Справа №- 22-ц-1751 /07р.                             Головуючий
1 інст. Підцубний І.А.
Категорія - вчинення певних дій.                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26   березня
2007  року  судова
колегія   судової  палати
у   цивільних   справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

Головуючого
- Міненкової Н.О.

Суддів -
Ларенка В.І., Гальянової І.Г.

При секретарі - Набока О.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської області від 26 січня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1до відділу освіти виконавчого комітету Ізюмської
міської ради про скасування наказу №-444 від 7.09.2005 року „Про визначення
робочого місця директора ДОТ „Орлятко", стягнення компенсації за проїзд до
місця роботи та в зворотному напрямку, а також стягнення заробітної плати за
роботу у вихідні дні, відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., -

ВСТАНОВИЛА

В грудні 2005 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеними вимогами, посилаючись на те, що зазначеним вище наказом його
робочим місцем визначений дитячий оздоровчий табір „Орлятко", який
розташований в с. Червоний Оскол, Ізюмського району Харківської області,
юридична адреса - м. Ізюм, вул. Васильківського,4.

Табір працює сезонно і у зимній період не опалюється,
вважає, що немає негайної необхідності постійного знаходитися у таборі, так як
у міжсезонний період для рішення різних організаційних питань йому приходиться
знаходитися у місті. Вважає, що у міжсезонний період ( з вересня по березень)
недоцільно вважати місцем роботи ДОТ „Орлятко", а тому наказ №-444 від
07.09.2005 року виданий необгрунтовано. Відстань від м. Ізюм до ДОТ
„Орлятко" 25 км., вартість проїзду коштує 2грн.75 коп., що за період з дня
видання наказу склало витрати в сумі 102,00 грн., які відповідач відмовився
компенсувати.

Крім того, вважає, що діями відповідача йому заподіяна
моральна шкода, яка полягає у тому, що такими діями з боку відповідача
принижується його честь і гідність у очах колег, погіршились відносини з
колегами та підлеглими. Низький рівень заробітної плати та необхідність
витрачати гроші на транспорт погіршили відносини в сім'ї. Розмір моральних
страждань оцінив в 5000 грн.

Представник Ізюмського відділу освіти проти позову
заперечував, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської
області від 26 січня 2007 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодився з рішенням ОСОБА_1. й у апеляційній скарзі
просить його скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вислухавши сторони судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування
наказу №-444 від 07.09.2005 року про визначення робочого місця директора ДОТ
„Орлятко" ОСОБА_1. суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в
наказах про призначення директором ДОТ „Орлятко" не був зазначений сезонний
та строковий характер роботи, а тому позивач

2

набув статус постійного працівника на відповідній посаді,
робочому місці, в закладі визначеному при прийомі на роботу. А тому визначення
окремим наказом робочого місяця позивача не виходило за рамки трудового договору.

Судова
колегія з даним висновком суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за
укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний
роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку
про умови праці, ознайомити з правилами внутрішнього трудового розпорядку та
колективним договором і визначити працівникові робоче місце, забезпечивши всіма
необхідними для роботи засобами.

Згідно з наказом №-67-к від 03.04. 2003 року ОСОБА_1. був
прийнятий на роботу директором ДОТ „Орлятко" порядком переведення із ВЗОШ
№-1 (а.с. 26).

В положенні про дитячий оздоровчий заклад „Орлятко"
п.1.2. зазначено, що ДОТ „Орлятко є позашкільним оздоровчо - виховним закладом
сезонного типу, який знаходиться в с
Червоний Оскіл на березі водосховища.

Відповідно до п.
2.1. Статуту позашкільного дитячого оздоровчого закладу „Орлятко" юридична
адреса оздоровчого закладу зазначена : Харківська область, Ізюмський район, с Червоний Оскіл.

Позивач в судовому засіданні пояснював, що при прийнятті
його на роботу був обговорений порядок його роботи при якому він влітку, в
період функціонування табору повинен був знаходитися безпосередньо у таборі
цілодобово де йому визначалось робоче місце, а в період міжсезоння його робоче
місце знаходилось в приміщенні міськвиконкому. Такий порядок існував до
призначення його директором ДОТ „Орлятко" і до видання наказу №-444.

Між тим, суду не було надано письмових доказів на
підтвердження того, що при укладенні трудового договору ці обставини були
зазначені в умовах договору.

Крім того, відповідно до посадової інструкції директора
дитячого оздоровчого табору „Орлятко" ОСОБА_1. позивач, як директор
повинен керувати роботою ДОТ „Орлятко" по всім напрямкам його діяльності у
відповідності з законодавством України. І ці обов'язки не припиняються із
закінченням оздоровчого сезону в таборі. Взимку в таборі знаходяться охоронники
. Знаходження директора по місту його основної роботи передбачено його статусом
директора цієї установи.

Судова колегія вважає, що визначення місця роботи за
місцем знаходження оздоровчого табору не може свідчити про те, що позивач, як
посадова особа, яка наділена визначеними в Статуті закладу, в посадовій
інструкції функціями, повинен весь робочий час знаходитися в оздоровчому
таборі.

Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що суд,
відповідно до п.3 ст. 29 КЗпП України не вправі вирішувати питання доцільності
рішення власника при визначенні працівникові робочого місяця, а лише перевіряє
дотримання встановленого законом порядку визначення робочого місяця і у разі
його порушення поновлює тільки порядок передбачений законом.

Судова колегія вважає, що вказаним вище наказом
відповідач не порушив порядок визначення робочого місяця позивача, так як цей
порядок визначається статусом позивача як керівника цієї установи.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що позивачем
не доведено в суді, що встановлений наказом №-444 від 7.09.2005 року порядок
визначення робочого місяця не відповідає вимогам трудового законодавства і що
він протирічить трудовому договору, укладеному з позивачем, а тому судова
колегія вважає, що суд прийшов до правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Не підлягають задоволенню також позовні вимоги в частині
стягнення з Ізюмського міського відділу освіти в рахунок компенсації за проїзд
до місця роботи в сумі 102 грн., так як при укладені    трудового договору при прийомі на роботу
позивача

2

питання оплати проїзду до місця роботи не обговорювалися
і з такими умовами прийому на роботу останній погодився.

Погоджується судова колегія з висновками суду в частині
відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати за роботу у
вихідні дні.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу виплачувалася
заробітна плата , яка складалась із основного окладу, за вислугу років 20%, 50%
за складність та напруженість роботи та 41% за цілодобове перебування у таборі.

Табель обліку робочого дня складався позивачем і
підписувався ним. Останній підтвердив в судовому засіданні те, що в табелі не
зазначались робочими вихідні дні, що підтвердила в судовому засіданні і свідок
- бухгалтер відділу освіти Бондаренко P.O. (а.с. 100). Інші докази на
підтвердження своїх позовних вимог позивачем суду надано не було.

Судова колегія не знаходить підстав для скасування
рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись
ст.. 303,304,307,308,313,317,319
ЦПК України судова колегія,

УХВАЛИЛА

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1. відмовити,
рішення Ізюмського міжрайонного суду Харківській області від 26 січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути
оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України.