Справа №22ц-4552/2007р.       Головуючий в суді 1 інстанції: Рудська С. М.
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2007
року Апеляційний суд Луганської області в складі:

Головуючого."
Карайван Т.Д.

Суддів:
Коротенко Є.В.,  Стрюкової О.В.

При секретарі:
Шестаковій Ю.А.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні вм. Луганську цивільну справу по апеляційній
скарзі ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 18 травня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
дарування 1/2 частини квартири,  про
визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

В липні
2006 року позивачка звернулася з зазначеним позовом до суду. В обгрунтування
позовних вимог посилалася на те,  що вона
згідно заповіту від 21 грудня 1995 року є спадкоємицею ОСОБА_4,
який заповів їй х/г частину квартири,  розташовану АДРЕСА_1. Інша половина квартири
належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за
законом від 8 грудня 2000 року після смерті її матері ОСОБА_5.

Після
смерті ОСОБА_4,  яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  вона звернулася до нотаріальної контори з
заявою. Про прийняття спадщини,  але
з'ясувалося,  зо квартираОСОБА_4 була
подарована відповідачці ОСОБА_2. 16 листопада 2000 року. Довіреність на
здійснення право чину була виданаОСОБА_4 ОСОБА_3.

Посилаючись
на те,  що відповідно до закону
представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи,  яка видала довіреність,  позивачка просила визнати недійсним договір дарування,  оскільки він був укладений після смерті
спадкодавця,  визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири відповідно до заповіту,  який на її ім. '"я залишив ОСОБА_4 Просила поновити
їй строки позовної давності,  оскільки на
її думку він пропущений з поважних причин.

Оскаржуваним      рішенням     у
задоволенні      позову                         відмовлено     за

необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду ,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права і ухвалити   нове рішення,  яким задовольнити її позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши
доповідача,  осіб,  які приймають участь у справі,  перевіривши доводи апеляційної  скарги,
апеляційний суд не знайшов підстав для її задоволення.

Судом встановлено,  що ОСОБА_4
,  померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 був
власником Уг частини квартири АДРЕСА_1.

Вироком
Жовтневого районного суду м.  Луганська
від 1 березня 2000 року ОСОБА_4
був засуджений до 5 років позбавлення волі. 21 квітня 2000 року ОСОБА_4
видав відповідачці ОСОБА_3 довіреність на право розпорядження належною йому Уг
часткою квартири. 19 травня 2000 року ОСОБА_4 був етапований з Луганського
слідчого ізолятора № 17 до виправної колонії № 91 Чернігівської області.

16
листопада 2000 року ОСОБА_3,  яка діяла
на підставі виданогоОСОБА_4 доручення подарувала належну йому Уг частину
квартири відповідачці ОСОБА_2.

Судом
встановлено також,  що ані ОСОБА_3 ані
ОСОБА_2 не були повідомлені і не знали про смерть ОСОБА_4,
яка настала в місцях позбавлення волі,  отже не знали,  що дія довіреності припинена.

Відповідно
до  ст. .70 ЦК України (1963 року),
яка діяла на час виникнення правовідносин права і обов'язки,  що виникли у результаті дій особи,  якій видана довіреність,  до того,
як ця особа дізналася або повинна була дізнатися про її припинення,  зберігає силу для особи,  що видала довіреність та його
правонаступників у відношенні третіх осіб.

Позивачка
не надала суду доказів того,  що
відповідачі діяли недобросовісно,  і
уклали угоду,  знаючи про смерть ОСОБА_4

За таких
підстав,  суд обґрунтовано відмовив
позивачці в задоволенні позову про визнання договору дарування Уг   частини спірної квартири недійсним.

Разом з
тим,  апеляційний суд вважає за необхідне
виключити з мотивувальної частини рішення судження стосовно поновлення
позивачці строку на звернення до суду з зазначеним позовом з наступних підстав:
по-перше,  суд невірно послався на норми
ЦПК України,  оскільки розгляд питання і підстави
поновлення строків позовної давності передбачені Цивільним Кодексом України.

Стаття   73
ЦПК   України   стосується                        поновлення      та
продовження

процесуальних
строків,  тобто строків,  в межах яких вчиняються процесуальні
дії,  а не строків позовної давності-
строків у межах яких особа може звернутися з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу (  ст. .256
ЦК України).

По-друге,  як
роз"яснив    Верховний    суд
в Постанові    Пленуму    від
29 грудня   1976 року з наступними
змінами "Про судове рішення"
строки звернення до

суду з
позовом стосуються захисту порушеного права,
тому при необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав
без посилання на строки звернення до суду.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав
вважати,  що судом при розгляді справи
порушені,  або неправильно застосовані
норми матеріального і процесуального права.

Рішення
суду відповідає вимогам закону і обставинам справи і підстав для його
скасування по доводах апеляційної скарги немає.

Керуючись  ст. . ст. .307, 308.314,
315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Жовтневого районного суду м.  Луганська від 18 травня 2007 року залишити
без змін.

Виключити
з мотивувальної    частини  рішення
посилання  на поновлення ОСОБА_1
пропущеного строку позовної давності і на  ст. .73 ЦПК України.

Ухвала  набуває
законної сили  з    моменту
її  проголошення,   та
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.