Справа №
22-ц23622007 року                                                             1
інстанції -Муленко Л.М.
: поновлення на роботі.                                                       Доповідач
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2007
року  судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді                   -Міненкової Н.О.

-
суддів:                                                -Ларенка
В.І.

-
Гальянової І.Г.,

при
секретарі:                                      -
Набока О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу Балаклійсь-кої
районної станції юних натуралістів Харківської області на рішення
Балаклійського район­ного суду Харківської області від 26 лютого 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Балаклійської районної станції юних
натуралістів Харківської області, третя особа ОСОБА_2 - про поновлення на
роботі, стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

25.01.2007
року позивачка ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до відповідача про
поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
просила поновити ії на посаді керівника гуртків.

В обгрунтування
своїх позовних вимог позивачка зазначала, що 02.09.1985 року вона була прийнята
на роботу до Балаклійської районної Станції юних натуралістів на посаду
керівника гуртків. На протязі всього часу роботи в даному закладі покладені на
неї обов»язки вона викону­вала сумлінно, про що свідчать подяки, грамоти від
адміністрації та листи подяки від вихован­ців.

Але 26.12.2006
року директором Балаклійської районної станції юних натуралістів Харків­ської
області було видано наказ №365 про її звільнення з роботи на підставі п.3 ст.40
КЗпП Укра­їни - за систематичне невиконання без поважних причин трудових
обов»язків.

Позивачка
вважає, що звільнення є незаконним, а причина звільнення є надуманою та не
відповідає дійсності, являється відвертим проявом до неї упередженості за
подані нею скарги про недоліки в роботі Станції юних натуралістів та відносно
виплати преміальної винагороди за ро­боту.

Представник
відповідача та третя особа позов не визнали, пояснивши, що ОСОБА_1 дійсно було
звільнено з роботи 26.12.2006 року за систематичне невиконання без поважних при­чин
трудових обов'язків . Позивачка дійсно неодноразово зверталась з безпідставними
заявами про порушення законодавства з боку адміністрації, але була звільнена з
роботи за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків.
Підставою для звільнення слугувало си­стематичне не ведення нею журналів
планування та обліку робіт гуртка, оскільки до неї застосо­вувались міри
дисциплінарного стягнення. . Просили в позові відмовити.

Рішенням
Балаклійського районного суду Харківської області від 26лютого 2007 року по­зов
був задоволений, ОСОБА_1. поновлена на роботі з 26 грудня 2006 року, суд
стягнув з відповідача на користь позивачки заробітну плату за час вимушеного
прогулу в розмірі 1 440 гривень 45 коп., та на користь держави судовий сбір в
розмірі 51 грн. і 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

В апеляційний
скарзі Балаклійська районна станція юних натуралістів  просить рішення суду скасувати, посилаючись
на порушення судом першої інстанції матеріального і процесуаль­ного права та
прийняти нове рішення яким в задовольнити позову відмовити. Наводить ти ж до­води,
що і в судовому засіданні суду першої інстанції. Крім того посилається на те,
що судом

першої інстанції було неправильно обраховано середній
заробіток, який підлягає виплаті в зв»язку з поновленням на роботі.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до
ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає,
що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1. була неза­конно
звільнена з роботи за систематичне невиконання без поважних причин трудових
обов»язків, з порушенням норм п.3 ст.40,ст.ст. 147-149 КЗпП України.

Судова
колегія вважає, що дані висновки суду є правильними, оскільки вони зроблені від­повідно
до зібраним доказам.

Судом
встановлено, що позивачка перебувала в трудових відношеннях з відповідачем з
2.09.1985 року та виконувала обов'язки керівника гуртків Балаклійської районної
станції юних натуралістів.

Наказом
директора станції від 26.12.2006 року була звільнена з роботи на підставі п.З
ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових
обов'язків.

Відповідно до
норм п.3 ст.40 КЗпП України - трудовий договір можете бути розірваний власником
у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин
обов'язків , покладених на нього трудовим договором, якщо до працівника раніше
застосовува­лися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

В наказі про
звільнення не вказано коли саме були скоєні невиконання трудових обов'язків , в
чому конкретно проявилось порушенняОСОБА_1, що стало причиною ії зві­льнення, -
чим позивачка позбавлена захистити свої права шляхом застосування ч.2 ст. 148
КЗпП України. Стаття 148 КЗпП України передбачає, що дисциплінарне стягнення
застосовується вла­сником безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше
одного місяця з дня його вияв­лення. Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Крім
того, при звільненні були порушені вимоги ч.1 ст. 149 КЗпП України, оскільки ні­яких
пояснень щодо дій, кваліфікованих відповідачем як порушення трудової
дисципліни, від позивача не витребувано.

Представник
відповідача в судовому засіданні пояснив, що підтвердженням систематич­ного
ігнорування ОСОБА_1 своїх трудових обов»язків є те, що позивачка не з»являлась
на педагогічні наради, не виконувала накази керівника та план роботи закладу,
невиконання розкла­ду занять, відсутність планів роботи та звітів щодо їх
виконання, не надавала письмових пояс­нень на вимогу керівництва, відмовлялась
ознайомлюватися під розпис з внутрішніми докумен­тами закладу. Підставою для
звільнення слугувало систематичне не ведення нею журналів пла­нування та обліку
робіт гуртка. Наказами від 5.10.2006 року та від 4.12.2006 року застосовува­лось
дисциплінарне стягнення.

З подання
директора станції профспілковому комітету про дачу згоди на звільнення вба­чається,
що позивачка після застосування дисциплінарних стягнень не усунула недоліки
(при черговій перевірці план-конспект зайняттів та журнал планування та обліку
роботи були відсут­ні) , за що і фактично була наказом від 26 грудня звільнена
з роботи (а.с.74).

З
матеріалів справи вбачається, що накази від 5 жовтня та 4 грудня 2006 року про
дисци­плінарне стягнення застосовувались за невиконання наказу від 16.09.2006
року «Про порушення ведення документації», тобто за одне й тож правопорушення.
Згідно до наказу від 16.09.2006 ро­ку ОСОБА_1. зобов'язана в 3 денний строк за
свій рахунок замінити журнали і здати для за­твердження адміністрації. Цю роботу
позивачка зробила.

Крім того з цими
наказами позивачка належним чином ознайомлена не була.

При
постановленні рішення суд першої інстанції правильно виходив із того, що при
звіль­ненні з роботи позивачки не враховувалось тяжкості проступку, обставин за
яких вчинено про­ступок і попередня роботаОСОБА_1, яка працювала на даному
підприємстві з 1985 року, декілька місяців залишилось на виходу на пенсію,
користується увагою батьків дітей - яки є членами гуртка, має на утриманні
матір - інваліда. Звільнення ії з роботи залишить ії без кошт до існування.

Що ж стосується
доводів апелянта про те, що судом першої інстанції було неправильно обраховано
середній заробіток, який підлягає виплаті ОСОБА_1 в зв»язку з поновленням на
роботі, то ці доводи судова колегія вважає безпідставними, тому, що розрахунок
судом проведе­ний згідно довідки бухгалтерії та сумнівів не викликає. Середній
заробіток із розрахунку остан­ніх двох календарних місяців роботи складає 720
грн.22,5 коп. (а.с.139). Час вимушеного прогулу з 26 грудня 2006 року по 26
лютого 2007 року, тобто 2 місяці. До виплати підлягає 1 440 грн. 45 коп.

У зв'язку з
вищевикладеним, судова колегія вважає, що рішення суду постановлено з до­триманням
норм матеріального і процесуального права.

Доводи,
викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції,
та їм дана належна оцінка.

Висновків суду
першої інстанції вони не спростовують.

Керуючись ст.ст.
303,304,307,308, 313-315,317,319 ЦІІК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Балаклійської районної станції юних натуралістів Харківсь­кої області
-відхилити.

Рішення
Балаклійського районного суду Харківської області від 26 лютого 2007 року
-залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку без-посередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня ії проголошення.