УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2007р.                                                                              м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Бідочко
Н.П., Флісака Р.Й., Стефанів Н.С.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі
представника - адвоката
ОСОБА_2. до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 3 серпня 2004
року,-

встановила:

У травні 2003 року ОСОБА_1. в
особі представника ОСОБА_2., який діяв за дорученням, звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. про стягнення боргу, посилаючись на те, що згідно
нотаріально посвідченого договору передачі грошей на зберігання від 29 серпня 1996 року нею було
передано відповідачам на зберігання терміном на один рік 15 тисяч доларів США, однак вони
повернули їй тільки 5 тисяч
доларів США, при чому
останнє повернення частини боргу відбулось у лютому 2002 року. Решту суми
відповідачі відмовились повернути. Тому просила стягнути з відповідачів
солідарно суму боргу, з врахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних,
що складає 41734 грн., а також 418 грн. витрат по сплаті державного мита, та витрати
по сплаті адвоката в розмірі 2650 грн.

Під час розгляду
справи позивачка змінила позовні вимоги, просила визнати договір передачі
грошей на зберігання договором позики.

Рішенням
Ужгородського міського суду від 11.08.2003
року в позові ОСОБА_2. до ОСОБА_3.
та ОСОБА_4. про стягнення боргу відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 03.08.2004р. зазначене рішення суду
скасоване. Постановлено нове рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_1.
та стягнуто з ОСОБА_3.
та ОСОБА_4. солідарно на користь ОСОБА_1. 47790 грн. боргу, 2650 грн. вартості
послуг адвоката та 626,
30 грн. за сплату державного мита. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись
з ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_3.
та ОСОБА_4. подали касаційну скаргу, в якій вказують на
невідповідність висновків суду апеляційної інстанції фактичним обставинам
справи, неправильне застосування норм процесуального і матеріального права, в
зв'язку з чим ставлять питання про скасування судового рішення апеляційного
суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Справа № 33-ц-60
кс/07                                        Головуючий
у 1 інстанції
Ференц А.М.

Категорія 25                                                                                       Доповідач
Стефанів Н.С.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судового рішення відсутні, виходячи
з наступного.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1., апеляційний суд виходив з того, що відповідачі взяте
на себе зобов'язання щодо зберігання грошей та повернення таких на вимогу
позивачки у строк до 29 серпня 1997 року, за
договором передачі грошей на зберігання від 29.08.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу, не виконали. Тому вимоги ОСОБА_1. про утримання
з відповідачів солідарно на її користь суми боргу були правомірними і підлягали
до часткового задоволення - в розмірі 9 тисяч доларів США, що еквівалентно
47790 грн., оскільки саме така сума боргу була доведена в суді представником
позивачки.

Крім цього,
судом було встановлено перерив в перебігу строку позовної давності, оскільки
відповідачі останню частину боргу в розмірі 50 доларів США
повернули ОСОБА_1 в лютому 2002 року через
ОСОБА_5, тому суд прийшов до правильного висновку, що позивачкою не було
пропущено строк позовної давності.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2
ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається із матеріалів справи, що судове рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч.1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.
332, 336 ЦПК
України, колегія суддів судової палати в цивільних справах по розгляду
касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 03 серпня 2004
року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.