Справа  № 22ц-1587 2007 р.                              Головуючий
у 1 інстанції Міланіч A.M.
Категорія 33                                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
травня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого -
судді Антоненко В.І., суддів: Касьяненко Л.І., Поліщука М.А., при секретарі
Чабанюк Т.Г.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Бородянського районного суду Київської області від 13
березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агроконтраст", Новозаліської сільської ради,
Здвижівської сільської ради, Бородянської районної державної адміністрації
Київської області, третя особа: Бородянський районний відділ земельних
ресурсів, про визнання права на земельну частку /пай/.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів

встановила:

У січні 2007 року ОСОБА_1. звернулась до суду із зазначеним позовом, який
обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1року померла її мати ОСОБА_2., яка з січня
1952 року по лютий 1980 року працювала у КСП „Дружба", звідки вийшла на
пенсію. У грудні 1996 року проводилось розпаювання земель КСП „Дружба",
проте ОСОБА_2. у список осіб на одержання земельної частки /паю/ включена не
була. Тому позивачка просила визнати за померлою ОСОБА_2. право на земельну
частку /пай/ у КСП „Дружба" у розмірі 1, 66 умовних кадастрових га та
зобов'язати Бородянську районну державну адміністрацію видати на її ім'я
сертифікат на земельну частку /пай/.

Рішенням Бородянського районного суду від 13 березня 2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду
і ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1року померла мати позивачки ОСОБА_2.,
яка з січня 1952 року по лютий 1980 року працювала у колгоспі „Дружба"
Чорнобильського району Київської області, звідки вийшла на пенсію. З січня 1994
року по ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_2. перебувала на обліку в управлінні Пенсійного
фонду Подільського району м. Києва як пенсіонер за віком та проживала у м.
Києві. Згідно з розпорядженням Бородянської районної державної адміністрації
від 24 січня 1996 року №58 КСП „Дружба" а Нове Залісся Бородянського
району Київської області було

2

видано Державний акт на право колективної
власності на землю.
ОСОБА_2. у список осіб на одержання земельної частки /паю/ включена не була.

Відповідно до положень ст.ст. 22, 23 ЗК України (1990
року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року „Про порядок паювання
земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" особа набуває право на земельну частку /пай/ за наявності
трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долученого до
державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього
акта.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд обгрунтовано
виходив з того, що мати позивачки не набула права власності на земельну частку
/пай/, оскільки на момент розпаювання земель членом господарства не була, на
території села не проживала, у список осіб на одержання земельного паю включена
не була, з 1996 року по день смерті не зверталась у компетентні органи з
приводу надання їй земельного паю.

Висновки суду
відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при
апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростовували висновки
суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Бородянського районного суду
від 13 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.