Справа № 22ц-5953-2007р.                    Головуючий у 1
інстанції Гайдар А.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

14
серпня 2007 року                      Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Курило В.П. суддів Саніковой О.С. ,
Шамрило Л.Г. при секретарі Білявській І.Є.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Вугледарського міського суду Донецької області від
13 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м.
Вугледарі про перерахунок сум одноразової допомоги,  -

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційний суд Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1  на рішення Вугледарського міського суду
Донецької області від 13 червня 2007 p.,  яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1  до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м.  Вугледарі (далі
ВВД ФССНВВ в м.  Вугледарі) про
перерахунок сум одноразової допомоги відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду і
просить ухвалити нове рішення,  яким
зобов'язати відповідача перерахувати суми одноразової допомоги за постановами
№3816 від 31.03.2005 р. і №5752 від 13.10.2006 р. та сплатити різницю.
Посилається на те,  що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи та суперечать діючому законодавству.
Судом першої інстанції не враховано,  що
відповідно до п.2  ст. 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" йому має бути виплачена одноразова
виплата,  сума якої визначається із
розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток
збільшення ступеня втрати професійної працездатності відносно попереднього
обстеження МСЕК без обмеження чотирикратним розміром граничної плати
(доходу),  з якої справляються внески до
Фонду,  та не прийнято до уваги його
розрахунки сум недоплати одноразової допомоги.

При
розгляді справи судом встановлено,  що у
квітні 2004 р. ОСОБА_1  звернувся до суду
з позовом до ВВД ФССНВВ в м.  Вугледарі
про перерахунок сум одноразової допомоги,
мотивуючи свої вимоги тим,  що
висновком МСЕК від 14.06.200 р. йому вперше встановлена стійка втрата
професійної працездатності на 10% по виробничій травмі 1991 р.(перелом кісток
та суглоба правої руки). Висновком МСЕК від 29.03.2005 р. встановлено 40%
втрати професійної працездатності по виробничій травмі 2004 р. (отруєння чадним
газом внаслідок вибуху метано-повітряної суміші),  а по сукупності з травмою 1991 р. - 50% та
визнано інвалідом 3 групи. На підставі цього висновку МСЕК

' відповідач постановою від 31.05.2005 р. за №3816 призначив та виплатив
йому одноразову допомогу в розмірі 16400 грн. У подальшому внаслідок погіршення
стану здоров'я на позачерговому огляді на МСЕК 27.10.2005 р. було визначено 60%
втрати професійної працездатності по сукупності відповідно травма 1991
р.-10%,  травма 2004 р.-50%. Висновком
МСЕК від 03.10.2006 р. йому вперше встановлена стійка втрата професійної
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням на обструктивний бронхіт в
розмірі 80% по сукупності з травмами 1991 p.,  2004 р. та визнано інвалідом 2 групи.
Постановою від 13.10.2006 р. за №5752 відповідач призначив одноразову виплату в
сумі 20200 грн. За розрахунками позивача сума недоплати одноразової допомоги за
постановою №3816 від 31.03.2005 р. складає 59587, 20 грн.,  а за постановою №5752 від 13.10.2006 р. -
25506 грн.,  зазначені суми недоплат
ОСОБА_1   просив стягнути з відповідача
на його користь.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення представника позивача ОСОБА_2,
яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити,  дослідивши матеріали справи і доводи
скарги,  апеляційний суд вважає,  що скарга ОСОБА_1   підлягає частковому задоволенню,  а рішення суду - скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  ,  суд
першої інстанції виходив з того,  що
призначення одноразової допомоги позивачу у розмірі 16400 грн. і 20200 грн. у
зв'язку із збільшенням ступеня втрати працездатності та по причині встановлення
професійного захворювання обгрунтовано було проведено відповідачем з
урахуванням обмеження,  передбаченого
п.2   ст.
34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 р. №1105-ХГУ (далі ЗУ від 23.09.1999 р.
№1105-ХІУ),  а розрахунки згідно постанов
№3816 від 31.03.2005 р. і №5752 від 13.10.2006 р. є правильними.

Проте
суд дійшов зазначених висновків із порушенням норм матеріального права,  що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно
п.2   ст.
34 ЗУ від
23.09.1999 р. №1105-ХІУ з подальшими змінами і доповненнями в редакції,  яка діяла на момент виникнення правовідносин
між сторонами по справі,  у разі стійкої
втрати професійної працездатності,
встановленої МСЕК,  Фонд
соціального страхування від нещасних випадків провадить одноразову страхову
виплату потерпілому,  сума якої
визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний
відсоток втрати потерпілим професійної працездатності,  але не вище чотирикратного розміру граничної
суми заробітної плати (доходу),  з якої
справляються внески до Фонду.

Коли при
подальших обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено інший,  вищий ступень втрати стійкої професійної
працездатності,  з урахуванням іншої
професійної хвороби або іншого каліцтва,
пов'язаного з виконанням трудових обов'язків,  йому гфовадиться одноразова виплата,  сума якої визначається із розрахунку середньомісячного
заробітку потерпшого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної
працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК.

З
матеріалів справи вбачається,  що
постановою №3816 від 31.03.2005 р. відповідач призначив ОСОБА_1   до виплати одноразову допомогу в сумі 16400
грн. на підставі висновку МСЕК від 29.03.2005 p.,
яким встановлено стійку втрату професійної працездатності
в розмірі 50% по сукупності: 40% - вперше по травмі від 08.12.2004 р. і 10%
повторно по травмі 1991 р. (а.с.  8-9).
Відповідно розрахунку страхової виплати цей розмір одноразової допомоги був
визначений із середньомісячного заробітку 1899, 67 грн. х 40 з обмеженням
чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати (доходу),  з якої справляються внески до Фонду
соцстрахування від нещасних випадків (а.с22).

Даний
розрахунок відповідача відповідає вимогам п.2
ст.  34 ЗУ від 23.09.1999
р. №1105-ХІУ,  який набрав чинності з
01.04.2001 р. Доводи скарги про те,  що у
даному

випадку був встановлений вищий ступень втрати
професійної працездатності внаслідок іншого каліцтва на виробництві,  а тому зазначене обмеження суми одноразової
допомоги відповідач застосував незаконно,
є безпідставними,  оскільки
правовідносини по відшкодуванню шкоди у зв'язку з виробничою травмою 1991 р.(
висновок МСЕК від 14.06.2000 р.) виникли до набрання чинності вищезазначеним
Законом і ним не регулюються.

Разом з
тим,  відповідач,  приймаючи постанову №5752 від 13.10.2006 р.
та розраховуючи розмір одноразової допомоги неправомірно застосував обмеження
чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати (доходу),  з якої справляються внески до Фонду
соцстрахування від нещасних випадків,  і
призначив до виплати ОСОБА_1  20200
грн.,  замість 45706 грн. (а.с. 6-7, 21).

Таким
чином,  рішення суду постановлено з
порушенням норм матеріального права,  що
згідно п.4 ч.1  ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Вимоги позивача підлягають задоволенню частково,  перерахунку підлягає розмір одноразової
допомоги,  призначений постановою
відповідача за №5752 від 13.10.2006 р. На користь ОСОБА_1  з ВВД ФССНВВ в м.  Вугледарі слід стягнути недоплату по
одноразовій виплаті в сумі 25506 грн.

Керуючись  ст.
ст. 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України,  Законом України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 р. №1105-ХІУ з подальшими
змінами і доповненнями,  апеляційний
суд,  -

ВИРІШИВ :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Вугледарського міського суду Донецької області від 13 червня 2007 р. скасувати.

Зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві і професійних захворювань України в м.  Вугледарі перерахувати суму одноразової
допомоги,  призначеної постановою за
№5752 від 13.10.2006 р..
та стягнути на користь ОСОБА_1 недоплату в розмірі 25506 грн.

В решті позову
ОСОБА_1  відмовити.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно,  але воно може бути оскаржене безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду
апеляційної інстанції законної сили.