Справа № 2-4960/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2007 р. Ленінський  районний суд м. Харкова  в складі:

головуючого
судді                   Проценко
Л.Г.

при секретарі                          Геворгян С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання
права власності на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним
права власності на предмет іпотеки - нежитлову будівлю літ. А/27-1, загальною площею
59,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, зазначивши, що вказане нерухоме майно за
договором іпотеки було передано йому в забезпечення виконання зобов'язань за
договором позики, укладеним між позивачем та відповідачем, відповідно до якого
позивач передав відповідачу грошові кошти на певний термін та які відповідач
повинен був повертати частками щоквартально. Однак, відповідачем умови договору
позики не виконуються, грошові кошти не повертаються.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному обсязі і просив визнати за позивачем право
власності на предмет іпотеки, т.я. відповідач не виконав зобов'язання за
договором позики.

Відповідач позов визнав, вказав що не може виконати
зобов'язань за договором позики, т.я. у нього важке матеріальне становище.

3-я особа ОСОБА_3 проти задоволення позову не
заперечувала і пояснила що знала про борг чоловіка і про те що було укладено
договір іпотеки.

Суд, вислухавши пояснення і доводи представника позивача,
відповідача, 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини:

27 грудня 2004р. між позивачем та відповідачем було
укладено договір позики, а 12 березня 2005р. відповідач, вже перебуваючи
у шлюбі, за згодою своєї дружини - ОСОБА_3, уклав з позивачем договір про
внесення змін до договору позики. Згідно договору позики від 27 грудня 2004
року та договору від 12 березня 2005 року про внесення змін до договору позики
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 1500000,00 (один
мільйон п'ятсот тисяч) грн., що підтверджується розписками від 27.12.2004р. та
від 12.02.2005р.(а.с.7,8,15,16)

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором
позики, 27 грудня 2004р. між позивачем та відповідачем було укладено договір
іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_2 в іпотеку належну йому нежитлову
будівлю літ. А/27-1, загальною площею 59,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.
Предмет іпотеки був оцінений сторонами у загальну суму 1500000,00 (один мільйон
п'ятсот тисяч) грн., що еквівалентно 285714 доларам 86 центам США із розрахунку
1 долар США = 5 грн. 25коп. 30.10.2007р. були внесені зміни до договору
іпотеки.(а.с.9-13)

Згідно умов договору позики та договору іпотеки
відповідач зобов'язався повернути позивачу суму позики до 12.03.20015р., таким
чином: щоквартально сплачуючи готівкою до 10 числа першого місяця наступного
кварталу суму у розмірі 37500,00 грн., що еквівалентно 7142 доларам 86 центам
США, до повного погашення боргу.

В порушення умов договору позики відповідач не здійснював відповідні щоквартальні
платежі, при цьому заборгованість відповідача станом на 19.11.2007р. склала
375000,00 грн., що еквівалентно  71
428  доларам  57 центам США.

Факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за
договором позики підтверджується його поясненнями у судовому засіданні,
відсутністю у нього розписки про повернення позивачеві частки або повної суми
позики, яку б позивач мав би надати відповідачу відповідно до умов п. 1
договору іпотеки, або повернути відповідний оригінал розписок.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Пунктом 2.4 договору іпотеки передбачено, що
іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі: -
порушення будь-яких умов, зобов'язань, передбачених цим договором, в тому числі, що зазначені в п. 1, та
договором позики; - якщо в момент настання будь-якого терміну виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, воно не буде виконано
частково (наприклад, в разі несвоєчаснї сплати суми позики, її частини, штрафу)
або повністю; - в разі простроченя повернення чергової частини позичених грошей
у будь-який із встановлених п. 1 строк.

Отже в результаті порушення відповідачем умов договору
щодо повернення чергової частини позичених грошей у встановлені строки позивач
отримав право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі
порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок
предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Пріоритет права
іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета
іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог
інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають
задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що також відповідає умовам п.
3.2.5. договору іпотеки, та на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки.

Отже, виходячи із системного аналізу Закону
України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право на задоволення його вимог за
рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими особами виходячи з принципу
пріоритету зареєстрованих прав та обов'язків на нерухоме майно, передане в іпотеку
шляхом отримання у власність предмету іпотеки, а у даному випадку - нерухомого
майна.

Порушення прав позивача в даному випадку є наслідком
неналежного виконання відповідачем умов зобов'язань у відповідності до ст. 610 ЦК України.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, у т.ч. і права
власності на майно.

З огляду на
вищевикладене, суд вважає, що позивачем
доведені обставини на які він посилається в
позові, а
тому суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, і такими,  що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Крім того, суд вважає, що з відповідача в порядку ст.88
ЦПК України, та Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку
оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ
та їх розмірів” № 1258 від 21 грудня 2005 р. з відповідними змінами, підлягає
стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1700 грн. оплаченого
судового збору та 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 610 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 33,
37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.  10, 11, 60, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про
визнання права власності на предмет іпотеки задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю літ. А/27-1, загальною площею
59,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, в порядку звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати , понесені зі сплатою державного мита в розмірі 1700 (одна тисяча
сімсот) грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
цивільних справ в розмірі 30 (тридцять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку
до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.
Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної
скарги або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя