Справа №22ц-711/2007p.                          Головуючий 1-ї інстанції:
Категорія 40                                                Суддя-доповідач
апеляційного суду: Лівійський І. В.
УХВАЛА

27 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного

суду
Миколаївської області в складі:

головуючого -
Козаченко В.І.,

суддів:               Лівійського І.В., Шолох З.Л.,

при секретарі:
Бобуйок І.Ф.,

за участю:     ОСОБА_2,

його
представниківОСОБА_1. таОСОБА_3,

представників
відповідача Васильківа С.Б. та Соболь Т.Я.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2на рішення Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 11 грудня 2006 року

за позовом
ОСОБА_2до Приватного підприємства Будівельно-монтажної компанії «Оріон-центр»
(далі ПП БМК «Оріон-центр») про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та інших виплат,

ВСТАНОВИЛА:

30 серпня 2006
рокуОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ПП БМК «Оріон-центр» про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та інших
виплат.

Позивач
зазначав, що працював на ПП БМК «Оріон-центр» з жовтня 2000 року. 04 травня 2006 року він написав
заяву про звільнення за власним бажанням з 11 травня цього ж року. Однак відповідач видав наказ № 22 від 04 травня 2006 року про його
звільнення з 06 травня
цього ж року. 10 травня 2006 року він
захворів та знаходився на лікарняному до 24
числа цього ж місяця. В наступному він продовжував хворіти, та йому
неодноразово виписувались листки непрацездатності, які відповідач відмовляється
оплачувати.

Крім того,
позивач вказував, що в зв'язку із захворюванням, яке він вважає професійним,
йому була встановлена друга група інвалідності. ТакожОСОБА_2 зазначав, що неправомірними
діями відповідача йому завдано моральні страждання.

Позивач
посилаючись на незаконність наказу про звільнення, просив суд визнати його
неправомірним та зобов'язати відповідача скасувати цей наказ, оплатити йому
листки непрацездатності з 10
травня 2006 року до
моменту видужання та передати його трудову книжку до Управління пенсійного
фонду в Корабельному районі. Також стягнути з відповідача 3000 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та 20
тисяч грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні
представник позивача уточнив позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди,
включив до неї не отриману позивачем пенсію по інвалідності, пов'язану з
професійним захворюванням та збільшив її розмір до 23 тисяч грн.

Рішенням
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2006
року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі представникОСОБА_2,
посилаючись на незаконність рішення суду просив його скасувати та направити
справу на новий розгляд.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши докази по справі, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір,
суд в основу свого рішення поклав висновок спеціаліста від 07 серпня 2006 року. На думку
суду, як зазначено в цьому висновку, рукописний текст та підпис

2

в заяві про
звільнення за власним бажанням виконаніОСОБА_2 (а.с. 40). На підставі
чого, суд відмовив в задоволенні вимог про поновлення на роботі.

Між тим, з таким
висновком суду погодитись не можна, оскільки він до нього дійшов з порушенням
вимог матеріального і процесуального права.

Так, із
зазначеного висновку вбачається, що спеціалістом встановлена можливість дописки
в даті «06.05.06», а саме в
цифрі «0» переробленої
з цифри «1».

Отже місцевий
суд при прийнятті рішення, поклав в основу висновок спеціаліста, який носить
вірогідний характер.

До того ж суд
першої інстанції, в порушення ст. 143
ЦПК України, відхилив клопотання представника позивача про проведення
судової почеркознавчої експертизи заявиОСОБА_2 про звільнення
та грошової відомості за травень 2006
року, відносно якої позивач заперечував підпис про отримання ним грошей, а
тому не повно дослідив всі обставини справи. Зокрема не встановив, чи є дописки
в зазначеній заяві, а також чи не робились виправлення в даті резолюції
директора на даній заяві та чи виконано підпис про отримання грошей при
звільненні позивачем. Хоча це має суттєве значення для вірного вирішення спору.

Крім того, із
тексту судового рішення вбачається, що суд, в порушення ст. 215 ЦПК України, не
обґрунтував прийняте ним рішення про відмову в виплаті по листкам
непрацездатності та пенсії по інвалідності, а також не визначився з
правовідносинами, які регулюють дані обставини спору.

В зв'язку з чим,
постановлене судове рішення підлягає скасуванню через порушення судом норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи

Водночас,
розглянути даний спір по суті апеляційною інстанцією неможливо без витребування
додаткових доказів та без залучення до участі у справі Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України (далі - Фонд
соціального страхування), на який, згідно чинного законодавства, покладено
обов'язок по виплаті допомоги по непрацездатності та виплат пов'язаних з
професійним захворюванням, оскільки апеляційний суд такими процесуальними
повноваженнями не наділений.

За таких
обставин, справа підлягає поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції
відповідно до вимог п.п. 4,
5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України.

При новому
розгляді суду необхідно врахувати наведене, уточнити позовні вимоги стосовно
виплати пенсії по інвалідності та періоду за який позивач вимагає оплати за
листами непрацездатності, вирішити питання про залучення до участі в справі
відповідного органу Фонду соціального страхування, перевірити чи не звертався
позивач, особисто або через свого представника, до адміністрації відповідача із
заявою про бажання продовжити роботу та анулювання своєї заяви про звільнення,
обговорити питання щодо проведення судової почеркознавчої експертизи та з
урахуванням всіх обставин, що мають значення для справи, ухвалити законне
рішення.

Керуючись
статтями 303, 307, 311,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 11
грудня 2006 року
скасувати, а справу повернути на новий розгляд до того ж суду, але іншому
судді.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку щ Верховного Суду України.