Справа
№2-3353
РІШЕННЯ

іменем України

03 грудня 2007
року   Торезький міський суд Донецької
області у складі:

Головуючого-судді                                                                               Сенчишина
Ф.М.

При секретарі                                                                                        Лук'яновій
І.Ю.

За участю
позивача                                                                              ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тореза цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Торезький MB ГУМВС України в Донецькій області, про визнання
відповідача таким що втратив право проживання в житловому приміщенні та зняття
його з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позову,
позивач є власником квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1. Донька
позивачки перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2, в
теперішній час шлюб розірвано. Відповідач був зареєстрований в квартирі
позивачки з 18 січня 2005 року, однак фактично в квартирі не проживав, його
речі в квартирі відсутні. Усі платежі за квартиру відповідачка вимушена
здійснювати сама. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням
знятися з реєстрації, однак вони результату не дали.

Позивач просить
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право проживання в квартирі позивачки та
зобов'язати Торезький MB ГУМВС України в Донецькій області зняти відповідача з
реєстраційного обліку.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги та фактичні обставини на яких вони грунтуються.

Відповідач
ОСОБА_2, належним
чином сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не
прибув, про причини неявки суду не повідомив.

Представник
третьої особи ОСОБА_3 не
заперечив проти задоволення позовних вимог позивачки.

На підтвердження
заявлених позовних вимог, за клопотанням позивача допитані свідки:

- ОСОБА_4, яка
пояснила суду, що відповідач дійсно є її колишнім чоловіком, з яким вони жили
разом, спочатку у бабусі, а з червня 2004 року за адресою АДРЕСА_2. Для того
щоб менше сплачувати за комунальні послуги, його прописали у матері свідка -
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ні дня у її матері не жив, оскільки жив весь час разом з нею,
його речей в квартирі матері немає. Тепер живе окремо, у іншої жінки.

- ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які пояснили суду, що є сусідами позивачки, відповідача ОСОБА_2 знають
як зятя позивачки. Бачили, що він разом
з дружиною-донькою позивачки та їх сином приходили до позивачки в гості,
але він в квартирі позивачки ніколи постійно не мешкав. ОСОБА_5 також пояснила
суду, що неодноразово була в квартирі позивачки і ніколи не бачила в ній речей
відповідача.

На підтвердження
заявлених позовних вимог, позивачем надані та досліджені судом наступні
письмові докази:

- Копія
свідоцтва про право власності на житло;

- Довідка про
склад сім'ї позивачки;

-  АктЖЕП-6;

Аналізуючи
наявні докази, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_4, оскільки вона є
особою, заінтересованою в результаті розгляду справи, та співвідносить їх з
поясненями інших свдків та об'єктивними письмовими доказами.

На підставі
досліджених доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини:

Позивачка ОСОБА_1 з 05 березня
1996 року є власником квартири АДРЕСА_1.
18 січня 2005 року в зазначеній квартирі у якості члена сім'ї власника житла
був зареєстрований ОСОБА_2 (на час реєстрації - зять позивачки), який є
зареєстрованим у цьому приміщенні й на час розгляду справи. Відповідач в
зазначеному приміщенні за місцем реєстрації фактично не мешкав, на час розгляду
справи в суді має інше помешкання.

Аналізуючи
правовідносини, що є предметом судового розгляду суд враховує наступне:

Згідно ст. 401 ч. 1 ЦК
України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо
земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Згідно ст. 405
ч. 1 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ст. 405
ч. 2 ЦК України,
член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином суд
виходить з того, що відповідач, як член сім'ї позивачки, набув права
користування належним їй житловим приміщенням. На час розгляду справи в суді
відповідач більш ніж один рік не мешкає в квартирі позивачки, в судовому
засіданні не встановлені факти перешкоджання відповідачу в реалізації його
права обмеженого кристування квартирою позивачки, на час розгляду справи в суді
він задовольняє свою потребу в проживанні за допомогою іншого житлового
приміщення, що на думку суду є достатньою підставою для визнання його таким, що
втратив право користування житловим приміщенням, тому позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі

Згідно вимог ч.
1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в
повному обсязі понесені останнім та документально підтверджені судові витрати з
оплати судового збору у розмірі 8 гривень 50 копійок та оплати
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 7 гривень 50
копійок.

Керуючись ч. 2
ст. 405 ЦК України
та ст.ст. ст. 10,11, 60, 212, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Торезький MB ГУМВС
України в Донецькій області, про визнання відповідача таким що втратив право
проживання в житловому приміщення та зняття його з реєстрації - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за
адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Торезький MB ГУМВС України в Донецькій області зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з
ОСОБА_2, який фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 понесені
останньою та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору
у розмірі 8 гривень 50 копійок, оплати інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи у розмірі 7 гривень 50 копійок, усього стягнути 16
(шістнадцять) гривень.

На рішення може
бути подана заява про апеляційне оскарження у Апеляційний суд Донецької області
через Торезький міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а
апеляційна скарга може бути подана у тому ж порядку протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається в строк, встановлений для подання такої заяви.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, рішення набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідач, який
не з'явився у судове засідання, може подати до Торезького міського суду
Донецької області заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з
дня отримання його копії.