Справа № 22ц -16702007р.                                       Головуючий  в 1 інстанції
Категорія  13                                                              Доповідач
інстанції Клочко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 грудня 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста
Севастополя у складі: головуючого      - Клочка В.П.

суддів                                      - Птіціної
В.І.,  Харченка М. С.

при
секретарі    - Павленко Є.О.

за участю        - представників ОСОБА_1- ОСОБА_2,
ОСОБА_3

представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_6
та ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Ленінського району м.  Севастополя від 24 жовтня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною,  визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА :

У липні
2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_13вернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 і просили
визнати недійсним договір дарування від 31.08.2002 року домоволодіння по
АДРЕСА_1,  укладеного між ОСОБА_7 на
користь відповідачки. Також просять визнати за ОСОБА_6 право власності на 2/3
частки зазначеного домоволодіння та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право
власності на 1/6 частки домоволодіння за кожною.

Вимоги
мотивовані тим,  що позивач ОСОБА_6
знаходилася у шлюбі з ОСОБА_7,  від якого
мали дочок ОСОБА_1 та ОСОБА_4 У період шлюбу вони побудували спірний
будинок,  який зареєстрували на
ОСОБА_7,  ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_7
помер,  а у вересні 2006 року відповідач
стала заявляти,  що вона єдиний власник
будинку та вимагати його звільнити. Звернувшись в БТІ та ДРОНМ м.  Севастополя вони дізналися,  що ОСОБА_7 31.08.2002 року оформив договір
дарування домоволодіння на користь відповідача. Позивачі вказують,  що угода,
в порушення вимог  ст. 23 КпроШтС
України,  була укладена без згоди ОСОБА_6
Крім того,  за три дні до укладення
договору ОСОБА_7 переніс інсульт,
знаходився при смерті та не міг підписати договір,  а тому вважають угоду недійсною і
домоволодіння підлягає розділу між спадкоємцями за законом.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 24 жовтня 2007 року у задоволенні вимог позивачів
відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу,
просять рішення суду скасувати,
як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального
права,  ухвалити  по
справі  нове  рішення
по  суті  позовних
вимог,

посилаючись  на
те,   що договір дарування
укладений з порушенням чинного законодавства.

Заслухавши
пояснення представників позивача,  які
підтримали апеляційну скаргу,  пояснення
представника відповідача,  яка згодна з
рішенням суду,  дослідивши матеріали
справи,  обговоривши доводи скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні вимог позивачів,  суд
виходив з того,  що договір дарування
укладений у відповідності до чинного законодавства. Крім того,  позивачами пропущений строк позовної
давності.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів.

Судом
встановлено,  підтверджується матеріалами
справи,  що право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування,  укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від
31.08.2002 року,  засвідченого
нотаріально,  реєстровий номер №
2482(а.с. 11) . Згідно тексту договору при його укладенні від імені ОСОБА_7 діяв
за дорученням посвідченим нотаріально 26.08.2002 року,  реєстровий номер № 2416,  ОСОБА_8 (а.с. 31). Порушень законодавства при
укладенні доручення від імені ОСОБА_7 судом не встановлено.

Також
судом встановлено,  що
домоволодіння,  яке було предметом дарування,  було сумісним майном подружжя ОСОБА_7 та
ОСОБА_6,  і у відповідності до вимог  ст. 23 КпроШтС України ОСОБА_6 26.08.2002
року була надана згода на відчуження домоволодіння,  у вигляді нотаріальної заяви,  реєстровий № 2415 (а.с. 32).

Враховуючи
викладене суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку,  що підстав для визнання угоди (дарування
домоволодіння) недійсною немає,  а тому
правильно відмовив позивачам у задоволенні їх вимог про визнання права
власності на домоволодіння,  яке є предметом
договору дарування від 31.08.2002 року.

Доводи
скарги,  що заява ОСОБА_6 про надання
згоди на відчуження домоволодіння та доручення від імені ОСОБА_7 оформлені з
порушенням законодавства,  колегія суддів
вважає необґрунтованими,  оскільки це
спростовується наданими документами та показаннями свідків(а.с. 32, 41, 31, 86,
105 о.с. -107,  117 о.с.
)

Доводи
скарги,  що позивачам стало відомо про
укладення договору дарування лише у 200 6. році,  колегія суддів не приймає до уваги,  оскільки ОСОБА_6 було відомо про видачу
чоловіком у 2002 році доручення на право розпорядження домоволодінням,  на що вона,
як співвласник надала згоду та укладенням в подальшому договору
дарування. До 2006 року ці обставини влаштовували сторони,  а після конфлікту з дочкою,  ОСОБА_6 звернулася до суду,  а тому суд прийшов до обґрунтованого
висновку,  що поважних причин пропуску
строку позовної давності суду не надано. Доказів,  підтверджуючих,  що друга дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 не
знавала про укладення угоди суду також не надано.

Враховуючи
викладене,  колегія суддів вважає,  що доводи апеляційної скарги висновків суду
не спростовують,  рішення ухвалене у
відповідності до норм матеріального та процесуального права і підстав для його
скасування немає.

Керуючись    ст.  ст.
303-315 ЦПК України,    колегія
суддів,

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 24 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання
законної сили.