overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2-1617/07
2007 року                                                                                  м.
районний суд м. Житомира в складі головуючого - судді Сингаївського О.П.,  при
секретарі - Котелянець Т.М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,  -
звернувся до суду з вказаним позовом,  де
зазначив,  що 25.05.2002 року він
зареєстрував шлюб з відповідачем.  Від
шлюбу народилась дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження. Спільне життя з відповідачем не склалося,  та близько двох років назад їх сімя
розпалася,  вони не підтримують шлюбних
відносин,  не ведуть спільного
господарства,  не проживають разом.
судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав,  на примирення не погоджувався.
в судове засідання не з'явився,  хоча про
час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
Суд за
згодою позивача розглянув справу в заочному порядку,  відповідно до глави 8 ЦПК України.
пояснення позивача,  вивчивши матеріали
справи суд приходить до висновку про те,
що даний позов підлягає задоволенню,
оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено,  що сторони тривалий час не підтримують
шлюбних стосунків,  не ведуть спільного
господарства,  між ними склалися
неприязні відносини. Це дає суду підстави зробити висновок про те,  що сім'я повністю розпалась і подальше
спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.
інтереси неповнолітньої дитини,  її слід
залишити на виховання матері.
ст.  104,  112 Сімейного кодексу України,   ст.
212-215, 224, 226 ЦПК України,
суд,  -
задовольнити. Шлюб,  зареєстрований 25
травня 2002 року,  виконкомом Теківської
сільської Ради Виноградівського району Закарпатської області,  актовий запис №7 між ОСОБА_1,  1971 року народження та ОСОБА_2,  1977 року народження - розірвати.
ІНФОРМАЦІЯ_1народження,  залишити
на виховання з матір'ю ОСОБА_2
Судові
витрати по отриманню в органах РАГСу свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на
позивача ОСОБА_1 в розмірі 17 гривень.
рішення може бути переглянуте Корольовським райсудом м. Житомира за письмовою
заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до апеляційного суду
Житомирської

області через Корольовський районний суд протягом двадцяти днів після
подання заяви пре

апеляційне оскарження,  яка може бути
подана протягом десяти днів з дня проголошенню

рішення.

СУДДЯ:
№2-1959/07
РІШЕННЯ

Ім'ям України

7 червня 2007
року Калінінський районний суд м.
Горлівки Донецької області у складі го­ловуючого судді Клешньова О.І.

при секретарі
Гура О.В. розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м.  Горлівка справу за позо­вом ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до
виконкому Горлівської міської Ради про визнання квартири спільною частковою
власнітю та визначення часток у сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулися до суду з позовом у якому просили визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
частковою власністю ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_4,  ОСОБА_3 та ОСОБА_5  і визначити частку кожного з них у розмірі
1/5 частини. Свої вимоги обгрунтували тим,
що ця квартира є загальною суміс­ною власністю означених осіб на
підставі свідоцтва про власність на житло,
але частки кожного з них не визначені. Визначення часток необхідно для
вирішення питання успад­кування частки,
яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 .

У
судовому засіданні позивачі наполягали на своїх вимогах на підставах,  викладених у позовній заяві.

Представник
відповідача до суду не прибув,  заявив
клопотання про слухання справи у його відсутність,  проти позову заперечень не мав.

Існування
родинних відносин між ОСОБА_5  та позивачами підтверджується копія­ми свідоцтв,  паспортів (а.с.  9-11).

Належність
квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 та смерть останнього підтверджуються
копіями свідоцтв,  техпаспорту (а.с.  6-8).

Відповідно
до  ст.
355 ЦК України
майно може належати особам на праві спільної сумі­сної чи спільної часткової
власності.

Згідно
з  ст.
372 ЦК України
співвласники мають право вимагати розділу майна,  яке знаходиться у спільній сумісній
власності,  при цьому частки кожного з
співвласників вважаються рівними.

Визнання
відповідачем позову не суперечить закону,
не порушує права сторін та інших осіб.

За таких
обставин позовні вимоги являються обгрунтованими і підлягають задоволен­ню.

На
підставі  ст.   ст.
355,  372 ЦК України,  керуючись
ст.   ст.  8,
10,  110,  130,
174,  212-215,  224-226 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Визнати
квартиру АДРЕСА_1 спільною част­ковою власністю ОСОБА_5,  померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року,  ОСОБА_3,  ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_4,  визначивши частку кожного з них у розмірі 1/5
частини означеної кварти­ри.

Рішення
може бути оскаржене до Донецького Апеляційного суду через Калінінський районний
суд м.  Горлівки протягом 20 днів після
надання у 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача,  поданою у 10-денний строк з дня отримання
його копії.
Справа № 2-1200/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

22 червня 2007 року                 Бродівський районний суд Львівської області

в складі  головуючої
судді     Тропак О.В.

при секретарі                                           Королишин А.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м.Броди

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вербівчицької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок за ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за його матір»ю-ОСОБА_2,яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1

В позовній заяві вказує,що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати-ОСОБА_2 і після
неї залишилося спадкове майно та зокрема АДРЕСА_1.Однак ,мати при житті не отримала правовста-новлюючих документів на будинок ,а тому він не може оформити спадкових прав
на нерухоме майно через державну нотаріальну
контору.Інших спадкоємців,крім нього, у матері не
було.Просить визнати за померлою право власності на житловий будинок

В попередньому судовому засіданні
позивач позов підтримав.

Відповідач подав суду письмову заяву про визнання позову,про постановления рішення у попередньому судовому засіданні та про проведення попереднього
судово­го засідання у його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України,право власності набувається
на підста­вах, що не заборонені законом.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України,право власності припиняється у разі смерті
власника.

Оскільки,ОСОБА_2 була власником
згаданого будинку/ас 11/,однак при житті не отримала
правовстановлюючих документів на нього і право власності на це майно не може бути зареєстровано за нею в зв»язку з її смертю , що
перешкоджає по зивачу оформити право на
спадкування нерухомого майна, то право власності на неру хоме майно може бути визнано за померлою в судовому порядку.

Відповідно до ч.4 ст.130,ч.4 ст.174 ЦПК України,у разі визнання відповіла чем позову, суд за наявності для того законних підстав,ухвалює рішення про задо­волення
позову в попередньому судовому засіданні.

За наведених обставин,визнання відповідачем позову не суперечить закону і

не порушує прав,свобод чи інтересів інших осіб,а тому суд приймає визнання
позо­

ву.

На підставі ст.328 ЦК України,керуючись ст.ст.130 ч.4,174
ч.4,212,215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.Визнати за ОСОБА_2,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення може бути
оскаржено до апеляційного суду Львівської області че-ез Бродівський районний суд,шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протя­гом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження .

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апе ляційне
оскарження,якщо скарга подається у строк,встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.
Справа №2-254
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007
року Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого-судді -  Калараш А.А.

при
секретарі            Скрипник О.В.

за участю представників ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання видати трудову книжку та стягнення
компенсації за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

25.04.07
року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
зобов'язання видати трудову книжку та стягнення компенсації за час вимушеного
прогулу. В позовній заяві позивачка зазначила, що в липні 2006 року укладала
усний трудовий договір з підприємцем ОСОБА_2, в якому позивачка зобов'язалася
виконувати обов'язки продавця в належному відповідачеві магазині, розташованому
в с Миколаївка Веселинівського району.

Відповідач
повідомив пізніше позивачку, що між ними укладено трудовий договір, який
зареєстрований 12 липня 2006 року в Веселинівському районному центрі зайнятості
за № 1059. В жовтні 2006 року позивачка вирішила розірвати трудовий договір
повідомивши відповідача, але на розірвання трудового договору відповідач не
згоден і не віддає трудову книжку. 12 квітня 2007 року позивачка звернулася до
відповідача з письмовою вимогою надати довідку про її роботу, 19 квітня 2007
року надійшла відповідь, про те, що повернути трудову книжку він має право тільки
після звернення позивачки до РЦЗН з питанням про зняття трудового договору з
реєстрації, тому позивачка змушена звернутися до суду.

22.05.2007 року
під час проведення судового розгляду справи ОСОБА_1 надала до суду заяву про відмову від позову , та заявила
клопотання про закриття справи, у зв'язку з отриманням нею трудової книжки та
виплатою їй середньо місячного заробітку за час вимушеного прогулу. Суд   вислухав заявлене клопотання про відмову від
позову та   закриття провадження по
справі, вислухав думку відповідача, вважає можливим прийняти   відмову позивача від позову , а провадження
по справі закрити.

Відповідно до
ст.205 п.3 ЦПК України суд закриває провадження по справі, якщо позивач
відмовляється від позову та відмова прийнята судом.

Враховуючи
викладене, суд, виходячи з того, що такою відмовою від позову не порушуються
права та інтереси сторін,

керуючись, п.3
ст. 174 , п.3 ст.205, ст..209  ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання видати трудову книжку
та стягнення компенсації за час вимушеного прогулу закрити.

Ухвала суду може
бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області, через Веселинівський
районний суд, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження ухвали суду
протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, та подачі апеляційної скарги, з
одночасним направленням копії апеляційної скарги до апеляційного руду
Миколаївської області, протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.
Справа № 2-3360/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

14 червня 2007
року Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого           Позняка B.C.

при
секретарі         Сідоченко В.В.

за участю
представника     ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за ПОДАННЯМ

СУВОРОВСЬКОЇ
РАЙОННОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ПРО МОЖЛИВІСТЬ ПРИЗНАЧЕННЯ ОСОБА_2 ОПІКУНОМ НАД
ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло
подання Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про можливість
призначення опікуном ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_3.

У
попередньому судовому засіданні представник Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради подання підтримала,
просила його задовольнити.

Зацікавлена
особа у попередньому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення
подання заявника.

Виходячи з
наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4  ст.  130
ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,  встановленому
ст.  174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч.4  ст.  174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення і
думку представника зацікавленої особи,
суд встановив наступне.

У
відповідності зі  ст. 60 ч.1 ЦК України су
встановлює опіку над недієздатною особою,
якщо при розгляді справи буде встановлено,  що вона визнана недієздатною.

Згідно
рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2007р. ОСОБА_3була
визнана недієздатною.

Згідно
висновку орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації
виконавчого комітету Одеської міської ради вважає можливим призначити
ОСОБА_2  опікуном над недієздатним
ОСОБА_3 ,  оскільки ОСОБА_2  фактично здійснює обов'язки опікуна,  медичних протипоказань щодо встановлення
опіки немає. Може дати недієздатні ОСОБА_3 ,
необхідні умови утримання,  що
буде відповідати інтересам недієздатної.

З
врахуванням встановленого суд вважає,  що
з метою захисту особистих немайнових і майнових прав та інтересів недієздатної
ОСОБА_3 над нею повинна бути встановлена опіка,
а обов'язки опікуна відносно останнього необхідно покласти наОСОБА_2

Керуючись  ст.
ст.  55,
56,  59,  60, 62 ЦК України,  ст
ст.  130,
174 ЦПК України,
суд,  -

ВИРІШИВ:

Встановити
опік;/ щодо недієздатною ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1

Опікуном
недієздатної ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 призначити ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,  яка мешкає за адресою:АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської
області через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги.
Справа №2-0-38/07
РІШЕННЯ ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

11'червня 2007 року. Белградській
районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Калібової М.М.

при секретарі - Войтової С.І.

у відкритому судовому засіданні в м. Болград розглянув цивільну справу по
заяві

ОСОБА_1 про встановлення факту
проживання    на території

України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звертаючись до суду із справжньою заявою, просить ухвалити рішення, яким встановити факт проживання його на
території України на момент проголошення незалежності України
(24 серпня 1991 року). Встановлення цього факту йому необхідне для вирішення питання про отримання громадянства України і
паспорта громадянина України.

Заява підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець за національністю, проживав і був прописаний в республіці
Молдова до 28 серпня 1985 року, після чого переїхав на постійне
місце проживання до України, а саме в м. Одеса, де був прописаний з 9 жовтня 1985 року, проживає і працює по теперішній час, проте
у зв'язку з відсутністю постійного житла періодично виписувався і прописувався
в гуртожитку. На момент проголошення незалежності
України (24 серпня 1991 року) заявник проживав на території України в м. Одеса, проте тимчасово у зв'язку з відсутністю
постійного житла не був прописаним на території України.

Викладене підтверджується поясненнями ОСОБА_1, показаннями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3, копією свідоцтва про народження
заявника, копією його паспорта, з якого видно, що він був
прописаний в гуртожитку по АДРЕСА_1. Одеса з 9
жовтня 1985 року по 8 квітня 1987 року, потім прописка його продовжувалася до 1
березня 1991 року, копією трудової книжки на ім'я заявника, якої
підтверджується факт його роботи на Одеському
літейному заводі «Централіт» з 5 липня 1990 року по 25 липня 1991 року, з 13
грудня 1991 року по 7 липня 1992 року - в орендному підприємстві «Одеський
завод гумових технічних виробів».

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки
відповідно до ст. З Закону України «Про громадянство» від 18
січня 2001 року громадянами України є всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня
1991 року) постійно проживали на території України.

Керуючись ст. ст. 10, 60,131,259,294
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно
проживав на території України з 9 жовтня 1985 року по  7 липня 1992 року.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10
днів з моменту його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду.
ц.с. № 2-421/07
РІШЕННЯ

іменем України

26
березня 2007 року                                                        Обухівський
районний суд Київської

області в
складі:

головуючого
судді Кулініченко Г.В.,

при секретарі
судового засідання Войцеховській Н.В. ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в приміщенні   Обухівського районного суду Київської
області  цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу ,

встановив :
Позивач  звернувся  до
суду  із  позовом,
в  якому  вказала,
що  з  відповідачем перебувала у зареєстрованому 24 лютого
2003 року шлюбі,  від якого дітей не
мають. Сімейно-шлюбні відносини не склалися,
в зв'язку з не сумісністю характерів,
а тому просить в судовому порядку даний шлюб розірвати.

У
попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав і просить його
задовольнити.

Відповідач
в попереднє судове засідання не з'явився ,
але подав письмову заяву,  що
позов визнає ,  не заперечує проти його
задоволення та просить справу розглядати в його відсутності.

Відповідно
до ч.4  ст.  130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст.  174 ЦПК України,  а згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Суд
заслухавши позивача,  дослідивши
матеріали справі,  вважає,  що позов підлягає задоволенню,  оскільки встановлено,  що сторони не проживають разом,  не підтримують постійних подружніх
стосунків,  не ведуть сумісного
господарства ,  не мають спільного
бюджету.

Таким чином,  суд вважає встановленим,  що збереження сім'ї і їх подальше спільне
життя подружжям не можливе,  підстави для
примирення відсутні,  а тому шлюб може
бути розірваний.

Суд
вважає,  що витрати по реєстрації
розірвання шлюбу необхідне покласти відповідача,  так як позивач понесла витрати при зверненні
до суду.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст. ПО,  112 Сімейного кодексу
України,   ст.  ст.
10,  59,  60,
120,  130, 174, 212,  215 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1   задовольнити .

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського
стану Ізяславського районного управління юстиції 22 лютого 2003 року,  актовий запис №16 розірвати.

При
реєстрації розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 17 грн. державного мита,  а ОСОБА_1від сплати державного мита
звільнити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Обухівський
районний суд на протязі двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження ,  яка подається на протязі
десяти днів з дня проголошення рішення.
№2-0-28/07
РІШЕННЯ

іменем  України

26
березня 2007 року                                               Обухівський
районний суд Київської області

в складі:

головуючого
судді: Соловйової Н.М.

при секретарі:
Марушевській В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні   цивільну справу за заявою неповнолітньої
ОСОБА_1,  зацікавлені особи ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,  про надання права на шлюб, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулась до Обухівського райсуду
з заявою,  в якій просить надати їй
право на шлюб з ОСОБА_2,  1985 року
народження. В заяві вказала,  що з
ОСОБА_2 вона зустрічається з червня 2006 року,
покохали один одного,  мали мету
зареєструвати шлюб,  перебували в
близьких стосунках. Дізнавшись про вагітність,
вона повідомила ОСОБА_2,  той
визнав себе батьком ненародженої дитини,
бажають зареєструвати шлюб,  однак
можливості такої не мають,  оскільки вона
не досягла шлюбного віку.

Свої вимоги
заявниця підтримала в судовому засіданні.

Зацікавлена
особа ОСОБА_2 просить задовольнити вимоги заявниці,  пояснив,
що вони кохають один другого,  бажають
народження дитини і створення повноцінної сім»ї.

Мати
неповнолітньої заявниці - ОСОБА_3
просить надати право на шлюб її неповнолітній донці,  пояснила,
що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 проживають сумісно в її будинку,  кохають один одного,  чекають народження дитини,  ОСОБА_2 працює,  утримує ОСОБА_1

Суд,  вислухавши пояснення заявниці,  зацікавлених осіб,  перевіривши матеріали справи,  находить,
що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1,  народиласьІНФОРМАЦІЯ_1,  ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2,  відповідно до
ст.  22 Сімейного кодексу
України,  встановленого шлюбного віку
ОСОБА_1,  не досягла. Надані довідки
свідчать,  що заявниця має постійне місце
проживання,  є фізично здоровою,  має вагітність 28-29 неділь по стану на 27
січня 2007 року,  на час розгляду справи
із слів заявниці 37 неділь.

Оскільки
і ОСОБА_1,  і ОСОБА_2 бажають створити
повноцінний сімейний союз,  надання права
на шлюб буде відповідати інтересам заявника і інтересам ненародженої дитини,  суд вважає доцільним надати право на шлюб
заявниці з ОСОБА_2.

Керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  209,  212,
214-215,  218,  234,
235 ЦПК України,   ст.  ст. 21-23 Сімейного кодексу України,  суд , -

ВИРІШИВ:

Заяву
ОСОБА_1,  зацікавлені особи ОСОБА_2 та
ОСОБА_3,  про надання права на шлюб
задовольнити.

Надати
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  уродженки с В.Дмитровичі Обухівського району,  Київської області,  право на шлюб з ОСОБА_2,  1985 року народження.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку через Обухівський райсуд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційного суду
Київської області або в порядку ч.4
ст.  295 ЦПК України.