Справа № 22 - 3465 / 07                                    Головуючий у 1-й інстанції: Галчанський С.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:                 Приймака В.М.

Суддів:                           Подліянової Г.С.

Мануйлова Ю.С.

При секретарі:        Батарейній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від
03 липня 2007 року

по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії
Запорізьке обласне управління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
та припинення дії кредитних договорів, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2007 року ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі
філії Запорізьке обласне управління звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та припинення
дії кредитних договорів.

В позові зазначали, що 20.11.2002 року між ВАТ "Державний ощадний банк
України" в особі Оріхівського відділення №
3011 та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 291, згідно якого відповідачу
надано кредит на споживчі потреби в сумі 26000 грн., строком на 24 місяця- Договором встановлено плату за кредит в
розмірі 32% річних, які повинні сплачуватись щомісяця. Крім того,
відповідач зобов'язаний своєчасно та повно погасити кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. ОСОБА_1
частково сплатив відсотки за користування кредитними коштами у
розмірі 9136 грн. 63 коп. Станом на 01.05.2007 року виникла заборгованість в розмірі 62388 грн. 32 коп., яка складається з суми
боргу за кредитом 26000 грн., суми боргу за
несплачені відсотки 27790 грн. 57 коп., пені за простроченим кредитом 4477
грн. 01 коп., пеня за простроченими відсотками 4120 грн. 74 коп.

07.05.2003 року між сторонами було укладено кредитний договір № 419,
відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано
кредит на споживчі потреби в розмірі 45000 грн. строком на 24 місяця. Договором встановлено плату за кредит в розмірі 21 %
річних, які повинні сплачуватись щомісяця. Відповідач
зобов'язаний своєчасно та повно погасити кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом. Станом на 01.05.2007 року у ОСОБА_1 за кредитним договором № 419 від 07.05.2003 року виникла
заборгованість у розмірі 87714 грн. 68 коп., яка складається з суми боргу за кредитом 45000 грн., суми боргу за несплачені
відсотки 30473 грн. 15

2

коп., пені за простроченим кредитом 7748 грн. 66 коп., пені за простроченими відсотками 4492 грн.
87 коп.

Загальна сума заборгованості за обома кредитними договорами становить 150103 грн. До того ж, між банком та відповідачем існували позадоговірні відносини, згідно з якими останньому
були надані кошти на додаткові витрати в розмірі 5000 грн.

З огляду на вищевикладене, просили суд стягнути з ОСОБА_1 суму
заборгованості за кредитними договорами № 291 від
20.11.2002 року та № 419 від 01.05.2007 року, суму сплачених
судових витрат та припинити дію кредитних договорів.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 липня 2007
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Державний ощадний банк
України" в особі Запорізького обласного управління
суму заборгованості за кредитним договором № 291 від 20 листопада 2002 року в розмірі 62388 грн. 32 коп. та суму заборгованості за
кредитним договором № 419 від 07 травня 2003 року в
розмірі 87714 грн. 68 коп., а всього стягнуто 150103 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України"
в особі Запорізького обласного управління суму сплаченого державного мита в
розмірі 1501 грн. 03 коп. та суму сплачених витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а
всього 1531 грн.

Припинено дію договору № 291, укладеного 20 листопада 2002 року між ОСОБА_1 та ВАТ "Державний ощадний банк України" в
особі керуючого Оріхівським відділенням Карасьова І.В.

Припинено дію договору № 419, укладеного 07 травня 2003 року між ОСОБА_1 та ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі
керуючого Оріхівським відділенням Карасьова І.В.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення районного суду від 03.07.2007 року, а справу направити на новий
розгляд до того ж суду в іншому складі.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги Відкритого акціонерного Товариства « Державний
ощадний банк України» в особі філії Запорізьке
обласне управління , районний суд виходив з того, що відповідач не виконував
належним чином зобов'язання відповідно до умов кредитних договорів, тому з нього
потрібно стягнути заборгованість з урахуванням відсотків і пені за кредитними договорами № 291 від 20 листопада 2002 року, №
419 від 07 травня 2003 року, а також коштів на додаткові витрати,
які були видані йому відповідно до касового ордеру від 23.072003 року

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, яких їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2002 року, 07 травня 2003
року між позивачем і відповідачем були
укладені кредитні договори № 291, № 419 відповідно до яких відповідачем були отримані кошти на споживчі потреби в
сумі 26 000 грн., в сумі 45 000 грн.,

3

строком на 24 місяця,
а також 23.03.2003 року відповідно до касового ордеру відповідачем були отримані
кошти від позивача в розмірі 5000 гривень.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно
до умов договору.

Відповідно до ст.. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, законом або іншим
актом цивільного судочинства.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору № 421 від 20.11.2002 року та п.3.2 кредитного договору № 419 від 07.05.2003 року відповідач
повинен своєчасно та повно погасити кредит та сплатити проценти за користування
кредитом у строки, встановлені договорами.

З матеріалів справи вбачається, що зобов'язання за зазначеними кредитними
договорами відповідач не виконав, а саме не погасив суму основного боргу та не
сплатив відсотки по кредиту, чим порушив
вимоги п.3.2 п. 3.5 кредитних договорів.

Надані позивачем розрахунки суми заборгованості за кредитними договорами зроблені відповідно до вимог умов зазначених договорів,
тому судова колегія вважає, що суд першої
шстанції прийшов до правильного висновку стягнувши з відповідача на користь
позивача суму заборгованості зазначену в
розрахунку наданим позивачем (а.с. 25).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був
застосувати позовну давність і, у зв'язку з
спливом строку позовної давності відмовити позивачу в частині позовних вимог про стягнення пені не заслуговують на
увагу, оскільки відповідно до п. 6.3 зазначеного
договору строк його дії встановлюється з дня його укладення і до повного повернення кредиту. З матеріалів справи вбачається, що
кредит відповідачем до теперішнього часу не погашений. Крім того, з матеріалів
справи вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість по кредитному
договору, а саме - 29.12.02р., 31.01.03р., 28.02.03р, 31.03.03р. 31.03.05р,
07.04.05 р, 11.05.05 p., 31.05.05 p., що свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки відповідач вчинив дію, що свідчить про визнання ним
свого боргу.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір № 419 від 07 травня
2003 року на отримання 45 000 грн. кредиту на споживчі
потреби укладений не з ним, а з іншою особою, у
якої збігаються прізвище, ім'я та по батькові безпідставні, оскільки в судовому
засіданні відповідач не надав доказів відповідно
до вимог ст.. 60 ЦПК України, що зазначений договір ним не підписувався, а гроші відповідно до касових ордерів від
17.07.2003, від 18.07.2003, від 21.07.2003,, від
22.07.2003, від 25.07.2003, від 29.07.2003, від 341.07.2003 років в сумі
450000грн. ним не отримувалися.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують. Передбачених законом підстав
неправильного застосування норм матеріального чи процесуального
права не встановлено. Рішення суду відповідає обставинам справи і вимогам закону і підстав для його скасування колегія не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308,
313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 липня 2007
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.