Справа №2 - 504 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16    березня 2007 року Уманський
міськрайонний суд Черкаської

області в
складі: головуючого - судді     Стародуба О.В.

при секретарі                                                 Стефанюк
Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини А3024 про стягнення
грошової компенсації за продовольче забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до військової частини А3024 про стягнення грошової
компенсації за продовольче забезпечення, в сумі

17    457 гривень 37 копійок
посилаючись на те, що він проходив дійсну

військову службу
у військовій частині А3024 з 02.09.1999
року по

31.10.2005 року.

Наказом
Головнокомандувача військами ППО ЗС України від 26.10.2005 року №
238 був звільнений з військової служби відповідно до п.67 підпункту
"б" (за станом здоров'я) та відповідно до наказу командира військової
частини А3024 від 31.10.2005
року № 221 був
виключений зі списків військової частини А3024.

Згідно ч. 2 ст. 17 Конституції
України "... Держава
забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в
Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх
сімей". До того ж ч. 2
ст. 9 Закону
України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей" роз'яснює, що військовослужбовці одержують за рахунок держави
грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, по їх
бажанню, грошову компенсацію". А згідно ч. 4 ст. 9
порядок і розміри грошового і матеріального забезпечення
військовослужбовців і компенсації замість продовольчих пайків встановлюються
Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта грошових доходів.

На вимогу
вищезгаданих законів, з метою раціонального забезпечення військовослужбовців
продовольством, Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 316 від 12.03.1996 року "Про
норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил
України і інших військових формувань.".

Відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.1996
року № 316 до 10.03.2000 року я
забезпечувався продовольчим пайком по нормі № 7 {згідно посади), а з 11.03.2000 року Законом України "Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів" від 17.02.2000
року, була припинена дія ч. 2
ст. 9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх
сімей" в частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і
речового майна або, по їх бажанню, грошової компенсації.

Але цей пункт не
відміняє ч. 1 ст. 9 даного Закону,
який гарантує матеріальне, продовольче і інші види забезпечення
військовослужбовцям. Ніхто не має права обмежувати військовослужбовців і членів
їх сімей в правах і свободах, встановлених законодавством. Отже, у зв'язку з
тим, що дія норми № 7 постанови
Кабінету Міністрів України припинена, мене повинні були перевести на іншу норму
продовольчого забезпечення. Оскільки якнайменшу вартість цих всіх норм
продовольчого забезпечення має норма №
1 (загальновійськова),
то мене повинні були забезпечувати

2

саме за даною нормою. Згідно ст. 16 Закону України
"Про Збройні Сили України" в редакції від 05.10.2000 року вказано, що
держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і осіб,
звільнених в запас, а також гарантує отримання за рахунок держави фінансової,
речової, продовольчої і інших видів забезпечення, що в черговий раз підтверджує
моє гарантоване державою право на забезпечення мене продовольством.

На виконання
вимог ст. 16 Закону
України «Про Збройні Сили України» постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 426 були затверджені
норми харчування військовослужбовців і інших військових формувань.

Також слід
вказати на те, що частина 3
статті 22 Конституції
України вимагає: "...при ухваленні нових законів або внесенні змін до
діючих законів не допускається зменшення змісту і об'єму існуючих прав і
свобод".

Враховуючи
вищевикладене, позивач вважає, що порушено його законне гарантоване державою
право на отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави, внаслідок
чого у військовій частині утворилася заборгованість переді ним в сумі - (без
компенсації) 12318 грн. 92 коп. в період з 11.03.2000 року по 31.10.2005 року :

-з 11.03.2000 р. по 30.06.2000 p.- 112 добових норми
вартістю 3,60 грн.
складає 403 грн.20 коп.

-з 01.07.2000 p. no
30.9.2000 p.- 92 добових
норми вартістю 4,95 грн.
складає 455 грн.40 коп.

- з 01.10.2000р.по
30.11.2002 p.-
791 добових
норми вартістю 5,97 грн.
складає 4722 грн.27 коп.

-з 01.12.2002 р. по 30.11.2003 p.- 365 добових норми
вартістю 5,36 грн.
складає 1956 грн.40 коп.

-з 01.12.2003 р. по
31.03.2004р.- 122 добових
норми вартістю 5,83 грн.
складає 711 грн.26 коп.

з 1.04.2004 року по
31.12.2004р. - 275 добових
норми вартістю б,37грн. складає 1751
грн. 75 коп.

-з 1.01.2005 року по
30.04.2005р. - 120 добових
норми вартістю 7,04 грн.
складає 844 грн. 80 коп.

-з 1.05.2005 року по
31.10.2005р. - 184 добових
норми вартістю 8,01 грн.
складала 1473 грн. 84 коп.

Відповідно до
Закону України від 19 жовтня 2000 р. № 2050-Ш «Про
компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їхньої
виплати» і постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. (з урахуванням
змін внесених постановами КМУ від 09.08.2001р. №958 і від 31.03.2003р. №43)
компенсація втрати частини грошового змісту через порушення терміну його
виплати складає 5138 грн. 4 5 коп.

Керуючись ч. 2 ст. 17 Конституції
України, ст. 9 Закону
України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх
сімей», ст. 16 Закону
України «Про Збройні Сили України» постановою Кабінету Міністрів України №316 від 12.03.1996 p., Постановою
Кабінету Міністрів України №
426 від 29.03.2002 р.;
ст.ст.123, 126 ЦІЖ України позивач просить визнати дії військової
частини А3024 незаконними, та стягнути на його користь компенсацію за
продовольче забезпечення в сумі 17
457 грн.37 коп.

В судовому
засіданні позивач змінив свої позовні вимоги, доповнивши їх і просив суд,
стягнути з вч А3024 на його користь 22
246 гривень 86 копійок,
додавши розрахунок компенсації та заяву про внесення змін до позову.

Представник
військової частини А3024 проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення як обґрунтований і документально підтверджений.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 15,57,212,213,214,215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовом ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з
військової частини А3024 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за продовольче
забезпечення в розмірі 22
246 гривень 8 6 копійок.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в десятиденний строк з дня
його проголошення - заяви
про апеляційне оскарження та після цього протягом
двадцяти днів - апеляційної
скарги.

Суддя: