Справа №22-ц-1470/2007
р.                                     Головуючий
1 ін. - Шевченко С.В.
Категорія: розподіл майна                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007 року судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого
- Коваленко І.П.

суддів - Овсяннікової
А.І., Бездітко В.М.

при
секретарі - Карімова
І.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова
від 31 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання і
розподіл спільно нажитого майна,

ВСТАНОВИЛА:

В червні
2006 року
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного
проживання і розподіл спільно нажитого майна.

В
обґрунтування своїх вимог вона посилалась на те, що з відповідачем вони
проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 1996 року. Мають
неповнолітню дитину. Під час спільного проживання 03.06.2000 р. ними за
спільні кошти була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. 21.04.2001
року вони зареєстрували шлюб. 25.07.2001
року вона була прописана в спірну квартиру. Останні кілька років стосунки з
відповідачем погіршились і в січні 2006 року він змінив замки в квартирі, чим
вона вважає самовільно виселив її з квартири. В зв'язку з цим просила
встановити факт сумісного проживання з відповідачем з січня 1996 року по 21.04.2006 року та
розділити сумісно нажите майно, а саме спірну квартиру та визнати за нею право
власності на 1/3 частину
цієї квартири.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, справа розглянута в його відсутності.

Заочним
рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 31 січня 2007 року в
задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і постановити нове
рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що при
постановлені рішення суд неправильно застосував вимоги ЦПК України 1963 року, а не СК
України та ЦПК України в редакції 2004
року.

Колегія
суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При
цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того,
що підстав для задоволення позову немає.

Так, із
матеріалів справи вбачається, що сторони знаходились у фактичних шлюбних
відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них
народилась дочка ОСОБА_4 (а.с.9).

Із
договору купівлі-продажу від 03.06.2000
р. вбачається, що спірна квартира придбана в рівних частках відповідачем та
неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 (а.с.
10).

2

21.04.2001 року сторони
зареєстрували шлюб (а.с.9).

Згідно
довідки ЖЕД № 147 від 02.06.2006 р. в спірній квартирі
прописані та проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_4 (а.с.11).

За таких
обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт
знаходження в шлюбних стосунках з 1996
по 2001 рік,
відповідно до вимог ЦПК України (в редакції 1963 року) та п.11
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995
р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають
юридичне значення» встановленню не підлягає.

Доводи
позивачки стосовно того, що в даному випадку необхідно керуватись вимогами СК
України та ЦПК України в редакції 2004
р. обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються
колегією суддів, оскільки вимоги вищевказаних кодексів почали діяти з січня 2004 p., а з 21.04.2001 р. сторони
знаходяться у зареєстрованому шлюбі, тобто, до цих правовідносин вимоги цих
кодексів не застосовуються.

Обґрунтовано
судом першої інстанції не прийняті доводи позивачки щодо розподілу квартири і
визнання за нею права власності на 1/3
частину спірної квартири як спільно нажитого майна.

Із
договору купівлі-продажу вбачається, що спірна квартира була придбана
відповідачем та дочкою до реєстрації шлюбу між сторонами і вимоги КпСШ України
до цих вимог не застосовуються.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване,
постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав
для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі
наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308,313,
п.1 ч.1 ст.314,315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне
рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 31 січня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.