Справа № 22-
Головуючий у 1-й інстанції - Горбань Н.І.
Доповідач - Пікуль А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.  КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7
вересня 2007 року. Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.  Києва в складі:

головуючого                                                                   Пікуль
А.А.

суддів                                                                              Кабанченко
О.А. Коротуна В.М.

при
секретарі                                                                  Твердохліб
Ю.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.  Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 29 травня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  третя особа: ОСОБА_3,  про визнання
домоволодіння об'єктом права спільної сумісної власності подружжя

встановила:

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 29 травня 2007 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  третя особа: ОСОБА_3,  про визнання домоволодіння об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Не
погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу,  в якій,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи,  неправильну оцінку доказів,  порушення норм матеріального та
процесуального права,  просить рішення
суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заявленого ним позову
скасувати та ухвалити нове рішення,  яким
виселити ОСОБА_2 з
будинку АДРЕСА_1.

Рішення
суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  третя особа: ОСОБА_3,  про визнання
домоволодіння об'єктом права спільної сумісної власності подружжя не
оскаржується.

При
ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником
23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1. Розпорядженням Московської РДА в м.  Києві №379 від 5 квітня 2000 року житловий
будинок під літерою АДРЕСА_1 виділено в окреме домоволодіння з присвоєнням йому
поштового номера НОМЕР_1 та дано дозвіл ОСОБА_1 на реєстрацію свідоцтва про
право власності в Київському міському БТІ.

Сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1981 року до 27 травня 1992 року.

На даний
час у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований позивач та повнолітня дочка сторін,  ОСОБА_3,
відповідачка з 1981 року зареєстрована у АДРЕСА_1

Між
сторонами склалися неприязні стосунки з приводу користування будинком,  що призвели до численних звернень
відповідачки до правоохоронних органів протягом 2006 року.

Заслухавши
доповідь судді Пікуль А.А.,  пояснення
учасників судового розгляду,  з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія приходить до висновку про те,  що апеляційну скаргу слід відхилити з таких
підстав.

Виходячи
з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових
доказів,  суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те,  що
обставини,  що мають значення для
справи,  які суд вважав
встановленими,  доведені.

Висновки
суду щодо підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають
обставинам справи та положенням матеріального закону.

В ході
апеляційного розгляду позивач підтвердив,
що на даний час замість домоволодіння АДРЕСА_1,  де були прописані сторони по справі,  фактично існує три домоволодіння під
номерами,  відповідно,  НОМЕР_2,
НОМЕР_1 та НОМЕР_3 ( а.с.  8-10).
Після виділу домоволодінь позивач разом з дочкою перепрописався з будинку
АДРЕСА_1 у будинок НОМЕР_1,  згоди на перепрописку колишньої
дружини,  ОСОБА_2,  він не
дав,  хоча дозволив їй продовжувати
проживати разом з дочкою у будинку НОМЕР_1,
який вони і займали до проведення виділу.

За таких
обставин немає підстав вважати,  що
відповідачка поселилась у спірне житлове приміщення всупереч волі його власника
і доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути прийняті судом
апеляційної інстанції.

Крім
того,  виходячи з фактичних обставин
справи,  висновок суду про . відсутність
правових підстав для задоволення позову про виселення відповідачки на підставі  ст.157 ЖК України,  на яку послався позивач заявляючи позов,  є правильним.

Вимоги
про припинення сервітуту відповідно до положень ЦК України позивачем не заявлялись.

Враховуючи
наведене,  суд апеляційної інстанції
вважає,  що судом першої інстанції     дана
належна  оцінка доводам  сторін
у  сукупності  з
наданими

3

сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують висновків суду першої інстанції,  тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись  ст.303,
307,  308, 313-315 ЦПК
України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 29 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.