Справа №2-72907
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14
червня 2007 року.

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді
Решетар В.І. при секретарі при секретарі Тиводар В.І. з участю позивача ОСОБА_1
його представників ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 її
представника - ОСОБА_5, відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника третьої
особи Тячівської райдержнотконтори - ОСОБА_8, третьої особи ОСОБА_9 розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тячів цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 ОСОБА_6, ОСОБА_7 та третіх осіб на боці відповідачів
ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_12, Тячівської державної нотаріальної
контори та приватного нотаріуса ОСОБА_13 про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсним та визнання договору купівлі-продажу будинку
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки та третіх осіб про
визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та просить
визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку.

Позивач посилається на те, що його баба, ОСОБА_12, яка померла в
ІНФОРМАЦІЯ_1 році, все своє майно заповідала йому. На час її смерті у її
власності знаходився житловий будинок АДРЕСА_1. В цьому будинку він проживав з
батьками від народження, був і є у ньому прописаний. Про те, що баба написала
заповіт на нього знали всі їхні родичі. Заяву про прийняття спадщини він у
нотаріальну контору не подавав, так як у цьому не було необхідності. Крім нього
та його сім'ї у будинку продовжувала проживати відповідачка - його мати. У
квітні 2006 р. йому стало відомо, що вона таємно від нього отримала у
нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний
будинок в цілому хоча добре знала про заповіт на його ім'я. Коли він звернувся
в суд з позовом про визнання цього свідоцтва недійсним відповідачка продала
спірний будинок дружині його брата ОСОБА_6 Його
брат, ОСОБА_7 і його дружина також знали про наявність та зміст заповіту, а
отже і про те, що відповідачка не мала права продавати цей будинок.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини зазначені в
позовній заяві та заяві про розширення позовних вимог і відмовились від вимог в
частині продовження строку на прийняття спадщини за заповітом.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що про заповіт
матері на ім'я позивача вона не знала. Так як вона єдина із спадкоємців першої
черги після смерті матері залишилася проживати у спірному будинку - тобто
прийняла спадщину - то подала заяву у нотаріальну контору про видачу їй
свідоцтва про право на спадщину за законом. Після цього вона продала цей
будинок ОСОБА_6

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовні вимоги також не визнали при цьому
пояснили, що про існування заповіту їм не було відомо. Сумнівів у тому, що
ОСОБА_4 має право продавати спірний будинок вони не мали. Вважають себе
добросовісними набувачами будинку.

2

Представник Тячівської державної   нотаріальної   контори
завідуюча нотконторою ОСОБА_8 просить у задоволенні позовних вимог
відмовити, так як про наявність заповіту нотаріальнійконторі нічого не було
відомо і свідоцтво про право на спадщину за законом видано у відповідності до
закону.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_13 в судове засідання не з'явилась,
хоч належним чином була повідомлена про місце та час слухання справи, суду
причин неявки не повідомила, а також заяви до суду з вимогою про відкладення
розгляду справи та зазначенням причин не явки не надіслала за таких обставин,
суд вважає справу слід вирішити без участі третьої особи.

Третя особа ОСОБА_9 позовні вимоги визнала та пояснила, що вона
та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є дітьми покійної ОСОБА_14 та їм було задовго до смерті
було відомо про наявність заповіту на ім'я позивача ОСОБА_1. Це не було
секретом. Після смерті їх матері, з них ніхто не звертався з заявою про
прийняття спадщини, так як вони знали що будинок повинен залишитися ОСОБА_1

Треті особи в справі ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в судове засідання не
з'явились, однак подали суду письмове клопотання про розгляд справи без їх
участі

Заслухавши сторін та учасників судового розгляду, розглянувши та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог
позивача ОСОБА_1 слід відмовити виходячи з слідуючих підстав.

Відповідно оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом
посвідченого 28 березня 2006 року Тячівською райдержнотконторою (а.с.4)
спадкоємцем майна померлої ОСОБА_14 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року є відповідач
її дочка ОСОБА_4 та спадкове майно складається з житлового будинку в цілому від
АДРЕСА_1.

Підставою видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом
явилось - звернення з заявою відповідача ОСОБА_4 у відповідності з вимогами
цивільного законодавства до Тячівської райдержнотконтори про прийняття спадщини
по закону як спадкоємця першої черги та особою, що з сім'єю з дня народження
проживала в спірному будинку АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_15 який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджується свідоцтвом про його смерть(а.с.24) та
смерті матері яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Наявність заповіту від імені померлої ОСОБА_14 в користь позивача ОСОБА_1
(а.с.5) не свідчить, що позивач набув право власності на спірний будинок
відповідно до вказаного заповіту так як він не подав у відповідності до вимог
ст. 1270 ЦК України заяву про прийняття спадщини по заповіту після відкриття спадщини
тобто після смерті баби ОСОБА_14.

Питання про продовження строку на прийняття спадщини по заповіту позивач
перед нотаріальною конторою після відкриття спадщини не порушував.

Не заслуговує на увагу посилання позивача про те, що йому не було відомо
про наявність заповіту в його користь від імені покійної баби ОСОБА_14 та про
заповіт йому стало відомо лише в березні 2007 року з тих підстав, що заповіт
було посвідчено 13 жовтня 1986 року та протягом довготривалого строку про
наявність заповіту знали всі члени сім'ї.

Проживання позивача ОСОБА_1 у спадковому будинку не свідчить про прийняття
ним спадщини як особою, що її прийняла шляхом проживання в спадковому будинку з
тих підстав, що першою чергою спадкування майна являється відповідач в справі
ОСОБА_4 яка являється дочкою спадкодавця покійної матері ОСОБА_14. Інші діти
спадкодавця в спадковому будинку не проживають, з заявами про спадкування до
нотконтори не звертались.

3

У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України в (ред 1960 р), який діяв на час
відкриття спадщини, відповідач ОСОБА_4 як спадкоємець 1-ї черги прийняла
спадщину вступивши в управління спадковим майном - житловим будинком.

Після чого, набувши право власності на спірний будинок відповідач ОСОБА_4
15 червня 2006 р. продала будинок своїй невістці ОСОБА_6 та
на час посвідчення договору купівлі продажу на думку суду якихось обставин які
б перешкоджали відчуженню будинку не було, а тому підстав для визнання договору
купівлі продажу будинку АДРЕСА_1 не має.

Показаннями третьої особи ОСОБА_9, про те, що відповідачка ОСОБА_4 знала про
наявність заповіту не може бути допустимим доказом в справі так як нічим іншим
більше не стверджується.

А тому, керуючись ст.ст. 80, 212-215 ЦПК України, ст. 549 ч.1 ст.ст. 230,
388, 1223-1270 ЦК України,
суд

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнаня недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом посвідчене нотаріусом Тячівської державної нотаріальної
контори від 28 березня 2006 року за реєстровим НОМЕР_1 згідно якого
ОСОБА_4  успадкувала майно ОСОБА_14 -
відмовити.

Відмовити в позові ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу
посвідченого приватним нотаріусом 15 червня 2006 року згідно якого ОСОБА_4
продала, а ОСОБА_6 купила житловий будинок АДРЕСА_1.

Заява про оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду, а апеляційна скарга протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження в апеляційний суд Закарпатської області
через Тячівський районний суд з подачею копії скарги до апеляційного суду.