УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

22
червня 2007 року                                                                                            м.  Донецьк

Колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Новосядлої В.М. ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,

ОСОБА_4,  3 особа - 15 Київська
державна нотаріальна контора

про визнання права власності на 1А частину квартири та визнання недійсними

договорів купівлі - продажу,  за
касаційними скаргами позивачки ОСОБА_1та     представника   відповідачки ОСОБА_4 -

ОСОБА_5на
рішення Апеляційного суду м.  Києва від
27 грудня 2004р.,

встановила:

У липні
2001р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання
права власності на 1А частину квартири та визнання недійсними договорів купівлі
- продажу.

Зазначала,  що вона разом із матір'ю
відповідачкою ОСОБА_2

проживала у чотирьохкімнатній квартиріАДРЕСА_1,  де їм

належало 27/100 частин вказаної квартири. Разом з іншими власниками
квартири

вони розміняли вказану квартиру і в порядку обміну позивачка з матір'ю

отримали двохкімнатну квартируАДРЕСА_2. Гроші за

вказану квартиру вони не сплачували,
тому що отримали її в порядку обміну,
але

уклали договір купівлі - продажу 1 квітня 1994р. в 15 Київській державній

нотаріальній конторі. Однак при цьому договір купівлі - продажу був
оформлений

Справа №33-ц - 1025 кс/ 2007р.                                                       Категорія
ЦП 19

Головуючий у
першій інстанції Невідомая Т.О. Доповідач Краснощокова Н.С.

лише на
відповідачку ОСОБА_2,  чим порушено право
позивачки при обміні житла.

17 липня
1998р. ОСОБА_2. продала квартиру ОСОБА_3,
а З лютого 1000р. ОСОБА_3продав квартируОСОБА_4. Обидва договори
посвідчені в 15 Київській державній нотаріальній конторі,  однак,
укладені в порушення вимог закону,
оскільки позивачці належить 1/2 частина спірної квартири.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
15 вересня 2004р. позов задоволено,
визнано за ОСОБА_1. право власності на Уг частину квартири АДРЕСА_2,  визнано недійсними договори купівлі - продажу
цієї квартири,  укладені 17.07.1998р. між
ОСОБА_2 таОСОБА_3. та 3.02.1999р. міжОСОБА_3. та ОСОБА_4,  стягнено з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_323 928
грн.,  стягнено з ОСОБА_3на
користьОСОБА_4. 23 928 грн.,  зобов'язано
Київське міське БТІ анулювати правову реєстрацію на спірну квартиру на
ім'яОСОБА_4.

Рішенням
Апеляційного суду м.  Києва від 27 грудня
2004р. частково задоволено апеляційну скаргу представника
відповідачкиОСОБА_4.,  скасовано рішення
Деснянського районного суду м.  Києва від
15 вересня 2003р. та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_1. задоволено частково ,  визнано за нею право власності на Уг частину
квартири АДРЕСА_2,  визнано частково
недійсними договори купівлі -продажу цієї квартири,  в частині Уг її частини,  укладені 17.07.1998р. між ОСОБА_2 таОСОБА_3.
та 3.02.1999р. міжОСОБА_3. та ОСОБА_4,
стягнено з ОСОБА_2. на користьОСОБА_4. !4 частину вартості проданої
квартири,  належної ОСОБА_1.,  в розмірі 11 964 грн. Стягнено на користь
держави державне мито з ОСОБА_2. в розмірі 180 грн.,  зОСОБА_4. в розмірі 60 грн.

У
касаційній скарзі представник відповідачаОСОБА_4. - ОСОБА_5 просить скасувати
рішення суду першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий
судовий розгляд,  посилається на
порушення судами вимог матеріального і процесуального права.

У
касаційній скарзі позивачка просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилається на порушення апеляційним судом вимог матеріального і
процесуального права.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це
вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги
його висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового  рішення.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційні
скарги позивачки ОСОБА_1та представника відповідачки ОСОБА_4 -
ОСОБА_5відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м.  Києва від 27 грудня
2004р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.