Р І Ш Е Н Н Я

іменем  України           справа №2-840/07

20 грудня 2007 р.                                        м.Ялта

Ялтинский міський суд АРК у складі
головуючого судді Берещанського Ю.В., при секретарі
Мотва А.С., з участю адвоката ОСОБА_1., представників, розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом  ОСОБА_2до
ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання дій (бездіяльності) по виконанню умов договору від
07.09.2006 року такими, що порушують його права, про поновлення порушеного
права, по стягненню грошової компенсації, по зустрічному позову ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. до ОСОБА_2. про визнання дій такими, що порушують їх права, по
стягненню грошової компенсації, по додатковому позову ОСОБА_4. до ОСОБА_2. про
визнання договора від 07.09.2006 року недійсним,

В с т а н о в и в :

7
вересня 2006 року між ОСОБА_4(гарант
ОСОБА_3) та ОСОБА_2був заключений договір про надання юридичних послуг
по приватизації земельної ділянки
НОМЕР_1, яка розташована на теріторії садово-огородного товариства
АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_2. звернувся до суду з позовом
про визнання дій (бездіяльності) по виконанню умов договору від 07.09.2006 року
такими, що порушують його права, про поновлення порушеного права, по стягненню
грошової компенсації.  У судовому
засіданні  позивач свій позов  підтримав і суду пояснив, що він з середини
2005 року надавав відповідачам допомогу у приватизації земельної ділянки, яка
розташована на теріторії садово-огородного товариства АДРЕСА_1 У квітні 2006
року ОСОБА_4. звернувся до нього із пропозицією передати право на вказану
земельну ділянку надійній людині в обмін на грошову компенсацію в сумі 30 тисяч
доларів США.  Він знайшов таку людину,
про що повідомив ОСОБА_4. Одночасно він висунув свої умови відносно угоди, так
він взяв на себе всі ризики по виконанню умов угоди і у якості застави
запропонував 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_2, який належить йому на
праві власності. Він розпочав підготовчи дії, в тому числі він вирішив питання
про виготовлення та затвердження головним архітектором генерального плану
забудови земельної ділянкиНОМЕР_1та видачу позитивної відповіді про можливість
його надання у власність. Крім того, він прийняв необхідні заходи для прийняття
Ялтинським міським судом рішень від 08.09.2006 року та 14.09.2006 року, які
зобов'язували міську раду надати ОСОБА_4. дозвіл на виготовлення проекту
відводу земельної ділянки. Кожного разу відповідачі ставили нові умови до
проекту угоди, після чого він заявив про те, що потребує від них компесацію за
свої збитки. Тільки після цього договір був підписаний, це сталося 07.09.2006
року. Він повідомив ОСОБА_4. про те, що він отримує гроші за свою земельну
ділянку після того, як надасть йому нотаріально посвідчену довіреність на право
діяти від його імені у  судах та інших
органах державної влади. Час йшов, але ОСОБА_4. довіреність йому так і не давав
посилаючись на те, що він не має індентіфікаційного коду. Термін дії договору
був обумовлений датою 25 грудня 2006 року, після чого він повинен був сплатити
ОСОБА_4. вказану суму грошей, але довіренності так і не було. Він запропонував
продовжити дію договора, але відповідачі відмовились від підпису цієї угоди. Не
отримавши нотаріально посвідченої довіреності, він звернувся до Ялтинського
міського суду з вказаною позовною заявою. Просив суд задовольнити його вимоги,
після чого на протязі розгляду справи неодноразово доповнював свої вимоги, в
тому числі і відносно зобов'язання відповідачів виконати умови договору,
вважати цей договір діючим. Просив суд стягнути з відповідачів грошову
компесанці в сумі по 50 тисяч гривень з кожного, порушити кримінальну справу
проти відповідачів за шахрайство, накласти арешт на майно відповідачів.

Відповідач ОСОБА_4. позов  не визнав і
звернувся до суду із зустрічним позовом, який він підтримав. Суду пояснив, що
ОСОБА_2. не виконав умови договору від 07.09.2006 року  внаслідок чого він повинен сплатити йому
грошову компенсацію в сумі еквівалентної 30 тисячам доларів США. В процесі
розгляду справи він неодноразово доповнював свої позовні вимоги, просив суд
визнати договір недійсним, а також стягнути з ОСОБА_2грошову компенсацію за
моральну шкоду в сумі 50 тисяч гривень. Суду пояснив, що ОСОБА_2. вимагав від
нього довіреність на своє ім'я на право відчуження земельної ділянки, таким
чином він намагався привласнити цю земельну ділянку користуючись поганим станом
його здоров'я, а також скрутним матеріальним становищем. ОСОБА_2. неодноразово
погрожував йому.

Відповідач
ОСОБА_3. позов ОСОБА_2. не визнав, підтримав позов ОСОБА_4. і заявив зустрічний
позов, який також підтримав. Суду пояснив, що ОСОБА_2. мав від ОСОБА_4.
довіреність на право представляти його інтереси у судових та державних
інстанціях, діяти в його інтересах з питань приватизації земельної ділянки у
товаристві АДРЕСА_1. ОСОБА_2. не виконав умови договору в строк до 25 грудня
2006 року, оскільки рішення про надання ОСОБА_4. у власність вказаної земельної
ділянки прийнято не було, таким чином взагалі це питання не було вирішено.
Внаслідок того, що ОСОБА_2. побоювався, що ОСОБА_4. відмовиться від виконання
умов договору   відповідно до пункту 3.1
договору, він, тобто ОСОБА_2., звернувся до суду із своїм позовом. За допомогою
суда він намагався відібрати у ОСОБА_4. земельну ділянку наполягаючи на
визнання цього договору дійсним, але цей договір треба визнати не дійсним,
оскільки ОСОБА_2. мав мету заволодіти земельною ділянкою ОСОБА_4., а потім
перепродати її за ринковими цінами і таким чином обогатитися.

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_2. по наступним
підставам.

Відповідно
до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання
його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК
України. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Позивач
ОСОБА_2. не навів доказів стосовно порушення його прав при невиконанні умов
вказаного договору. Як свідчать умови договору від 07.09.2006 року він брав на
себе зобов'язання по наданню юридичних послуг ОСОБА_4. в наданні йому допомоги
по оформленню у приватну власність земельної ділянки НОМЕР_1, яка розташована
на теріторіїАДРЕСА_1в строк до 25 грудня 2006 року, але він не виконав взяті на
себе зобов'язання і наполягав на продовженні дії договору. Кінцевою метою договору
було оформлення вказаної земельної ділянки у приватну власність на ім'я
ОСОБА_4., після чого наступали інши наслідки, які були обумовлені договором, а
саме: передача грошей за земельну ділянку, а потім передача права на земельну
ділянку ОСОБА_2.

Як було встановлено судом, пункт 2.2 договору,
розділ II - зобов'язання сторін
(а.с.21) позивачем ОСОБА_2. не був виконаний. Разом з тим, ОСОБА_4. виконав
умови пункту 2.1 договору, а саме: він не передав іншої особі прав на земельну
ділянку НОМЕР_1, він не відізвав доручення на ім'я ОСОБА_2., яке існувало з 17
жовтня 2005 року і строк дії якого був три роки, тобто воно було дійсне до
17.10.2008 року (а.с.44).

Таким чином, посилання позивача ОСОБА_2. на
неможливість виконання умов договору внаслідок того, що ОСОБА_4. не надав йому
нотаріально посвідчену довіреність не можуть бути прийняти до уваги, оскільки
на момент заключення договору від 07.09.2006 року існувало вказане доручення з
яким погоджувався сам ОСОБА_2., підписуючи договір. Договором не були обумовлені
інши обов'язки з боку ОСОБА_4., а тому не має підстав для зобов'язання його до
примусового виконання умов договору.

Відповідно
до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на
припущеннях.

Законом
(ст.526 ЦК України) передбачени загальні умови виконання зобов'язання, а саме:
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту - ст.527
ЦК України. В даному випадку кредитору (відповідачу ОСОБА_4.) не має чого
приймати, бо умови договору боржником ОСОБА_2. виконані не були.

Зустрічний
позов ОСОБА_4., на думку суду, слід задовольнити в частині визнання договору
від 07.09.2006 року недійсним.

Відповідно
до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми
та дво- чи багатосторонніми (договори), що ми маємо у даному випадку. Зміст
правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення участика
правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі - ст.203 ЦК
України. Як свідчать умови договору від 07.09.2006 року ОСОБА_4. надає ОСОБА_2.
доручення на представництво його інтересів у судових і державних органах, по
наданню юридичних послуг і допомоги по оформленню у приватну власність
земельної ділянки НОМЕР_1, яка розташована на теріторіїАДРЕСА_1». Разом з тим,
цім договором (п.2.3) передбаче відчудження даної земельної ділянки: «после выплаты ОСОБА_2.
ОСОБА_4. компенсации в сумме эквивалентной 30000
долларов США, права на земельный участокНОМЕР_1переходят ОСОБА_2., а ОСОБА_4.
обязуется написать заявление председателю садово-огороднического общества
«Дарсановский спуск и в Ялтинский городской совет о передаче своих прав
ОСОБА_2. и передаче ему членской книжки за НОМЕР_1, принадлежащей ОСОБА_4., а
также план расположения участка» (на мові оригіналу). Таким чином, договір про
надання послуг по суті є договором купівлі-продажу, який, у даному випадку, не
відповідає вимогам закону - ст.ст.655,656,657 ЦК України. Договір
купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації - ст. 657 ЦК
України. Ця обставина, в свою чергу, надає підстави для визнання правочину
недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин
може біти визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) - ст.215 ЦК України.
Сторона правочину - відповідач ОСОБА_4. заперечує дійсність правочину на
підставах, встановлених законом.

Стороною
вказаного договору виступає ОСОБА_3. у якості гаранта з боку ОСОБА_4., але з
точки зору закону він не може бути гарантом. Поняття гарантії розкривається
змістом ст.560 ЦК України - за гарантією банк, інша фінансова установа,
страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром)
виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Тільки в такому випадку
гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Таким
чином в частині позову відносно ОСОБА_3. також слід відмовити.

При
вказаних обставинах суд вважає за необхідне визнати договір від  07.09.2006 року про надання юридичних послуг по приватизації земельної ділянки НОМЕР_1, яка
розташована на теріторіїАДРЕСА_1- недійсним.

Позов
ОСОБА_3. про визнання ОСОБА_2. винним у навмисному невиконанню договора від
07.09.2006 року не може бути задоволеним, оскільки визнання особи винною не
входить в коло відносин, що регулюються цивільним законодавством. Цивільним
законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні
відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майнової
самостійності їх учасників - ст.1 ЦК України.

Суд
не знаходить підстав для задоволення позову про стягнення грошової компенсаці з
боку кожної із сторін, оскільки визнає правочин недійсним. Разом з тим суд
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_4. судові витрати в
сумі 200 гривень.

Керуючись ст.
10,11,209,212,214-215
ЦПК України, ст.509,526,527,555 ч.2,560, 203,215 ЦК України

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання дій (бездіяльності) по виконанню
умов договору від 07.09.2006 року такими, що порушують його права, про
поновлення порушеного права, по стягненню грошової компенсації  - відмовити.

Зустрічний
позов ОСОБА_4до ОСОБА_2про визнання договора від 07.09.2006 року недійсним -
задовольнити.

Договір
від 07.09.2006 року про надання юридичних послуг по приватизації земельної
ділянки, який був заключений між ОСОБА_4(гарант
ОСОБА_3) та ОСОБА_2визнати недійсним, в решті позовних вимог -
відмовити.

В
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2про визнання ОСОБА_2. винним у невиконанні
умов договору - відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_4судови витрати в сумі 200 (двісті) гривень.

Рішення
може бути оскаржене в  апеляційному
порядку шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя