УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
жовтня 2007 року                                                                                       м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючої судді
Мизи Л.М. ,  суддів Федорової А.Є.,  Процик М. В.,
при секретарі Тімченко О.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Малиновського районного суду м.
Одеси від 19 липня 2007 року за позовом ОСОБА_2,  з участю третьої особи ОСОБА_3,  до ОСОБА_1,
з участю третьої особи ОСОБА_4,
про виселення без надання іншого жилого приміщення, ,

встановила:

28.02.2007
року ОСОБА_1 3вернулася до суду з зазначеним позовом,  в якому просила,  виселити ОСОБА_1 3 квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення ОСОБА_1 мотивуючи тим,  що відповідач вселилася до зазначеної
квартири без її,  позивача,  як основного квартиронаймача,  згоди. До того ж відповідач постійно створює
конфлікту ситуацію,  погрожує їй
вбивством,  чинить перешкоди в
користуванні побутовими приміщеннями квартири,
нервове напружуння,  викликане
протиправною поведункою відповідача привело до погіршення здоров"я
позивача,  чим завдано їй,  позивачці,
моральну шкоду,  яку позивач
оцінила в 5000 грн.,  а також відповідач
завдала їй матеріальні збитки в розмірі 216 грн.67 коп,  оскільки за час проживання не вносила частки у
сплату за комунальні послуги.

В ході
розгляду справи позивач неодноразово уточнювала вимоги і в останній заяві від
26.06.2007 року просила усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою
шляхом виселення ОСОБА_1 3 квартири,  а
також зменшила розмір матеріальної шкоди до 119 грн.24 коп.

В
судовому засіданні позивачка позов підтримала лише в частині виселення
відповідача.

Третя
особа на стороні позивача ОСОБА_3
вважав,  що позов підлягає задоволенню.

Відповідач
ОСОБА_1 позов не визнала.

Третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_4 просив у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішенням
суду позов задоволено. Виселено ОСОБА_1 3 квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення і направлення
справи на новий розгляд тих мотивів,
що  судом розглянуті не всі
позовні

Головуючий
у першій інстанції Савинська І.О.                       Справа
№ 22ц - 4303 / 07

Доповідач
Миза Л.М.                                                                 Категорія
ЦП: 30

вимоги,
висновки  суду   не
відповідають  обставинам  справи,
рішення  ухвалене  з порушенням норм процесуального права,  судом допущено описки в рішенні.

Заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної скарги та
заперечення на неї,  перевіривши
матеріали справи,  законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено,  що на підставі ордеру № 343 від 18.02.1972
року ОСОБА_2 як оснований наймач,  а
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як
члени її сім"ї мешкають і зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з
ч.1  ст.
64 ЖК члени сім"ї наймача,
які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки,  що випливають з договору
найму жилого приміщення. Оскільки  ст. 65
ЖК наймачу надано право на вселення в займане ним приміщення його дружини,  дітей,
батьків та інших осіб,  то таким
правом володіють і члени сім"ї наймача. Однак,  на вселення до жилого приміщення будь-кого з
зазначених осіб,  окрім вселення до
батьків їх неповнолітніх дітей,  потрібна
письмова згода всіх членів сім"ї.

Як
встановлено судом першої інстанції і знайшло своє пітвердження в суді
апеляційної інстанції,  ОСОБА_1 вселилася
до квартири АДРЕСА_1 без згоди основного наймача ОСОБА_2 та члена її сім"ї
ОСОБА_3,  через що між ними постійно виникають спірки. Зазначена
обставина підтверджена матеріалами справи. Також її підтвердили в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та особисто ОСОБА_1,  яка
пояснила,  що проживає в спірній квартирі
з 2005 року,  ОСОБА_2 весь час заперечує
проти її проживання.

Таким
чином,  ОСОБА_1 вселилася до спірної
квартири без згоди основаного наймача та члена його сім"ї,  тобто вселення була самовільним,  тому згідно з ч.3  ст.
116 ЖК вона підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що суд
розглянув не всі позовні вимоги не є спроможними,  оскільки суперечать матеріалам справи.
Позивач в ході судового розгляду уточнювала свої вимоги і підтримала їх лише в
частині виселення відповідача з квартири,
що вона підтвердила і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Посилання
в скарзі на неналежну оцінку свідоцьких показань щодо взаємовідносин між
позивачем та відповідачем,  не можуть
бути прийняті до уваги,  оскільки в
матеріалах справи,  окрім показань
свідків,  є достатня кількість доказів з
цього питання,  та й в судовому засіданні
суду апеляційної інстанції сторони та треті особи дали пояснення з приводу
відношення позивача до вселення і проживання відповідача в спірній квартирі.

Суперечить
матеріалам справи посилання в скарзі на те,
що в рішенні суду не зазначено строки та порядок оскарження рішення.

Щодо
допущеної судом описки в рішенні суду в прізвищі відповідача та не вирішення
питання про розподіл судових витрат,  то
ці обставини не є підставою для скасування чи змінення рішення,  оскільки цивільно процесуальним
законодавством передбачено порядок усунення зазначених недоліків судом першої
інстанції (  ст.  ст. 219,
220 ч.1 п.4 ЦПК).

З огляду
на зазначене,  колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.1,
308,  314 ч.1 п.1,  315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 19 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.