Справа № 22-4740/2007 Головуючий по 1-й інстанції:
суддя -Профатіло П.І.,
Категорія - 38 Доповідач: суддя - Стратіло В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2007 року м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі головуючого: Шабанової В.О., суддів: Стратіло В.І та Резникової Л.В. при секретарі Кошмак ТС, з участю позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому у засіданні у приміщенні апеляційного суду у місті Донецьку справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайоиного суду Донецької області від 12 квітня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Слов'янської міської ради про встановлення піклування, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2007 року позивачка ОСОБА_2звернулась з цим позовом до

відповідача ОСОБА_3 вказуючи, що вона є бабусею неповнолітньої

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Мати дитини (її донька)

ОСОБА_5 з 1992 року перебувала у шлюбі з відповідачем і дитина народилась

під час цього шлюбу. Батьком дитини є відповідач. У 1997 року сім'я розпалась, і

подружжя стало проживати окремо, а 7 червня 2006 року шлюб було розірвано. Після

припинення шлюбних відносин дитина стала проживати разом з матір'ю, а з

відповідача за рішенням суду були стягнути аліменти на користь матері на утримання

дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати дитини померла і онука стала проживати разом з позивачкою, оскільки батько дитини ( відповідач) не цікавився долею дитини, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, навіть не спілкувався з дочкою. Він декілька рачіз був засуджений за вчинення умисних злочинів, у тому числі у 2004 року за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання доньки, перебуває на обліку у наркологічному диспансері.

З урахуванням наведеного позивачка просила постановити рішення, яким

призначити її піклувальником над онукою, позбавити відповідача батьківських прав

відносно дитини, стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини, а

також заборгованість з аліменгів, яка виникла раніше.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Відповідача ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження та стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) але не менше ніж 30%

прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2007 року, а також позивачку призначено піклувальником над дитиною. Крім того, з відповідача стягнуто судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави, та стягнуто на користь позивачки витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 7 грн. 50 коп. та витрати по оплаті судового збору - 8 грн. 50 коп.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що батьком неповнолітньої ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_3, який стосунки з дитиною підтримує не регулярно, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Суд також посилався на клопотання адміністрації ніколи, де навчається неповнолітня ОСОБА_4, а також на висновок органу опіки та піклування , де йдеться про те, що є доцільним призначити позивачку піклувальником над дитиною та позбавити відповідача батьківських прав.

У зв'язку з наведеним суд дійшов правового висновку, що позов підлягає задоволенню за винятком стягнення заборгованості по аліментам, розмір якої станом на 01.04.2007 р. становить 1860 грн. 12 коп., з посиланням на та, що ця заборгованість виникла перед померлою ОСОБА_5, а не перед позивачкою.

Суд також виходив з того, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини і з цих підстав дійшов висновку про задоволення позову в частині позбавлення його батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини.

Від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на вказане рішення, в якій апелянт вказує, що рішення не відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі, судом неправильно застосовані норми процесуального та матеріального права.

Апелянт посилається на те, що жодної підстави, передбаченої ст. 164 СК України які необхідно встановити для вирішення питання про позбавлення батьківських прав, фактично встановлено не було, а також не встановлено винних дій відповідача по відношенню до дитини.

Крім того, суд не дав належної оцінки письмовим доказам, які були залучені до справи, а саме тому, що відповідач є інвалідом 1-ї групи, позитивно характеризується за місцем проживання, з його пенсії утримуються кошти на /тримання доньки, він спілкується з донькою, між ними нормальні стосунки, однак зараз в нього поганий стан здоров'я, він не може вільно пересуватися, тому не має можливості спілкуватися з дитиною.

Також вказувала, що суд першої інстанції вийшов за межі по ювних вимог, оскільки позивачка просила встановити опіку над дитиною, а суд призначив її піклувальником.

У апеляційній скарзі висловлене прохання про скасування рішення суду першої інстанції і постановления нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Від позивачки апеляційної скарги на рішення суду не надійшло, а надійшли письмові заперечення на скаргу представника відповідача, де йдеться про її відхилення та про залишення рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження та заперечення на скаргу, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає

відхиленню, а рішення суду в частині вирішення спору підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лиш формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, підтверджено доказами, що відповідач ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 з 1992 року. Цей шлюб було розірвано 07.06.2006 року. Від сумісного життя народилася дитина донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і батьком у свідоцтві про народження дитини записаний відповідач (а.с. 11;18).

Після розірвання шлюбу дитина залишились проживати з матір'ю ОСОБА_5 Оскільки відповідач добровільно не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, рішенням Слов'янського міського суду від 16.07 2001 року з відповідача були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати дитини ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 12) і після її смерті дитина стала проживати разом з бабусею (позивачкою) за адресою АДРЕСА_1.

Діючим сімейним законодавством України (ч.3 ст. 243 СК) передбачено, що піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Відповідно до 4.4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при- розгляді справи буде встановлено, що зона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з абз.З п.2.2."Правил опіки та піклування", затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей, у випадках, коли батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що після смерті матері неповнолітня ОСОБА_4 була позбавлена батьківського піклування, оскільки батько дитини ( відповідач) не проживає разом з донькою, не бере участі у її вихованні, ухиляється від утримання дитини, не виявляє щодо неї батьківської уваги та турботи.

Враховуючи вказані обставини, орган опіки та піклування у письмових висновках, направлених до суду, визнав доцільним призначити позивачку піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_4

Таким чином, встановлюючи піклування над неповнолітньою дитиною та призначаючи позивачку піклувальником, суд першої інстанції діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог при вирішенні спору в цій частині, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, й навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурну.х та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідач після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_5, а також за весь час навчання дочки у школі не цікавився її навчанням, проблемами та успіхами, не піклувався про її фізичний та духовний стан, не забезпечує її матеріально, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, жодного разу не відвідував батьківські збори.

Він неодноразово був засуджений за умисні злочини, у тому числі за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання доньки.

Навіть після засудження відповідач продовжував ухилятися від сплати аліментів, в результаті чого в нього виникла заборгованість по їх сплаті, яка на теперішній час становить 1749 грн.23 коп. і яка стягується у примусовому порядку, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, які надійшли з відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції.

Відповідач перебуває на обліку у лікаря -нарколога з 2000 року з приводу розладу психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобі):, синдром залежності, про що зазначено у вироку Слов'янського міськрайонного суду від 12.07.2006 року, згідно з яким його було засуджено за ст. 309 ч.2 КК України (а. с 38-39).

Адміністрація загальноосвітньої школи №1 м. Слов'янська, де навчається донька відповідача, звернулася з письмовим клопотанням про позбавлення відповідача батьківських прав відповідача (а. с. 16)

З письмового висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради йдеться про те, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 (а. с. 3 5).

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги наявність захворювання у відповідача та визнання його інвалідом, оскільки за матеріалами справи вбачається, що вказані обставини не позбавляли його можливості спілкуватися з дитиною, цікавитись її долею та надавати їй необхідну допомогу. Зазначене дає підстави вважати про наявність винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при втфішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Під час судового засідання у апеляційній інстанції неповнолітня

донька відповідача ОСОБА_4 висловила свою думку, вказавши що вона також вважає за необхідне позбавити останнього батьківських прав відносно неї.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає що суд першої інстанції обґрунтовано позбавив відповідача батьківських прав, оскільки обставини, визначені у п.2 ч.1 ст. 164 СК України, які можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, а саме ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, знайшли своє підтвердження.

Відповідно до ч.2 от. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Таким чином, стягуючи з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дочки, суд першої інстанції діяв у відповідності з вимогами чинного законодавства.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при вирішенні спору, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, стягуючи з відповідача судовий збір на користь держави, суд не врахував вимог, що містяться у абз.5 п.18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року „ Про державне мито", де вказується що від сплати державного мита звільняються інваліди І та II групи.

Як вбачається з матеріалів справи згідно з повторними висновками МСЕК від 04.04.2007 року відповідач ОСОБА_3 визнаний інвалідом ІІ-Ї групи.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-305, п.1 ст. 307, 308, 313, пі ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „ Про державне мито", апеляційний

СУД, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2007 року в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 судового збору скасувати і звільнити його від сплати судового збору на користь держави у розмірі 51 грн. та на користь ОСОБА_2 у розмірі 8 грн. 50 кой.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене протягом двох місяців з моменту набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.