Справа № 22-ц- 3628/2007р.                                                  Головуючий 1-ої інст.
відшкодування моральної шкоди                                          Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2007
року                                                                                                   м.
Харків

Судова
колегія Судової палати у цивільних справах- апеляційного суду Харківської
області в складі:

Головуючого судді - Макарова Г.О.

Суддів                                                                                      -
Кокоші В.В.,
Хорошевського О.М. при секретарі - Харченко М.С. розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 травня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди, -

встановила:

В серпні
2006 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної
шкоди.

В
обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що після смерті батьків між нею та
її рідною сестрою, ОСОБА_2., та племінницею - ОСОБА_3. склалися неприязні
відносини через неузгодженість в питанні узаконення домоволодіння АДРЕСА_1

4 серпня
2005 року під час чергової конфліктної ситуації через домоволодіння,
відповідачі викликали лікарів - психіатрів, повідомивши їм, що вона, позивачка,
психічно хвора людина та потребує невідкладної психіатричної допомоги з
ізоляцією від суспільства.

На
виклик відповідачів прибули лікарі „швидкої допомоги". Санітари намагалися
її зв'язати та відвезти до психіатричної лікарні. Вказані події відбувалися на
очах свідків, що призвело до нервового розладу, погіршення стану її здоров'я.

Зазначеними
діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 1 700 грн.
Крім того просила стягнути з відповідачів на її користь судовий збір в сумі 17
грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі
13 грн.

ОСОБА_2.
і ОСОБА_3. проти позову заперечували. При цьому зазначали, що 4 серпня 2005
року технік комунального підприємства „Харківське

2

міське бюро
технічної інвентаризації проводив обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_1.
заявила, що не дозволить техніку провести огляд її домоволодіння, кричала та
погрожувала спустити собак. Погрози ОСОБА_1. вони сприйняли як реальні. Вони
почали хвилюватися за стан її здоров'я та викликали лікарів „швидкої
допомоги".

Рішенням
Ленінського районного суду м. Харкова від 22 травня 2007 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позов
задовольнити. При цьому посилається на невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом
встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується
сторонами, що 4 серпня 2005 року відповідачі виклали лікарів з метою надання
психіатричної допомоги ОСОБА_1.

Лікарями
станції швидкої медичної допомоги м. Харкова, після огляду ОСОБА_1. діагностовано
- „психічно здорова" (а.с. 7 звор. стор.).

Відповідно
до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року (з
наступними змінами) „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній особі
моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її
відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її
положень; у випадках передбачених статтями Цивільного Кодексу України та іншим законодавством,
яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію Закону „Про захист прав споживачів" чи
інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1. посилається на те, що своїм вчинком
відповідачі осоромили її перед сусідами та принизили її честь і гідність,
оскільки вона є цілком здоровою людиною та надання психіатричної допомоги не
потребує (а.с. 90).

Відповідно
до положень ч. 4 ст. 32 Конституції України та ч. 1 ст. 277 Цивільного Кодексу
України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.

2

Відповідно
до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 28.09.1990 року
„Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і
ділової репутації громадян та організацій" в одному провадженні в
цивільній справі про спростування відомостей, які порочать честь і гідність
громадянина або організації можуть розглядатися вимоги позивача про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої вказаними неправомірними
діями.

Встановлено,
що ОСОБА_1. з позовом до суду
про захист честі і ' гідності не зверталася, а лише заявила вимоги про
відшкодування моральної шкоди.

Таким
чином суд першої інстанції підставно відмовив ОСОБА_1. у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди.

Рішення
ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не є суттєвими.

Керуючись
ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст.
314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22
травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її оголошення

і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду

України
протягом двох місяців з      браня нею
законної сили.