РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-О-65/2007

23
квітня 2007 року
Бериславський районний суд Херсонської області в складі:    головуючого судді      Радченко С.В.

«   при секретарі          Глушковій Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бериславі справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту
постійного проживання на території України; зацікавлена особа: УМВС України у
Херсонській області,

В С ТА Н О В И В:          ,

ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на
території України станом на 24.08.1991
року, посилаючись на те, що він в лютому 1991 року, разом зі своїми батьками приїхав на постійне місце
проживання з республіки Вірменія в Україну, а саме в с.Н.Каїри, Бериславського
району, де проживає до цього часу безвиздно, за виключенням декількох місяців в
1997 році,
коли виїжджав у Вірменію. Займається підприємницькою діяльністю, тобто має
законне джерело доходу. Проживає у будинку батьків, тобто на законних
підставах. З данного місця
проживання нікуди не виїжджав, тобто проживає на території України безперервно.
Зараз хоче піти працювати орган місцевого самоврядування, але для цього йому
необхідно прийняти громадянство України. У паспортному відділенні РВ УМВС йому
відмовили в видачі паспорту та рекомендували звернутися до суду.

У судовому
засіданні заявитель наполягав
на задоволенні свого прохання. Пояснив, що встановлення факту проживання йому
необхідне для отримання всіх прав та обов'язків громадянина України. З лютого 1991 року він
проживає на території Новокаїрської селищної ради. Вважає, що встановлення
факту проживання дасть йому змогу отримати громадянство України, так як на
момент проголошення незалежності, він проживав на її території, і з того часу
проживає в Україні безперервно.

Представник УМВС
- начальник ВГІРФО
Бериславського РВ УМВС Воронова Н.М. у судовому засіданні заяву підтримала.

Суд, вислухавши
пояснення заявника та дослідивши матеріали справи вважає заяву підлягаючою
задоволенню.

Відповідно до
ст.З п. 1 Закону
України „Про громадянство", особа, яка проживала на території України
станом на 24.08.1991 року,
тобто на момент проголошення незалежності України і перебувала у громадянстві
колишнього СРСР, але не має паспорта громадянина колишнього СРСР, має право
звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на
території України станом на 24.08.1991
року.

ОСОБА_1 не має
паспорта колишнього СРСР, тому встановлення факту проживання має для нього
юридичне значення.

Факт постійного
проживання на законних підставах заявителя
в смт.Козацьке, Бериславського району на момент проголошення незалежності
України підтверджується довідкою із сільської ради (а.с.6), відповідно до якої
ОСОБА_1 проживає в зазначеному селі з лютого 1991 року.

Допитані у
судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підтвердили, що ОСОБА_1 приїхав до с.Н.Каїри в лютому 1991 року, і з того
часу проживає в селі безперервно.

Таким чином, у
судовому засіданні знайшов своє підтвердженя факт постійного проживання ОСОБА_1
на території України станом на 24.08.1991
року.

Керуючись ст.ст.
203,271-275 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву
задовольнити. Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом
на 24 серпня 1991 року безперервно
проживав, і з того часу безперервно проживає на території України.

На рішення суду
може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
Бериславський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

С.В. Радченко