Справа № 22-ц-3466 /2007 року
Головуючий 1 інстанції - Протасова
- про захист прав Доповідач - Кругова С
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

30 липня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі:

Головуючого-судді
- Кіся П.В.,

Суддів -
Кругової С. С. ,  Пилипчук Н.П.,  при секретарі - Бирченко Г.Б.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,  який діє від імені ОСОБА_2

на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 28.04.2007 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
приватної фірми «Орнатус» про розірвання договору купівлі - продажу,  повернення грошових коштів,  відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2006 року ОСОБА_2.3вернувся
до суду з позовом до ПФ „Орнатус" про розірвання договору купівлі-продажу
товару та повернення грошових коштів,
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В
обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2.
посилався на те,  що 30 листопада
2003 року придбав у відповідача плазмову панель за яку було сплачено 39660 грн.
У червні 2005 року товар перестав працювати. З 18 червня по 06 вересня 2005
року товар знаходився у ремонті. Це був перший гарантійний ремонт,  який було здійснено з порушенням строку
ремонту,  який повинен становити 14 днів.

Після видачі
товару з ремонту через годину він знов перестав працювати.

28
вересня 2005 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про
заміну неякісного товару на аналогічний. 27 жовтня 2005 року позивач погодився
на проведення повторного ремонту товару,
який тривав з 27 жовтня 2005 року по 04 липня 2006 року.

Уточнивши
позовні вимоги в листопаді 2006 року , ОСОБА_2.
просив суд розірвати угоду купівлі-продажу та стягнути з відповідача
грошові кошти сплачені за неякісний товар в сумі 39660 грн.,  неустойку в розмірі 1 відсотка вартості
товару за кожен день затримки усунення недоліків товару в сумі 113031 грн.,  неустойку в розмірі 1 відсотка вартості
товару за кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної
марки в сумі 59886 грн. 60 коп. і моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 28.04.2007 р. позов ОСОБА_2.3адоволено частково.

Стягнуто
з приватної фірми «Орнатус» на користь ОСОБА_2. 500 грн. моральної шкоди. У
задоволені решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з приватної фірми
«Орнатус» на користь держави 51 грн. судового збору.

Обґрунтовуючи  апеляційну
скаргу,   представник  позивача посилається  на порушення норм матеріального та
процесуального права,  неповне з'ясування
судом

обставин,  що мають значення для справи,  недоведеність обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими,  невідповідність висновків суду обставинам
справи.

'
Зазначає,  що висновки суду щодо
повідомлення відповідачем позивача про закінчення ремонту листами від 02 грудня
2005 року,  від 20 січня 2006 року,  від 03 лютого 2006 року і від 07 березня 2006
року не відповідають обставинам справи. З аналізу наведених листів судом було
зроблено хибний висновок про те ,  що
відповідач виконав ремонт і не допустив при цьому порушення встановленого
чинним законодавством і домовленістю сторін строку.

Вказує
на те,  що підпис на копії поштового
відправлення від 20.01.2006 р. не є підписом позивача,  тобто лист від 20.01.2006 р. позивач не
отримував,  належної оцінки підписам від
імені позивача і підпису самого позивача,
який міститься в довіреності,
гарантійному талоні,  позовній
заяві,  судом не надано,  що призвело до хибного висновку суду,  що лист від 20 січня 2006 року був отриманий
позивачем.

Апелянт
не погоджується з висновком суду про дотримання строку виконання гарантійного
ремонту,  оскільки він грунтується лише
на поясненнях свідків,  які ніякої
власної функції щодо проведення гарантійного ремонту не виконували.

Окрему
увагу звертає на розбіжності,  які
містяться в поясненнях свідків і залучених до справи матеріалів.

Вважає,  що суд повинен був застосувати  ст.  10
ЦПК України,  судом безпідставно не
застосовано пункт 35 Порядку гарантійного ремонту або гарантійної заміни
технічно-складних побутових товарів,
затвердженого Постановою КМУ від 11.04.2002 р. №506.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  пояснення осіб,  що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги,  вважає що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Законним
і обґрунтованим відповідно до  ст.  213 ЦПК України є рішення,  яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства,  вирішив справу згідно із законом.  Обгрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повного і всебічного
з'ясування обставин,  на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених доказів,  які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення є повним,  якщо в ньому вирішенні
усі позовні вимоги та усі інші питання пов'язані з розглядом справи.

Відповідно
до  ст.
215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити
встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини,  мотиви,
з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів,  якими обґрунтовувались вимоги чи
заперечення,  бере до уваги чи відхиляє
докази,  застосовує зазначені у рішенні
нормативно-правові акти.

При
розгляді даної справи місцевий суд належним чином з'ясував та перевірив доводи
кожної сторони,  обгрунтував висновки
викладені в рішенні.

Доводи
та докази,  на які посилався позивач як
на підставу свого позову,  детально
перевірені судом,  приведені в судовому
рішенні,  мають відповідну оцінку.

Згідно  ст.  60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

При
цьому,  позивач не надав суду
доказів,  що плазмова панель знаходилася
на гарантійному ремонті з 18 червня по 06 вересня 2005 року.

Позивач
посилався на гарантійний талон,  який
було видано 04 липня 2006 року,  як

поступки при укладанні мирової угоди 03 липня 2006
року,   ухвала про затвердження якої
скасована апеляційним судом Харківської області 07 вересня 2006 року. і Судом
першої інстанції не було прийняте це до уваги. Висновок суду є правильним і
таким,  що відповідає обставинам справи
та вимогам закону.

Матеріали
справи свідчать,  що 27 вересня 2005 року
позивач звернувся з заявою про заміну плазмової панелі на іншу (а.с. 5).

В
подальшому 27 жовтня 2005 року позивач звернувся з заявою про проведення
гарантійного ремонту (а.с. 6).

Таким
чином,  позивач відмовився від попередніх
вимог про заміну товару,  також не
скористався своїм правом вимагати розірвання договору і змінив свої вимоги на
проведення гарантійного ремонту.

Під час
передачі плазмової панелі в ремонт в заяві було зазначено,  що ремонт буде здійснюватися протягом 30
днів,  тобто споживач був сповіщений про
той факт,  що для усунення недоліків
потрібен час понад 14 днів і мав можливість на свій розсуд прийняти рішення у
відповідності з діючим на той час Законом України «Про захист прав споживачів»
№ 1023-ХП від
12.05.91 року та Порядком гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної
заміни технічно складних побутових товарів ,
затвердженим постановою KM України від 11 квітня 2002 року № 506 із змінами від 10
серпня 2004 року № 1022.

Відповідно
до ч.1  ст. 14 Закону України „Про захист
прав споживачів" № 1023-ХП від 12.05.91 року,  який діяв на час звернення позивача з заявою
у жовтні 2005 року ,  споживач при
виявленні недоліків чи фальсифікації товару протягом гарантійного або інших
термінів,  установлених обов'язковими для
сторін правилами чи договором,  має право
за своїм вибором вимагати від продавця або виготівника: а) безоплатного
усунення недоліків товару або відшкодування витрат на їх виправлення споживачем
чи третьою особою; б) заміни на аналогічний товар належної якості; в)
відповідного зменшення його купівельної ціни; г) заміни на такий же товар іншої
моделі з відповідним перерахуванням купівельної ціни; д) розірвання договору та
відшкодування збитків,  яки він зазнав.

З огляду
на це,  судова колегія вважає,  що в данному випадку спірні правовідносини
пов'язані з проведенням гарантійного ремонту і позивач не має права вимагати
розірвання договору,  оскільки  ст. 14 вищевказаного Закону і п.16
вищевказаного Порядку зазначають,  що
вимоги споживача пред'являються за вибором споживача.

Споживач
обрав спосіб захисту своїх порушених прав у вигляді безоплатного усунення
недоліків товару.

При
передачі 27 жовтня 2005 року йому було відомо,
що строк ремонту спливає 27 листопада 2005 року. За одержанням
відремонтованого товару споживач не з'явився.

Згідно
п.40 вищезазначеного Порядку... у разі коли споживач не з'явився за одержанням
відремонтованого товару у п'ятиденний термін з дня,  визначеного у квитанції,  виконавець повідомляє його про це письмово.

Матеріали справи
свідчать,  що відповідач направляв
позивачу листи 02.12.05 року,  20.01.06
року,  03.02.06 року,  07.03.06 року зі змісту яких вбачається,  що товар було відремонтовано в термін
установлений за домовленістю сторін і пропонував споживачу узгодити час
доставки товару.

В листі
від 27 січня 2006 року (а.с. 8-9) позивач не заперечував ,  що 22.01.06 року він отримав лист відповідача
від 20.01.06 року,  в якому зазначено про
необхідність отримати товар після ремонту. Але позивач ніяких дій,  направлених на отримання товару не вчинив.

Тобто станом
на 03 лютого 2006 року,  коли споживач
звернувся з заявою про видачу із обмінного фонду товару аналогічної марки
,  йому було достовірно відомо,  що його товар відремонтовано і він може його
отримати ,  що виключає можливість
споживача скористатися правом на видачу товару із обмінного фонду.

Відповідно
підстав для стягнення неустойки за затримку видачі товару аналогічної марки із
обмінного фонду - не має.

Щодо
посилання представника позивача на п.35 Порядку....,  який встановлює строк закінчення гарантійного
ремонту,  то данний пункт визначає лише
дату з якою законодавець пов'язує початок спливу продовження гарантійного
терміну експлуатації товару і не може вважатися датою до якої включно
нараховується неустойка.

Крім
цього,  слід зазначити,  що стягнення неустойки по день фактичної
видачи товару,  якщо строк видачи
перевищує 14 днів ,  діючим
законодавством не передбачено. Неустойка нараховується у разі затримки усунення
недоліків понад установлений строк . Судовим розглядом не встановлено порушення
строків гарантійного ремонту,  а саме
строку - 30 днів,  що був встановлений за
домовленістю сторін.

Тому
судова колегія вважає,  що підстав для
стягнення неустойки у розмірі 1 відсотка вартості товару за затримку усунення
недоліків - не вбачається.

Посилання
позивача на виявлення істотних недоліків,
як на підставу для розірвання договору купівлі-продажу,  також безпідставні.

Закон
України «Про захист прав споживачів» в редакції від 01 грудня 2005 року на який
посилається позивач має застосовуватися лише до тих правовідносин,  що виникли після 01 грудня 2005 року.

Щодо
істотних недоліків,  то в розумінні
п.12  ст.
1 зазначеного Закону це недолік,
який після усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин
і його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів.

Позивач
дізнався про недолік ,  який як він
стверджує мав місце раніше і проявився знов у вересні 2005 року ,  про те що усунення недоліка потребує понад 14
днів позивач дізнався 27 жовтня 2005 року,
тобто до набуття законної сили Закону України «Про захист прав
споживачів» в редакції від 01.12.05 року.

Виходячи
з викладеного вище,  при розгляді даної
справи місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Колегія
суддів вважає,  що рішення суду
узгоджується з доказами наявними у справі і відповідає вимогам норм
матеріального і процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги не є суттєвими,  і не
дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Апелянт будь
яких доказів,  які б спростовували
висновки суду - не надав.

Посилання на
порушення відповідачем Порядку .. і невидачу відповідних квитанцій та інших
документів при прийнняті в ремонт товару,
заслуговує на увагу,  але діючим
законодавством про захист прав споживачів відповідальність за ці порушення не
передбачена.

Передаючи
товар в ремонт і не отримавши квитанцій споживач не був позбавлений права змінити
своє рішення та обрати інший спосіб захисту своих прав згідно  ст.  14 Закону україни „Про захист прав
споживачів".

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову не підлягає зміні.

Що
стосується інших позовних вимог,  то суд
першої інстанції не правильно дійшов висновку про відшкодування моральної
шкоди.

Задовольняючи
позов частково і стягуючи з відповідача суму у розмірі 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди відповідно до
ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів",  суд першої інстанції виходив з того,  що було порушено право позивача користуватись
своїм майном на власний розсуд,
гарантоване ч.1  ст. 319 ЦК України,  що з урахуванням вартості товару,  спричинило позивачу певні страждання.

З таким
висновком суду,  судова колегія не
погоджується з наступних підстав.

Згідно
ч.2  ст. 22 Закону України „Про захист
прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує
питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Як
убачається з матеріалів справи ,  у задоволенні
позовних вимог споживачу було судом відмовлено. Крім цього,  матеріали справи не містять доказів вини
відповідача в позбавлені позивача можливості користуватися придбаним товаром і
доказів щодо спричинення позивачу моральної шкоди взагалі.

Відповідно
до п.2 ,  п.3 ч.1  ст.
309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є
недоведеність обставин,  що мають
значення для справи,  які суд вважав
встановленими і невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких
обставин ,  рішення суду підлягає
зміні,  оскільки позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди - задоволенню не підлягають.

Керуючись  ст. 14,
ч.2  ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» № 1023-ХП від 12.05.91 року та Порядком гарантійного
ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових
товарів ,  затвердженим постановою KM України
від 11 квітня 2002 року № 506 із змінами від 10 серпня 2004 року № 1022,   ст.
ст.  10,  11,
60,  213,  215,
303,  304,  307,
308,  п.2,  п.3 ч.1 309,
ч.2  ст. 314 ,  316 ,
317, 319 ЦПК України , судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  який діє від імені
ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 28.04.2007 р. -змінити.

В задоволенні
позову ОСОБА_2 до приватної фірми «Орнатус» про відшкодування моральної шкоди -
відмовити ,  в іншій частині рішення
залишити без змін.

Рішення суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання законної
сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Верховного Суду України.