007
року до участі у справу залучені треті особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Луцька міська рада та
Житлово-експлуатаційна контора № 8 Житлово-будівельного кооперативу.
Представник третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні   відповідача Житлово-експлуатаційної контори
№8 Житлово-будівельних кооперативів в судове засідання не з»явився, проте подав
письмову заяву, в якій просить суд, розглядати справу у його відсутності. У
вирішенні спору покладається на розсуд суду.
Суд вважає за можливе
постановити рішення у відсутності представника третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача
Житлово-експлуатаційної контори № 8 Житлово-будівельного кооперативу по наявних
матеріалах справи.
Представник третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача
Луцької міської ради - Михальчук В.О. в судовому засіданні не заперечив проти
Заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі
докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення.
В судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 26.04.1987 р. по 01.07.2004 р. перебували
в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5, 6).
Відповідно до ст. 60
Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Ст. 368 п.3 Цивільного
кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що
ОСОБА_2 являючись членом кооперативу, протягом 1989 - 1992 p.p. повністю сплатив пайові внески за квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується довідками від 09.02.2007 p.,
від 19.10.2007 p., виданими ЛК ЖЕКом № 8 ЖБК (а.с. 8,     ).
Згідно ст. 15 Закону
України „Про власність" чинного на час виникнення правовідносин, член
житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права
власності на це майно.
Отже, спірна квартира на
підставі ст. 22 КпШС ( в редакції 1969 року) ст. 69
Сімейного кодексу України
(в редакції 2004 року) являється об»єктом права спільної сумісної власності
Як вбачається з копії особового
рахунку виданої ЛК Житлово-експлуатаційною конторою № 8 Житлово-будівельних
кооперативів, в квартирі АДРЕСА_1, крім основного квартиронаймача ОСОБА_2, з
15.11.1989 р. прописані та проживають: дружина - ОСОБА_1, син - ОСОБА_3 та
дочка - ОСОБА_4 (а.с. 10).
З викопіровки з поверхового
плану квартири АДРЕСА_1 вбачається, що квартира складається з трьох ізольованих
жилих кімнат площею - 9,3 кв.м., 12,7 кв.м., 17,1 кв.м. та підсобних приміщень:
кухні, коридора, ванної кімнати, вбиральні (а.с. 7).
В судовому засіданні
встановлено, що сторони між собою перебувають в неприязних стосунках та між
ними виникають конфлікти щодо порядку користування спірною квартирою.
Як вбачається із змісту ст.
України співвласники майна, що є у спільній власності,
володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між
Відповідно до змісту ст.
150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності
квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання їх сімей і
мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.
Враховуючи ту обставину, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час перебування в шлюбі придбали квартиру за АДРЕСА_1
проте, в даний момент перебувають між собою в неприязних стосунках та між ними
склався певний порядок користування вищезазначеною квартирою, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку квартири за АДРЕСА_1 та встановити порядок користування спірною
квартирою виділивши в користування позивачки кімнати площею - 12,7 кв.м. та 9,3
кв.м., а відповідачу кімнату площею - 17,1 кв.м. Підсобні приміщення: кухню,
коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити в спільному користуванні сторін.
На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 10, 11 ,57, 58, 59, 60, 88, 208, 209, 210, 212, 213, 214, 215,
224,225, 226 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 355, 369 ЦК України ст. 150 ЖК України, ст. ст. 60, 61, 63, 66 СК
України, Законом України "Про власність", суд, -
Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.
користування квартирою за АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_1 кімнати
площею - 12,7 кв. м. та 9,3 кв. м., а ОСОБА_2 кімнату площею - 17,1 кв. м.
Підсобні приміщення: кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню залишити в
спільному користуванні.
Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано
заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

Апеляційна скарга на дане
рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
оскарження рішення суду.