Справа № 22-4171X07 р.                     Головуючий
по 1 інстанції - Дьяченко
Категорія - 21                                            Доповідач  -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15 травня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого:                                Курило
В.П.

суддів:                                                        Санікової
О.С.

Шамрило Л.Г.

при секретарі:     Степаненко В.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Відкритого акціонерного товариства „Комсомольське рудоуправління"
на рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 23 лютого 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
„Комсомольське рудоуправління", 3-я особа відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Старобешівському районі Донецької області про
встановлення факту нещасного випадку на виробництві та про спонукання
відповідача скласти акт за формою Н-1, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2003 р.
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити
факт нещасного випадку на виробництві, що стався з ним під час роботи у
відповідача в якості водія 27.05.1989 р. В квітні 2004 р. ОСОБА_1 подав до суду
позовну заяву, в якій просив зобов'язати БАТ „Комсомольське
рудоуправління" скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві,
що стався з ним 27.05.1989 p.,
та поновити йому пропущений з поважної причини строк для звернення до суду.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що перебував у трудових
відносинах з відповідачем з 25.06.1985 р. до 01.10.1993 p.,
працюючи водієм на автомобілі „Белаз-7548" гаражний №217, відомчий №43-08
УР. 27.05.1989 р. на кар'єрному автошляху, який з'єднує Північний і Південний
кар'єри, з даним автомобілем під його керуванням сталася аварія за такими
обставинами: після проїзду нерегульованого залізничного переїзду під час руху
сталося руйнування правого переднього обводу колеса, внаслідок чого автомобіль
почало затягувати вправо. Не впоравшись з керуванням автомобіля, він здійснив
екстрене гальмування, після чого автомобіль передньою частиною вперся в
охоронний вал і зупинився. Під час аварії він отримав тілесні ушкодження, а
саме забив обличчя, стегно, коліно та голінь лівої ноги, вивихнув кисть правої
руки. Після аварії автомобіль за допомогою тягача транспортували до гаражу, а
його відправили додому. У зв'язку з тим, що травмовані нога і рука постійно
боліли, він вимушений був звернутися за медичною допомогою. Відповідачем була
створена комісія, яка розслідувала аварію від 27.05.1989 р., за висновками цієї
комісії аварію віднесли до 3-ї категорії як аварію, що не спричинила нещасного
випадку на виробництві. З часом стан його здоров'я погіршився, його перевели
працювати на автомобіль марки „УАЗ",
а потім

,він був визнаний інвалідом. Та коли він звернувся до відповідача з питання
призначення і виплати регрес них сум, йому стало відомо, що нещасний випадок,
який стався з ним на виробництві 27.05.1989 р. на підприємстві не
зареєстрований і акт за формою Н-1 не складався. Позивач просив суд встановити
факт нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 27.05.1989 р. при
виконанні трудових обов'язків на ВАТ „Комсомольське рудоуправління",
встановлення цього факту необхідно йому для визначення МСЕК розміру втрати
професійної працездатності, яка наступила не одразу, а також для відшкодування
відповідачем шкоди, заподіяної його здоров'ю, та зобов'язати відповідача
скласти акт за формою Н-1, відновивши йому строк для звернення до суду,
пропущений з поважної причини.

Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 23 лютого
2007 року ОСОБА_1 поновлено
процесуальний строк і зобов'язано ВАТ „Комсомольське рудоуправління"
скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на підприємстві, що стався
27.05.1989 р. відносно водія ОСОБА_1.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ВАТ „Комсомольське
рудоуправління" принесло апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
рішення і постановити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1.,
посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та
порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представників відповідача Вебер М.О. і Повещенко Т.В., які підтримали
доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, пояснення представника 3-ї
особи Вегер В.Д., яка
вважала доводи скарги обгрунтованими, заперечення позивача ОСОБА_1., який просив
скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга
відповідача підлягає задоволенню, рішення суду -скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.05.1989 р. на підприємстві
відповідача сталася аварія, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль
„Белаз", а водій автомобіля ОСОБА_1
отримав тілесні ушкодження, які ніде не фіксувалися з метою приховання
даної ДТП.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1.,
суд першої інстанції виходив з того, що факт отримання позивачем 27.05.1989
р. виробничої травми і його невихід у зв'язку з цим на роботу протягом тижня
підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та
визнав недостовірними протилежні пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

Проте з такими висновками суду неможливо погодитися, оскільки вони не
відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно Положення про розслідування і облік нещасних випадків на
виробництві, затвердженого постановою Президіуму ВЦСПС від 13.08.1982 р. №11-6
(далі Положення від 13.08.1982 р.) розслідуванню і обліку підлягають нещасні
випадки, які сталися на території підприємства або не на території підприємства
під час виконання постраждалим трудових обов'язків, завдання адміністрації
підприємства, керівника робіт... Нещасний випадок на виробництві, внаслідок
якого працівник втратив працездатність не менш ніж на один день або нещасний
випадок, внаслідок якого виникла необхідність перевести його з роботи за
основною професією на іншу роботу, оформляється актом за формою Н-1.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів
у трудовій книжці ОСОБА_1 працював водієм у Комсомольському рудоуправлінні з
25.06.1985 р. до звільнення за власним бажанням 01.10.1993 р. (а.с.9-10). Як
встановлено судом та не оспорювалося сторонами в судовому засіданні 27.05.1989
р. з автомобілем „Белаз", на якому працював позивач, сталася аварія.
Згідно акту розслідування від 27.05.1989 p., який ОСОБА_1 до звернення до
суду з даним позовом не оскаржував, причиною аварії автомобіля Белаз-7548
гаражний №217, відомчий №43-08 УР є конструктивний недолік

,автозаводу-виробника, аварія
віднесена до 3-й категорії аварій, що не спричинила нещасний випадок на
виробництві (а.с.7). З розрахункових листів заробітної плати ОСОБА_1. за
травень і червень 1989 р. видно, що нарахування у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю не провадилася, шифр 5013 - оплата лікарняних листів в них
відсутній (а.с.40-45). Відомості про звернення позивача до лікаря за медичною
допомогою в день аварії відсутні, з картки амбулаторного хворого вбачається, що
після запису від 05.09.1988 р. є запис від 09.06.1989 р. про звернення до
лікаря зі скаргами на біль в області правої кисті протягом декілька місяців
(а.с.25). У книзі реєстрації постраждалих внаслідок нещасних випадків на
виробництві по цеху безрельсового транспорту Комсомольського рудоуправління, в
якому на день аварії працював ОСОБА_1, нещасний випадок з останнім від
27.05.1989 р. не зареєстрований, ведення даної книги розпочато 13.02.1970 р. і
закінчено 06.01.1990 р. (а.с.46-52). Витягами з історії хвороби, які містяться
в амбулаторній картці підтверджується, що судинним захворюванням -
універсальним атеросклерозом ніг позивач страждає з 1994 р., у зв'язку з чим
переніс декілька операцій, у тому числі ампутацію обох нижніх кінцівок.
Внаслідок вищезазначеного загального захворювання ОСОБА_1. висновком МСЕК з
грудня 1996 р. було визнано інвалідом 2 групи, а з лютого 1999 р. - інвалідом 1
групи безстроково (а.с.8).

Наведені докази спростовують пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_9 про те, що позивач отримав тілесні ушкодження під час аварії та не
виходив на роботу протягом тижня, які суд першої інстанції поклав в основу
судового рішення.

Таким чином, ОСОБА_1
не довів суду, що під час аварії автомобіля „Белаз" 27.05.1989 р. він
отримав виробничу травму правої руки і лівої ноги, внаслідок чого втратив
працездатність хоча б на один день, а тому у суду першої інстанції не було
передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог останнього про
зобов'язання відповідача скласти акт про нещасний випадок за формою Н-1.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої
інстанції вважав встановленими, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення.

За таких обставин рішення суду не відповідає нормам матеріального і
процесуального права, є незаконним і підлягає скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, Положенням про
розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженим постановою
Президіуму ВЦСПС від 13.08.1982 р. №11-6, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ВАТ „Комсомольське рудоуправління" задовольнити.

Рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 23 лютого
2007 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ
„Комсомольське рудоуправління" про встановлення факту нещасного випадку на
виробництві та про спонукання відповідача скласти акт за формою Н-1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.