Справа № 2-212/2007р.
Рішення

Іменем України

29 травня 2007 року
Чигиринський районний суд Черкаської області в складі: головуючої: судді - Ткаченко С.Є.
при секретарі - Пахомовій
Н.І. з участю позивача -ОСОБА_1,
відповідача - ОСОБА_2,
представника опікунської ради -
Косенка 1.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Чигирині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
спілкуванні та вихованні дитини

В СТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він проживав з
відповідачкою без укладення шлюбу.

Від спільного проживання вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає з
відповідачкою в м.Чигирині, а він -
в м.Черкаси.

Вони звернулися
до опікунської ради при виконкомі Чигиринської міської ради з заявою про
призначення часу відвідання ним сина.

Згідно рішення опікунської ради від 01.11.2006 року йому
відвели для спілкування з дитиною не більше десяти днів на місяць та не більше
як чотири дні за один раз. Також в даному рішенні зазначено, що в разі хвороби
дитини забирати її не можна і ці дні в наступному місяці не враховувати.

24.02.2007 року він в
черговий раз приїхав в м.Чигирин для спілкування з дитиною, але відповідачка
відмовила йому в цьому, не пояснивши причини відмови.

На слідуючий раз
21.03.2007 року
відповідачка знову відмовила йому у спілкуванні з сином.

Посилаючись на те, що побачення з
сином йдуть йому тільки на користь і він чекає їх з нетерпінням, але вже два
місяці йому не вдається зустрітися з сином позивач прохав усунути перешкоди у спілкуванні
з сином та його вихованні, зобов"язавши відповідачку надавати йому
можливість спілкування з ним десять днів на місяць, не більше як чотири дні за
один раз.

2

В судовому засіданні
позивач підтримав свої позовні вимоги і прохав їх задовільнити, пояснивши суду,
що останній раз він бачив сина 18.11.2007року. Після того відповідачка не
показує йому дитини.

Відповідачка
позов визнала частково і пояснила суду, що рпішення опікунської ради не
виконується тому, що позивач, взявши до себе дитину на чотири дні 01.11.2006 року, два тижні
не повертав її. Такий само випадок був і 23.08.2006
року, коли вона змушена була звертатися до працівників міліції. А тому 17.11.2006 року вона
написала заяву в опікунську раду про те, що відмовляється виконувати її
рішення, так як боїться давати позивачу дитину.

Вона згідна, щоб
позивач зустрічався з сином в присутності третіх осіб, не вивозячи його до
місця свого проживання.

Представник
опікунської ради Косенко І.В. пояснив суду, що опікунська рада підтримує своє
рішення і вважає, що позивач має право бачитися з дитиною саме таким чином, як
вказано в рішенні.

Свідок ОСОБА_4
пояснив суду, що він приїзджав з позивачем в Чигирин за дитиною, але дитини ні
вдома, ні в дитсадку не було і вони повернулися, так і не побачивши дитини.

Позивач двічі перебував з сином в лікарні на лікуванні.

Він бачив, що позивач піклується про сина і той тягнеться
до нього.

Свідок ОСОБА_5
пояснив суду, що осінню і взимку він з позивачем приїздив до Чигирина, щоб
провідати дитину, але дитини не знайшли.

Свідок ОСОБА_6
пояснила суду, що їй відомо про те,що позивач влітку і після винесення рішення
опікунської ради забирав сина на два тижні і не віддавав його, у зв"язку з
чим відповідачка змушена була їхати його забирати.

Вислухавши
сторін, представника опікунської ради, свідків, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як встановлено
судом і вбачається з свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
після припинення спільного проживання сторін залишився проживати з
відповідачкок

Судом також
встановлено, що в зв"язку з неможливістю досягнення згоди сторін щодо
спілкування позивача з сином, сторони змушені були звернутися до опікунської
ради про визначення часу спілкування позивача з сином. Відповідно до рішення
опікунської ради при виконкомі Чигиринської міської ради від 01.11.2006 року, позивачу
для спілкування з сином було відведено до десяти днів на місяць, але не більше
як чотири дні за один раз. При цьому в разі хвороби дитини забирати її не можна
і ці дні в наступному місяці не враховувати.

Судом
встановлено, що спочатку обидві сторони дане рішення виконували, але після того
як позивач не віддавав дитину відповідачці більше двох тижнів, остання
відмовилася виконувати рішення опікунської ради.

Однак судом встановлено, що дитина
перебувала у позивача понад встановлену кількість днів через хворобу, що
підтверджується довідкою, виданою Черкаською дитячою міською лікарнею та
листком непрацездатності, з якого вбачається, що позивач перебував в лікарні на
стаціонарному лікуванні з сином з 2
листопада до 14 листопада
2006 року.

з

Разом з тим
судом встановлено, що будучи виписаними з лікарні, позивач не повернув дитину
відповідачці, у зв"язку з чим вона змушена була їхати і забирати сина.

Його посилання
на направлення сина до іншого лікаря на обстеження суд не може визнати
обставиною, що перешкоджала поверненню сина відповідачці, поскільки позивач не
надав суду доказів того, що він водив сина на обстеження до лікаря і що цього
не могла зробити відповідачка чи він особисто під час слідуючого перебування в
нього сина.

Разом з тим суд
не вважає, що це є суттєвим невиконанням рішення опікунської ради зі сторони
позивача, враховуючи, що це одинокий випадок, та не може бути підставою для
заборони бачитися йому з сином.

Виходячи з
цього, суд вважає, що відповідачка безпідставно чинила перешкоди позивачу у
спілкуванні та вихованні сина.

Поскільки
відповідачка не ставила перед судом питання про зміну рішення опікунської ради
щодо порядку побачень позивача з сином, то суд не може вийти за межі позовних
вимог і змінити дане рішення з власної ініціативи.

Як передбачено
ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов"язки щодо
дитини і проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

З врахуванням
вище вказаного позивач має право брати участь у вихованні сина та безперешкодно
спілкуватися з ним.

Відповідачка не
надала суду доказів того, що позивач негативно впливає на поведінку сина,
більше того вона, як і свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтвердили суду, що позивач і
син мають добрі стосунки і він піклується про дитину.

По місцю
проживання та роботи позивач характеризується з позитивної сторони, а з акту
обстеження житлово-побутових умов його проживання вбачається, що у квартирі
створені всі необхідні умови для проживання.

Таким чином, суд
вважає, що позивач вправі безперешкодно спілкуватися з сином та брати участь у
його вихованні, а відповідачка повинна виконувати рішення опікунської ради.

На підставі викладеного
і, керуючись ст., ст.
141, 159СК України, ст.,
ст. 10, 60,212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у
спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
виконувати рішення опікунської ради при виконкомі Чигиринської міської ради від
01.11.2006 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка
може бути подана протягом 10
днів з дня його проголошення.

Головуюча