УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08
серпня 2007р.                                                                                      м.  Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М.
,  Бідочко Н.П.,  Павлишиної А.Т.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.
Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на 1/2 частину будинку,  за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хустського районного суду від 15 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 22 червня 2005 року,
-

встановила:

У травні
2003 року ОСОБА_13вернувся з позовом в суд до ОСОБА_2  про визнання права власності на 1/2 частину
будинку АДРЕСА_1.

Рішенням
Хустського районного суду від 15.03.2005 року в позові відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 22.06.2005 року дане рішення
залишено без змін.

В
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,  а
також невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи,  у зв"язку з чим просив постановлені по
справі рішення скасувати,  а справу
направити на новий судовий розгляд суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог,  суд першої
інстанції виходив з того,  що спірний
будинок не є спільною сумісною власністю подружжя,  оскільки його будівництво розпочато
відповідачкою разом із сином в 1990 році після фактичного припинення шлюбу. При
цьому суд взяв до уваги встановлений рішенням Хустського районного суду від
20.05.1983 р. про розірвання шлюбу факт про те,
що сторони на протязі 23 років подружнього життя разом не
проживали,  оскільки ОСОБА_1 постійно
працював у Мурманській області,  мав іншу
сім"ю та дитину і спору про майно не заявляв. Суд також встановив,  що позивач без поважних причин пропустив
строк позовної давності,  перебіг якого
почався з часу постановления
рішення суду про розлучення.

Справа №
33-ц-464кс/07р.                                            Головуючий
у 1 інстанції Джуга С. Д.

Категорія
5                                                                     Доповідач
Вакарук В.М.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з таким рішенням суду,  залишаючи його без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги,  виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи,  що
судові рішення постановлені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч.1  ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати в цивільних
справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської
області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Хустського районного суду від 15 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 22 червня  2005
року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.