Справа № 2-49/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2007 року                                                Ананьївський
районний суд Одеської області

у складі:
головуючого судді                 -
Скуртова М.І.

при
секретарі                        -
ЛичманЛ.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення боргу та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ: ОСОБА_1 02 жовтня 2006 року звернулася до суду про стягнення
боргу та моральної шкоди з ОСОБА_2. Позивач посилається на те, що в період з
червня 2005 року по вересень 2005 року відповідачка працювала в належному їй
магазині, розташованому по вул. Незалежності в м. Ананьєві Одеської області,
продавцем за усним договором. В вересні 2005 року в магазині була проведена
інвентаризація, за результатами якої з'ясувалася нестача товару на суму 6727
грн. 40 коп. При інвентаризації була присутня ОСОБА_3, відповідачка погодилася
з самим фактом нестачі, а також і з її сумою, тому 18.10.2005 року написала
розписку, в якій зобов'язувалася повернути суму борг до 01.03.2006 року.

Після спливу вищезазначеного у розписці строку відповідачка відмовляється
розрахуватися та повернути зазначену суму. На підставі вказаного, позивач
вважає, що ОСОБА_2 повинна повернути їй суму боргу з урахуванням індексу
інфляції, встановленого за весь час прострочення, а також три проценти річних
від простроченої суми. Також відповідачка повинна відшкодувати їй моральну
шкоду, пов'язану з присвоюванням її майна - коштів, з незаконним використанням
коштів на протязі року, з відмовою їх повернути. Така протиправна поведінка відповідачки
змусила її звернутися до суду, нести витрати, добиватися повернення власних
коштів, що викликає обурення та негативно впливає на стан її здоров'я. Свої
моральні страждання оцінює в 1700 грн..

У судовому засіданні при розгляді справи позивач повністю
підтримала свої позовні вимоги та просить суд стягнути з ОСОБА_2суму боргу,
індексацію, також три процента річних від простроченої суми та моральну шкоду.

Представник позивача, діюча за дорученням від 22.11.2006 року (а.с.39,40),
у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що у вказаний
період відповідач працювала в магазині, що належить позивачеві. Інвентаризацією
було виявлено недостачу в сумі 6727,40 грн. і цей факт підтверджено доказами та
розпискою, наданою відповідачкою і написаною нею добровільно. З дня написання
розписки і до теперішнього часу відповідачка не звернулася ні до одної
інстанції із заявою, що розписка написана нею під натиском. Вважає, що надали
достатньо доказів в підтвердження позовних вимог і стосовно моральних збитків
також, оскільки відповідач не тільки не визнає борг, але і відмовляється його
повернути, що змушує позивача нести витрати і добиватися повернення власних
коштів, тому просять задовольнити позовні вимоги повністю, стягнути суму боргу,
індексацію, три відсотки річних від простроченої суми, моральну шкоду та судові
витрати.

Відповідач позовні вимоги не визнає, працювала з травня, прийняла товар на
ту суму, що вказана, привозили товар - відразу розраховувалася, платила гроші з
каси, виручку віддавала хазяйці, все записувалося у зошит. Розписку змусили
написати, погодилася з результатами інвентаризації у шоковому стані.

Представник відповідача, діючий по дорученню (а.с.41,42)
з позовними вимогами не згоден, вважає, що підстав для задоволення позову не
має, не були оформлені правовідносини, не оформлено акт про матеріальну
відповідальність, при проведенні інвентаризації не врахувалися накладні, по
яких приймали товар, відсутні також підписи ОСОБА_2, що товар приймався і на
яку суму, не вівся бухгалтерський облік, з ОСОБА_2не звірявся, не велася касова
книга. Існує тільки одна розписка, але ОСОБА_2 не бухгалтер і при проведенні
інвентаризації не приймала участь і не могла зорієнтуватися правильно.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, представників
сторін, допитавши свідків та вивчивши документи справи приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженка с Новогеоргіївка
Ананьївського району Одеської області, відповідно до копії паспорту (а.с.5).
Рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради (а.с.6) ОСОБА_4 -
чоловіку позивача (а.с.60), було надано дозвіл на установку кіоску по вул.
Незалежності в м. Ананьєві Одеської області, також є план забудови земельної
ділянки (а.с.7).

Відповідно до наданої суду розписки (а.с.8), ОСОБА_2 отримала в борг від
ОСОБА_1. 6727 грн. 40 коп. та зобов'язується повернути до 01.03.2005 року. Так
відповідно до діючого законодавства за домовленістю сторін борг був замінений
позиковим зобов'язанням.

Суду також надані документи ревізії (а.с.9-27), повідомлення відділу
статистики в Ананьївському районі про величини індексів інфляції, розрахованих
Держкомстатом України, за період 2005 рік - серпень 2006 року (а.с.28),
розрахунок індексації та річних (а.с.30).

Згідно з повідомленням ТОВ „Лакта" відповідачка працювала продавцем в
магазині підприємства в період з 01.07.2004 року по 26.04.2005 року при цьому
скоїла розтрату за період роботи в розмірі 1713 гривень яку погасила в липні
2005 року тобто під час роботи в позивача (а.с.44).

В ході розгляду справи був залучений бухгалтер, яка провела перевірку
правильності обліку надходження та реалізації товару в магазині, який належить
ПП ОСОБА_1розташований по вул. Незалежності в м. Ананьєві, та було встановлено,
що за час роботи продавцем ОСОБА_2, нестача товару була по кожній
інвентаризації, при чому збільшувалася і по результатам останньої
інвентаризації досягла 5884 грн. 20 коп.; нестача товару утворилася не в
останньому місяці, а вона накопичувалася і кожен місяць зростала. Залишки
товару в магазині по обліку в зошиті виводилися продавцем не зрозуміло по якій
схемі, жоден залишок на кінцеву дату місяця не відповідає розрахунку.
Враховуючи, що зошити з записами знаходились в відповідачки і в них є
виправлення які можливо були внесенні після ревізії, тому можливі розходження з
результатами інвентаризації (а.с.61-75).

Суду
відповідачем надані зошити, в яких є записи про рух товару.

Так, згідно ст. 24 КЗпП України, трудовий договір вважається укладеним і
тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було
допущено до роботи.

Ст. 134 КЗпП України передбачен, що відповідно до законодавства працівники
несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі, організації.

Відповідно до ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом

Згідно ст. 1047 ЦК України,
на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно ст. 1053 ЦК
України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів
купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений
позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з
додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору
позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Допитаний судом свідок ОСОБА_3 показала, що була присутня
при інвентаризації, пояснила, що ОСОБА_2 нічого не казала про те, що виявлена
недостача, погодилася з її сумою, написала розписку і зобов'язувалася повернути
борг у березні. Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 працювали у ОСОБА_1., пояснили, що
недостач не було ні разу, весь рух товару і грошей фіксувався у зошиті, виручку
віддавали хазяйці, або сину чи дочці, якщо її не було. Ніколи не було ніяких
недоліків чи недорахунків у грошах, завжди все сходилося. Крім того, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили, що інколи брали товар в магазині
ОСОБА_1. у борг на невелику суму, писали
на список, оскільки їм довіряли. Продавцем у магазині працювала
ОСОБА_2 Повертали борг по частинам, однак навіть повернувши всю суму,
виявлялося, що борг не погашений.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість
фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання об"єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, оскільки моральна
шкода позивачем не доведена тому немає підстав для задоволення позову у цій
частині.

Вирішуючи питання стосовно судових витрат, суд приходить до висновку що
вони повинні бути покладені на відповідача, оскільки з його сторони не
повернуто борг.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 134 КЗпП України, ст.ст. 23,
625, 1047, 1053, 1167 ЦК
України, ст.ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1суму боргу в розмірі
6727 гривень 40 коп., індексацію в розмірі 100 гривень 91 коп., та три відсотка
річних від простроченої суми в розмірі 118 гривень 32 коп., а всього стягнути
6946 гривень 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судові витрати в розмірі 769 гривень 85
коп..

В іншій частині
позову ОСОБА_1- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.