Справа №2-1740 2007р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

20 квітня 2007р.                                              Терновский
районний суд м. Кривого Рогу

у складі:
головуючого, судді                                -
Потьомкіна О.П.

при
секретарі                                       -
Паращенко В.Д.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільна справа
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі
- продажу квартири дійсним, -

УСТАНОВИВ:

23.03.2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу квартири дійсним та просить
визнати договір куплі - продажу квартири АДРЕСА_1, який мав місце 09 липня 2006
року між нею та відповідачами, визнавши за нею право власності на вказану
квартиру та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати у розмірі 830
грн.

Позивач ОСОБА_1 в обгрунтування своїх позовних вимог
вказує, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 і ОСОБА_3. Квартира належить
відповідачам на праві спільної часткової власності, а саме - ОСОБА_2 -13
частка квартири, ОСОБА_3 - 23 частки квартири, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло та свідоцтвом про право на спадщину. На початку
березня 2006 року їй стало відомо про те, що вони мають намір продати свою
квартиру. Обставини мого особистого життя складались таким чином, що йї
потрібно було придбати житло у Тернівському районі міста, а тому пропозиція
продавців її зацікавила, бо з'явилась можливість реалізувати свої плани. Місце
знаходження квартири, розташування, технічний стан, а також об'явлені
продавцями умови продажу її повністю влаштовували. Вони з продавцями
обміркували продажну ціну, порядок передачі житла та питання, пов'язані з
оформленням документів на житло. Згідно з обумовленістю, обов'язки по
оформленню відповідних документів в БТ1 брав на себе ОСОБА_2, після чого вони
повинні були посвідчити цю угоду у нотаріуса з розподілом витрат пополам. При
знайомстві з продавцями їй стало відомо, що це - батько та син. В 2002 році
померла дружина ОСОБА_2, мати ОСОБА_3, спадкоємцями якої вони були, але на час
їхнього знайомства свідоцтво про право на спадщину вони не отримали. Батько не
приховував

того, що син його вживає наркотичні засоби, на що тратить
всі гроші, з вказаної квартири виніс і продав все майно, яке там було, навіть
газову плиту. У зв"язку з цим батькові вдалось умовити сина продати
квартиру і переїхати жити до нього в с
Орджонікідзе Криворізького району Дніпропетровської області, в надії на те,
що можливо буде сину позбавитись наркотичної залежності. Вони досягли
домовленості, що нотаріально укладуть договір купівлі-продажу після отримання
продавцями свідоцтва про право на спадщину. 23 квітня 2006 року ОСОБА_2
повідомив, що вони отримали документи на спадщину і готові продати їй квартиру.
Вони домовились, що 29.04.2006 року всі зустрінуться біля нотконтори приватного
нотаріуса ОСОБА_4, на житловому масиві РУ ім. Леніна і здійснять договір
купівлі-продажу. В обумовлений час з'явився тільки ОСОБА_2, він був дуже
схвильований і повідомив, що син знову почав вживати наркотики, пішов з дому і
йому місце знаходження його невідоме. Вона домовилась з батьком, що як тільки
син з'явиться, вони їй повідомлять. Після цього ОСОБА_2 декілька раз приходив і
ставив до відома, що син бродяжничав
і він його змоги знайти немає. Вона розуміла, що їх угода за таких обставин
не відбудеться. Знову ОСОБА_2 звернувся до неї тільки 8 липня 2006 року і
повідомив, що він відшукав сина і вони можуть заключите угоду. Вони вирішили, що для скорішого оформлення
договору купівлі-продажу вона разом з ОСОБА_2 10.07.2006 року поїде в БТІ, де
власник житла зробить замовлення на довідку-характеристику на квартиру, за
виконання роботи по оцінки житла, а всі витрати буде сплачено нею. На другий
день відповідачі звернулись до неї з проханням до нотаріального посвідчення
угоди сплатити їй гроші за квартиру, посилаючись на те, що ОСОБА_3 повинен до
10.07.2006 року терміново сплатити борги, несплата яких загрожує його життю, а
вони в свою чергу значно знижують ціну на житло і віддають їй всі
правовстановлюючі документи на квартиру. Вона з розумінням поставилась до
ситуації, що склалася, крім того, вона не хотіла втратити можливість придбати
квартиру, яка коштувала значно дешевше в порівнянні з ринковими цінами у місті
на житло, а тому вона погодилась на їхню пропозицію. Підтверджуючи свої наміри,
відповідачі 9 липня 2006 року в присутності свідка склали розписку, в якій
підтверджували факт отримання ними грошей за квартиру у розмірі 10 тисдоларів,
що дорівнювало 50 тис. гривен. Крім цього, вони віддали їй ключі від квартири і
всі документи і не заперечували, щоб вона вселялась у житло. Договір
купівлі-продажу ми домовились оформити 15 липня 2006 року. 13 липня 2006 року
увечері до неї приїхав ОСОБА_2 і повідомив, що син затриманий Тернівським РВ
м.Кривого Рогу за збут наркотиків. Ні ОСОБА_2, ні вона не знали, що роботи далі
і яким чином засвідчити їх домовленість. Вони мали надію, що ОСОБА_3 буде
призначене покарання без позбавлення волі і тому вирішили очікувати на вирок
суду, бо іншим чином засвідчити договорі вони не могли. 19 жовтня 2006 року
Тернівський районний суд засудив ОСОБА_3 і призначив йому покарання у вигляді 4
років позбавлення волі. Після суду ОСОБА_2 почав її уникати. Вона неодноразово
їздила до нього у село, де він мешкав, але застати його дома не могла. Зі слів
сусідів вона довідалася, що батько вкрай болісно сприйняв те, що сталось з
сином, захворів і його забрав до себе жити старший син. Тільки у лютому 2007
року вона через довідкове бюро довідалась, де мешкає ОСОБА_2 При зустрічі він
не заперечував належним чином посвідчити їх угоду, але при цьому повідомив, що
на 23 частки квартири державним виконавцем накладений арешт. До теперішнього
часу це питання так і не вирішене і без звернення до суду в неї немає змоги
узаконити свої права на квартиру. Вважає, що вони з відповідачами, як сторони правочину,
виконали один перед одним взяті на себе зобов'язання, що свідчить про повне
виконання умов договору і не суперечить вимогам ст.220 ч 2 ГК України, а тому
їх правочин може бути визнаний дійсним. Крім того, просить стягнути з
відповідачів на її користь судові витрати.

Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному
обсязі та уточнила, що в позовній заяві вказана помилкова сума судового збору
500 грн -це описка, правильна сума - 172 грн, а тому просить стягнути з
відповідачів судових витрат у розмірі всього - 502 грн.( 172 грн.-судовий збір,
30 грн. - витрати на ІТЗ та 300 грн. надання юридичної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі,
підтвердив факти, викладені в поясненнях позивача, не заперечує проти визнання
договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним та проти стягнення з нього
судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав
у повному обсязі, підтвердив факти, викладені в поясненнях позивача, не
заперечує проти визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним та
проти стягнення з його довірителя судових витрат.

Представник 3-ї особи Василюк О. В. - державний виконавець Тернівського
відділу ДВС Криворізького МУЮ проти позову не заперечує, вважаючи вимоги
позивача обґрунтованими та законними.

Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом установлено, що власником власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності -а.с. 7, свідоцтвом
про право на спадщину - а.с.8, витягом з реєстру прав власності на нерухоме
майно - а.с.9.

Також, судом встановлено, що 09.07.2006 року між сторонами по справі
склалась домовленість про купівлю - продажу спірної квартири, та у присутності
свідків вони склали розписку, в якій підтверджували факт передачі відповідачам
грошей за квартиру у розмірі 10 тисяч американських доларів та ключів від
квартири і всіх правоустановчих документів на цю квартиру. - а.с.6.

У такий спосіб позивач виконала взяті на себе зобов'язання за договором
купівлі-продажу квартири в частині оплати повної суми за вищевказаним
договором. У свою чергу, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надала їй вищевказану
квартиру для безперешкодного користування разом з правовими документами -
а.с.6, що свідчить про справжню волю сторін, не довівши цей правочин до
нотаріального посвідчення, про що було домовлено у розписці, із-за того, що
ОСОБА_3 був засуджений до позбавлення волі - а.с.11,12.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності
здобувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності в набувача
майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлене
договором або законом.

Суд вважає, що сторони правочину, виконали один перед одним взяті на себе
зобов'язання, що свідчить про повне виконання умов договору і не суперечить
вимогам ст.220 ч 2 ГК України, а тому правочин слід визнати дійсним та визнати
право власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем -ОСОБА_1 та стягнути з
відповідачів на її користь судові витрати.

На підставі ст.ст. 202,207,219, ч. 2 ст.220, ч.ч.І, 2 ст.
328, ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.
15„30,62,172,202-203,273 ч.2 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати дійсним правочин з купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, який
мав місце 09 липня 2006 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку судових витрат у розмірі
всього - 502 грн.( 172 грн. - судовий збір, 30 грн. - витрати на ІТЗ та 300 грн. надання юридичної допомоги) на
користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський
районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.