Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

5 жовтня 2007
року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого -
судді          Дрішлюка А.І.,

при секретарі
судового засідання Куліковой О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання договору дійсним, про визнання права власності, -

встановив:

До Малиновського
районного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про визнання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнання на неї права власності.
Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що ця угода оформлялася на
Одеській Новій Біржі Нерухомості 30.06.1998 року та зареєстрована за № 1149/98,
всі істотні умови угоди дотримані, право власності що виникло на підставі
зазначеного договору у нього та його співмешканки ОСОБА_6 було зареєструване в
ОМБТІ та РОН 10.07.98 р. за № 492 - стр 188 - кн. 266 пр. ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, після її
смерті позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за
законом, оскільки вчинена угода не була посвідчена нотаріально.

Відповідачка
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнала, про що надала суду відповідну
письмову заяву. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні
вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6,
з однієї сторони, і відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4,
з іншої уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлової квартири
загальною площею 14,9 кв.м., житловою площею 9,9 кв.м. АДРЕСА_1. Підтвердженням
наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а
також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру
є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1149/98 від 30.06.1998 року,
укладений на Одеській Новій біржі, без наступного нотаріального посвідчення
угоди, з реєстрацією його в „Журнале регистрации сделок с недвижимостью",
реєстраційний № 1149/98 від 30.06.1998 року. Після укладання зазначеного
договору сторони повністю виконали його умови. Продавці виселилися зі спірної
квартири, а також були зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Факт
передачі покупної ціни від покупців - ОСОБА_1, ОСОБА_6 до продавців - ОСОБА_2,
ОСОБА_3,ОСОБА_4 підтверджується пунктом 6 договору № 1149/98 від 30.06.1998
року, зареєстрованого на Одеській новій біржі, згідно з яким продавцем отримана
сума за відчужувану квартиру до підписання договору. Підтвердженням виконання
договору його сторонами є видача покупцю екземпляра договору, другий екземпляр
залишений на зберігання в біржі. Підтвердженням факту виникнення права
власності у позивача на квартиру є реєстрація права власності, що виникло на
підставі договору купівлі-продажу № 1149/98 від 30.06.1998 року в ОМБТІ та РОН
під № 492 - стр 188 - кн. 266 від 10.07.1998р.

До укладання
договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1149/98 від 30.06.1998р. квартира
належала на праві власності продавцям на підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого УЖКГ Одеської міської ради від 12.03.1998 року, тому згідно
ст. 225 ЦК УРСР, який був чинний на момент укладання правочину, відповідачі
вправі були здійснювати її відчуження.

На теперішній
час нотаріально посвідчити договір, вчинений на біржі, сторони не можуть,
оскільки згідно зі ст.15 Закону України „Про товарну біржу" угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з ч.2
ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення   договору   не вимагається.

Таким чином, на
підставі договору купівлі-продажу № 1149/98 від 30.06.1998 року зареєстрованого
в ОМБТІ та РОН під № 492 - стр 188 - кн. 266 від 10.07.1998р. у ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 виникло право власності в рівних частках по 1/2 частки квартири у
кожного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, про що
Першим відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного
управління юстиції м. Одеси в книзі реєстрації смертей 13.11.2006 року було
зроблено відповідний актовий запис № 10231.

Після смерті
ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка спірної
квартири.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна
черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином,
спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6 є позивач, який мешкав з
померлою однією сім'єю. Відповідачка ОСОБА_5, яка є спадкоємицею першої черги,
спадщину не приймала, що підтверджується відповіддю нотаріальної контори від
21.09.2007 р. та надала суду письму відмову від прийняття спадщини після смерті
своєї матері.

Згідно зі ст.
1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Таким чином, суд вважає встановленим, що позивач, оскільки на час
відкриття спадщини постійно проживав разом із ОСОБА_6, прийняв спадщину.

Згідно зі ст. 41
Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися
своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК
України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається
належним йому майном. При цьому згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16
ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема визнання права. Таким чином, суд вважає, що зібрані по
справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють
задовольнити позов в повному обсязі.

Згідно зі ст.
217 ЦК У країни
суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

На підставі
викладеного, керуючись ст.220 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 213-215, 224-225 ЦПК
України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Єлисеєвої Оксани Олександрівни про визнання договору
дійсним, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 30 червня 1998 року на Одеській
Новій біржі під № 1149/98, між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з однієї сторони та
ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4- з іншої, дійсним.

Визнати право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Встановити
порядок виконання рішення суду, згідно з яким воно після набрання законної сили
є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк зі дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.