Справа № 22-ц-2729/2007 p.
стягнення кінцево­го розрахунку,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий

1 інстанції-Кононенко З.О.

Доповідач - Коровін С. Г.

11 червня 2007
року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого
судді:                       - Табачної
Н.Г.

суддів:                                            -
Коровіна С. Г.

- Зазулинської
Т.П.

при
секретарі:                               -
Коваленко Д.С.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційною ска­ргою АТЗТ «Спеціалізований
будівельно-монтажний поїзд № 803» на рішення Жовтневого районного суду м.  Харкова від 27 лютого 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до АТЗТ «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803»,  3-тя особа: Виконавча дирекція Харківського
обласного відділення фонду соціального страхування по тимчасовій
непрацездатності про стягнення кінцевого розрахунку в повному обсязі,  оплаті ли­стів тимчасової непрацездатності та
стягненні середнього заробітку за час затримки остаточ­ного розрахунку та за
зустрічним позовом АТЗТ «Спеціалізований будівельно-монтажний по­їзд № 803» до
ОСОБА_1 про стягнення суми,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась з позовом до АТЗТ «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803»
і просила стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористану відпуску
2334 грн. 42 коп.,  заборгованість по
заробітній платі за листопад 2004 року в сумі 1060 грн. 07 коп.,  оплату листів тимчасової непрацездатності з
01.04.2005 р. до 30.06.2005 р.
в сумі 5937 грн. 60 коп. середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі
7500 грн.,  а всього 16832 грн. 09 коп.

Позивачка
посилалася на те,  що працювала у
відповідача з 16.02.1987 р. економістом,
бухгалтером,  з 15.12.1990 р.
головним бухгалтером.  Наказом від
02.02.2004 р. переведена на посаду заступника головного бухгалтера.

30.03.2005 р.
вона звільнена за  ст.  38 КЗпП України за власним бажанням.

У листопаді 2004
року відповідач не доплатив заробітну плату 1060 грн. 07 коп.

За
невикористані відпуски з 16.02.2004 р. по 31.03.2005 р. заборговано 2334 грн.
42 коп. Не сплачені лікарняні листи в сумі 5937 грн. 60 коп.

В
зустрічному позові відповідач просив стягнути з позивачки 21583 грн. 58 коп.
Він посилався на те,  що 8031 грн. 15
коп. виплачено позивачці необгрунтовано. З підприємства стягнуто штраф по
соціальному страхуванню 2513 грн. 18 коп.,
а у 2004 році позивачці необ­грунтовано виплачені відпускні 1021 грн. 54
коп. По лікарняним необгрунтовано виплачено 3497 грн. 47 коп.

Позов
задоволено,  стягнуто з відповідача на
користь позивачки 16832 грн. 09 коп. і на користь держави держмито 51 грн.

В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати,  ухвалити нове рішен­ня,  або направити справу на новий розгляд. Він
вважає, що суд першої інстанції не дав належ­ної оцінки наданим доказам,  розрахунки,
які зробила позивачка,  не
перевірив,  не врахував за­перечення на
позов і зустрічні позовні вимоги.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши обставини
справи,  колегія вважає,  що під­став до задоволення апеляційної скарги
немає.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1працювала у
відповідача з 16.02.1987 р. на посадах економіста по фінансовій роботі,  бухгалтера,
головного бухгалтера з 02.02.2004 р. за­ступником головного бухгалтера.

30.03.2003 p.
позивачка була звільнена з роботи за
ст.  38 КЗпП України за власним ба­жанням.  Заробітна плата позивачки у 2004 р. складала
2250 грн. за місяць,  посадовий оклад
1000 грн.,  надбавка за сумісництво та
збільшення обсягу робот складала 100 % тобто 1000 грн.

Відповідно
до Додатку № 3 до колективного договору на 2002 - 2004 р. на підприємст­ві
виплачувалася щомісячна винагорода за вислугу років при стажі безперервної
роботи на пі­дприємстві понад 15 років 0, 4 окладу,  що складало 250 грн.

Встановлено,  що в листопаді 2004 року ОСОБА_1відпрацювала
88 годин,  отримала зарплату 118 грн. 50
коп. Відповідач недоплатив 1060 грн. 07 коп.

Судом
першої інстанції дана належна оцінка доводам відповідача щодо зменшення за­робітної
плати позивачки в листопаді 2004 року. Це зменшення відповідачем зроблено в
супе­реч вимогам  ст.  103 КЗпП України і враховуватися неповинно.

Відповідно
до  ст.
24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йо­му
виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної
відпустки.

Відпустка
для працівників AT «Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд № 803» на
2002 - 2004 р. була встановлена 24 календарних днів та додаткова відпустка для
бухгалтера 7 днів (а.с.  63).

Суд
першої інстанції обґрунтовано стягнув за невикористану відпустку 2334 грн. 42
коп.,  розрахунок цієї суми вірний .

ОСОБА_1хворіла
з приводу перелому голені з 28.12.2004 р. по 31.03.2005 р. (а.с.  5) і продовжувала хворіти з 01.04.2005 р. по
30.06.2005 р. з діагнозом перелом голені.

Відповідач
не виплатив позивачці допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з
01.04.2005 р. по 30.06.2005 р.
в сумі 5937 грн. 60 коп. Суд дійшов вірного висновку,  що стяг­нення допомоги по тимчасовій
непрацездатності з відповідача,  оскільки
на новому місці в ТОВ «Спецбуд СЦБ» позивачка працювала з 01.07.2005 p.,  а хворіти почала під час трудових відносин з
відповідачем.  На час звільнення
позивачки відповідач не провів з нею остаточний розрахунок у відповідності до
вимог  ст.  116 КЗпП України. Невиплата належних
позивачці сум сталася з вини відповідача і на підставі  ст.
117 КЗпП України АТЗТ «Спеціалізований бу­дівельно-монтажний поїзд №
803» повинний виплатити ОСОБА_1за час затримки ро­зрахунку за 6 місяців 7500
грн. При цьому суд врахував,  що
позивачка працювала на іншому підприємстві і одержувала 1000 грн. заробітної
плати щомісячно.

Суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог. Відповідач не
довів у суді,  що позивачці
необгрунтовано сплачувалися будь яки суми. Усі зарплати,  надбав­ки та премії нараховувалися
працівникам у відповідності до наказів директора.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегія
погоджується з рішенням суду.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308,  313,
314,  315,  317,
319 ЦПК України коле­гія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Харкова від
27 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно,  але може
бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня проголошення.

Головуючий
-Судді -