Справа: № 22-771
Апеляційний суд Запорізької області
Головуючий у 1-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

28 березня 2007 року .                                                                     м.  Запоріжжя

Колегія
судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:               Кримської О.М.

Суддів:                          Денисенко Т.С. ,  Каракуші К.В.

При
секретарі:              Петровій О.Б.

з участю
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_10

представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_7

представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_8

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами      ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 11 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3,  представником якої є
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
Запорізької міської ради про визнання права власності і
визначення порядку користування земельною ділянкою; зустрічному позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  представником якої є ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у
загальному майні подружжя; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою,  усунення перепон у користуванні земельною
ділянкою,

встановила:

09 лютого 2005
року ОСОБА_2 3вернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_3,
представником якої є ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності і визначення порядку користування
земельною ділянкою.

В позові
зазначив,  що 17.10.2003 року йому та
відповідачці ОСОБА_1 було подаровано нерухоме майно - 49/100 часток житлового
будинку з господарськими та побутовимим будівлями,  яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
розташованого на земельній ділянці площею 1029 кв.м. .

У січні 2004
року за згодою відповідача ОСОБА_5,  який
разом з ОСОБА_3 є співвласниками 51/100 частин цього ж будинку,  була розпочата капітальна реконструкція
належної позивачу частини житлового будинку.

Фактично в
результаті будівельних робіт створено відокремлене домоволодіння.

Просив  суд
визнати  за  ним
право   власності   на
1/2  частину     відокремленого2

домоволодіння,  тобто на будинок площею 343 , 5 кв.м. ,  розташованого АДРЕСА_1.

Крім того,  оскільки відповідачами відмовлено в
добровільному порядку укласти угоду про порядок користування земельною ділянкою
з урахуванням змінених розмірів частко в сумісному домоволодінні,  просив визначити порядок користування
земельною ділянкою.

22.02.2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
представником якої є ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у загальному майні
подружжя.

В позові зазначила,  що 24.12.1999
року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2

17.10.2003 року їм було подароване нерухоме майно - 49/100 часток житлового
будинку з господарськими та побутовимим будівлями,  яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
розташованого на земельній ділянці площею 1029 кв.м. .

На місці
належного їм сумісного нерухомого майна ,  ними збудовано двоповерховий будинок.

Просила суд
визнати за нею право власності на 1/4 частину відокремленого
домоволодіння,  тобто на будинок площею 343 , 5 кв.м.,  розташованного АДРЕСА_1,
посилаючись на
ст.  60 СК України.

21.03.2005 року
ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
яка діє в інтересах ОСОБА_3,
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визначення
порядку користування земельною ділянкою,
усунення перепон у користуванні земельною ділянкою.

В позові
зазначив,  що 02.06.1987 року він,  за договором купівлі-продажу придбав 51/100 частину жилого
будинку АДРЕСА_1.
Порядок користування земельною ділянкою був вже тоді фактично встановлений.

У теперішній час
відповідачі прибрали паркан,  побудували
окремий жилий будинок на межі з порушенням санітарних та технічних норм,  чим позбавляють можливості користуватись
земельною ділянкою.

Просив суд
визначити порядок користування зеимельною ділянкою,  усунути перепони у користування земельною
ділянкою ,  а саме прибрати будівлю будинку з межі, у відповідності з
технічними та санітарними нормами.

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25 квітня 2006 року залучено до участі у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,  ОСОБА_5 про
визнання права власності та визначення порядку користування земельною ділянкою
у якості співвідповідача - Запорізьку міську раду (а.с. 108).

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 26.09.2006
року всі позовні заяви об'єднані в одне провадження.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 11 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  представником якої є ОСОБА_4,  ОСОБА_5
про визнання права власності і визначення порядку користування земельною
ділянкою; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
представником якої є ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у
загальному майні; позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4,  яка
діє в інтересах ОСОБА_3,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною
ділянкою,  усунення перепон у
користуванні земельною ділянкою залишено без задоволення.

Не погоджуючись
частково з таким рішенням,  ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 подали апеляційні скарги ,  в яких посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,  просили
скасувати рішення суду в частині залишення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 без задоволення ,  а справу направити на новий розгляд до тогож суду в
іншому складі.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  які з'явились в судове засідання,  дослідивши обставини справи та доводи
апеляційних скарг,  колегія суддів
вважає,  що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно  ст.  308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

З матеріалів
справи вбачається,  що на підставі
свідоцтва про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1,  виданого
01.12.1987р. Запорізьким ГКХ №
852 - 51/100 частин цього будинку належить ОСОБА_5

13.09.2002 року він подарував зазначену 51/200 частину цього
будинку своїй онучці - ОСОБА_3.

Інша частина
будинку - належала
ОСОБА_9,  яка 17.10.2003 року подарувала
її своїй онучці - ОСОБА_1
та її чоловіку - ОСОБА_2 - по 49/200 частин жилого
будинку кожному.

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 3несли свою частину будинку та на місці зносу побудували новий житловий
будинок літ. М-2.

Згідно до  ст.
ч.2  ст.  331
ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно      ( житлові будинки,  будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Із
змісту названої статті видно,  що
стосовно нерухомого майна,  щодо якого
законом

чи
договором передбачено прийняття його до експлуатації,  право власності на нього виникає

з
моменту прийняття до експлуатації.

До того ж,  відповідно до ч.1  ст.  182 ЦК України право
власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації.

Як вбачається з
технічного паспорту на жилий будинок по АДРЕСА_1 станом на 04.02.2005 року зафіксовано
самочинне будівництво - недобудований
жилий будинок "М-2" ,  недобудований сарай -
"пд" ; недобудована
мансарда - " МС "( т.1 а.с. 21-22).

Державна
реєстрація на ці будівлі відсутня. Крім того,
позивачі не надали суду висновки компетентних органів щодо можливості
прийняття новоствореного жилого будинку в експлуатацію.

За таких
обставин,  оскільки будинок не введений в
експлуатацію,  суд дійшов до правильного
висновку про те,  позовні вимоги ОСОБА_2,   ОСОБА_1 про визнання права власності на
вищевказаний жилий будинок задоволенню не підлягають.

Згідно рішення
виконкому Запорізької міської ради №
103 від 25.02.1955 року
було зареєстровано за АДРЕСА_1,  земельну
ділянку площею 994, 1 кв.м. ,  але на цій
ділянці є надлишки земельної ділянки площею - 81 кв.м.

Фактично площа
земельної ділянки складає -
0, 1056 га.

З висновку
технічної експертизи від 06.07.2005
року ( т.2 а.с.
21-26) випливає,  що між сторонами
склався фактичний порядок користування спільною земельною ділянкою,  проте він не був узгоджений між
землекористувачами,  у зв'язку з чим
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулися до суду .

Проте,  ЗМБТІ не надало варіантів розподілу земельної
ділянки,  оскільки маються неоформлені
належним чином надлишки землі у розмірі 81
кв.м.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_5 щодо визначення порядку
користування земельною ділянкою,  суд
першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо їх необґрунтованості.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що рішення суду постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального права,  доводи апеляційної скарги не спростовують його
законність,  підстав для його скасування
не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
317,  319 ЦПК України ,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні
скарги       ОСОБА_1 та ОСОБА_2
-відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м.  Запоріжжя від 11 грудня 2006 року по даній
справі - залишити
без змін.

Ухвала
набирає  законної  сили
негайно,   проте  може
бути  оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.