Справа № 22-
790/2007 р.                                   Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія 19                                                                                ЦюриТ.В.
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області

від 21 березня
2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого : Матківської М.В.

Суддів :
Чуприни В.О., Камзалова В.В.

При
секретарі: Шевчук Л.В.

За участю : позивачаОСОБА_2. і її представника ОСОБА_3,
відповідачаОСОБА_1

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1і ОСОБА_2на рішення Замостянського
районного суду м. Вінниці від 21 листопада 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_2до ОСОБА_1про відшкодування моральної шкоди, -

Встановила:

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 21
листопада 2006 року частково задоволено позов ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1на
користь ОСОБА_2моральну шкоду в сумі 1000 гр. В решті позову в задоволенні
відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду і постановити нове, яким відмовитиОСОБА_2. в задоволенні позову.

Зазначила, що судове рішення є незаконним, несправедливим
і таким, що підлягає скасуванню, оскільки постановлено з порушенням норм
процесуального та матеріального права; має місце недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд вважав встановленими та має місце
невідповідність висновків суду обставинам справи.

2

В апеляційній
скарзіОСОБА_2. просить змінити рішення суду, її позовні вимоги повністю
задоволити і стягнути зОСОБА_1 на її користь моральну шкоду в сумі 10 000 гр.,
судові витрати та вартість оплати правової допомоги в сумі 500 гр.

Зазначила, що
судом правильно встановлені обставини справи, проте висновки суду не
відповідають цим обставинам. Суд при визначенні розміру моральної шкоди з
урахуванням розумності, виваженості та справедливості, не врахував тривалість
періоду негативного психоемоційного впливу, суттєве порушення установленого
способу життя та планів на майбутнє, необхідність тривалого лікування.

Апеляційні скарги не підлягають до
задоволення за таких підстав.

Суд першої
інстанції встановив, що 16.12.2002 року відбулася розширена нарада при
директорові СЗОШ № 12 м. Вінниці, де розглядалося питання про надання щорічних
винагород за сумлінну працю всім вчителям, в списку яких була позивачОСОБА_2.
Нараду проводив директор школи Олійник Б.Б. та голова профспілкового
комітетуОСОБА_1, яка являлася ініціатором прийняття незаконного рішення
розширеної наради про позбавленняОСОБА_2. щорічної винагороди за сумлінну
працю.

Також суд встановив,
щоОСОБА_1 ввела в оману педколектив, повідомивши неправдиву інформацію про те,
що нібитоОСОБА_2. написала безпідставну скаргу на вчителя ОСОБА_4до управління
освіти, що призвело до того, що більшість членів педагогічного колективу
проголосували на розширеній нараді про позбавленняОСОБА_2. щорічної винагороди
за сумлінну працю. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від
25.02.2004 року рішення розширеної наради при директорові СЗОШ № 12 м. Вінниці
від 16.12.2002 року визнано неправомірним. За наказом директора Вінницької СЗОШ
І-Ш ступенів № 12 від 10.06.2004 року № 54-кОСОБА_2. виплачено щорічну грошову
винагороду за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов'язків у 2002
році в сумі 184 гр.

Суд встановив,
щоОСОБА_1 своїми діями заподіялаОСОБА_2. моральну шкоду, яка виразилася в
погіршенні стану її здоров'я, в порушенні її нормальних життєвих зв'язків,
пов'язаних з необхідністю зміни нею місця роботи. З урахуванням перенесених
позивачем моральних страждань суд частково задоволив позов в сумі 1 000 гр.

По даній справі
цивільні відносини виникли і закінчили своє існування в 2002 році, тобто до
набрання чинності Цивільним Кодексом України, 2004 року, тому до них слід
застосувати положення Цивільного Кодексу України, 1963 року.

Відповідно до ст. 440-1 ЦК України ( в редакції 1963 року) моральна (немайнова)
шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила
їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не
доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода
відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду
незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається
судом з урахуванням

3

суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка
заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших
негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Суд першої інстанції повно встановив всі обставини, що
мають значення для справи, всебічно і об'єктивно дослідив наявні в справі
докази та дав їм вірну оцінку. Достовірно встановлено, що 16.12.2002 року
відбулася розширена нарада при директорові СЗОШ № 12 м. Вінниці ( з участю
адміністрації школи, голів асоціацій та методоб'єднань школи, а. с. 39-46);
30.10.2002 року відбулося розширене засідання профкому та дирекції школи № 12
(протокол № 6, а. с. 47) і відбулися профспілкові збори СЗОШ № 12*на яких були
присутні 62 члени профспілки і де директор школи Олійник Б.Б. доповів про
скаргу, яка надійшла на адресу управління освіти Вінницької міської ради
відОСОБА_5 (чоловікаОСОБА_2.) на вчителя історії ОСОБА_4та запропонував голові
профкомуОСОБА_1 зачитати скаргу, що вона зробила (протокол № 4, а. с. 38). По
ініціативіОСОБА_1 було прийнято рішення ( а. с. 45), яке визнано незаконним
рішенням суду ( а. с. 5) іОСОБА_2. було виплачено щорічну грошову винагороду за
сумлінну працю та зразкове виконання службових обов'язків у 2002 році в сумі
184 гр. ( а. с. 37, 49).ОСОБА_2. 1.11.2002 року подала заяву про перевід її до
іншої школи, так як в школі № 12 на неї чиниться тиск з боку профкому та
окремих членів педагогічного колективу. Наказами начальника управління освіти
Вінницької міської ради № 1238-к від 4.11.2002 року і № 1239-к від 4.11.2002
рокуОСОБА_2. переведена до СЗОШ І-Ш ступенів № 4 м. Вінцині ( а. с. 83-84).

Отже, судом вірно встановлено, щоОСОБА_1 протиправними
діями, які знаходяться в причинному зв'язку із заподіяною шкодою,
причинилаОСОБА_2. моральну шкоду. Відповідач не довела, що шкода причинена не
по її вині.

При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає до
стягнення, суд, врахувавши характер і обсяг моральних страждань, яких
зазналаОСОБА_2. та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості,
істотності вимушених змін в її житті, ступеню вини відповідача, визначив до
стягнення 1 000 гр.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції вірно частково задоволив позовні вимогиОСОБА_2., в сумі 1
000 гр.

Отже, рішення суду є законним і обгрунтованим, а тому не
підлягає скасуванню, а апеляційні скарги не підлягають задоволенню, оскільки їх
доводи не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1та ОСОБА_2відхилити.

4

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 21
листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного
Суду України протягом двох місяців.