Справа № 2- 869 / 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 травня 2007 року Києво-Святошинський районний суд в
складі головуючого судді Дубае
Т.В. при секретарі Рудіч М.П. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки,-

встановив:

У  січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом.

В позовній заяві посилався на те, що на підставі сертифікату на право на
земельну частку (пай), виданого Києво-Святошинською райдержадміністрацією 30
березня 2000 року, йому належала земельна ділянка із земель КСП
"Шпитьківське" розміром 1,2263 га.

9 червня 2004 року позивач видав відповідачеві ОСОБА_2 довіреність, якою
уповноважив відповідача отримати Державний акт на право власності на цю
земельну ділянку , після чого продати чи обміняти її за ціною та на умовах,
відомих позивачу. В той же день відповідачем було укладено від імені позивача
попередній договір з ОСОБА_5 про майбутній продаж земельної ділянки, в якому
були оговорені істотні умови майбутнього договору, зокрема, ціна ділянки -14000
грн.

Проте відповідач ОСОБА_2 отримавши 11 травня 2005 року
державний акт про право власності позивача на земельну ділянку, 11 липня 2005
року від імені позивача продав земельну ділянку іншій особі - ОСОБА_6 на умовах
та за ціну, які не були обумовлені з позивачем. До того ж, відповідач не
повернув позивачеві кошти в сумі 70953 грн., виручені від продажу земельної
ділянки. Посилаючись на те, що відповідач вчинив правочйн з перевищенням повноважень
за довіреністю, діяльність представника була навмисною, позивач просив визнати
договір купівлі-продажу недійсним та зобов"язати ОСОБА_3 повернути йому
земельну ділянку.

В судовому
засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги.

Представники відповідачів позов не визнали, посилаючись
на правомірність укладеного договору.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що
позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі сертифікату на право на
земельну частку (пай), виданого Києво-Святошинською райдержадміністрацією 30
березня 2000 року, ОСОБА_1 належала земельна ділянка із земель КСП
"Шпитьківське" розміром 1,2263 га. 9 червня 2004 року ОСОБА_1 видав
відповідачеві ОСОБА_2 довіреність, якою уповноважив останнього на отримання
державного акта на право власності на земельну ділянку, розташовану на
території Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської
області , яка належала позивачеві на підставі сертифіката на право на земельну
частку (пай), після чого продати зазначену земельну ділянку за ціну та на
умовах відомих позивачеві, або обміняти.

Діючи в межах наданих йому повноважень ОСОБА_2 11 травня 2005 року отримав
державний акт про право власності позивача ОСОБА_1 на земельну ділянку. 11
липня 2005 року ОСОБА_2 від імені позивача уклав нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_3 за 70953 грн.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України позивач не довів,
що договір було укладено на умовах та за ціну, які не були обумовлені з
позивачем. Та обставина, що договір купівлі-продажу був укладений не з тією
особою, з якою укладався попередній договір, не порушує прав позивача. Оскільки
в попередньому договорі ціна земельної ділянки вказана лише в

сумі
14000 грн., а в основному договорі - значно більша сума. Посилання в позовній
заяві на те, що ОСОБА_2, який діяв за довіреністю, отримавши гроші від покупця
за продаж земельної ділянки, не повернув їх позивачеві, не може бути підставою
для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки у
п.4 договору купівлі-продажу зазначено, що гроші покупцем сплачено повністю, а
продавцем отримано - до підписання договору купівлі-продажу.

За таких обставин. Коли позивачем відповідно до ст..60 ЦПК України не
доведено заявлених ним позовних вимог, суд відмовляє у позові.

На підставі викладеного, ст.215, 238, 241 ЦК України,
керуючись ст.ст. 60, 212 -215,218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної
ділянки.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.