Справа №2-433/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 квітня   2007 року              Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі головуючого   - судді Панас
О. В.

при секретарі        Жилінській ОМ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу

за позовом   Приватного підприємства
- фірми „Мека"

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди завданої неправомірними діями, -

встановив: ПП фірма „Мека" звернулася до Рівненського міського суду з
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, завданої неправомірними діями.

В обгрунтування своїх вимог зазначили, що ОСОБА_1 в супереч вимог закону позбавив їх права власності та користування
рекламним щитом фірми, який було розміщено на рекламній стійці по вул. Соборній
в м.Рівне, згідно угоди між ПП фірма „Мека" та СП ТзОВ „PST України" від
01.07.2005р. За фактом пошкодження майна позивача зверталися в міліцію для
прийняття відповідного рішення. Діями відповідача було заподіяно матеріальну
шкоду в розмірі 1008,94 грн., 1500 грн. за неправомірне використання рекламного
щита як об'єкта права інтелектуальної власності, та моральну шкоду в розмірі
1650 грн. В судовому засіданні представник позивача Кочерга І.Ю. позов
підтримав просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов не визнав. Пояснив, що рекламна стійка по вул. Соборній в м. Рівне є його
власність. Як власник, 01.12.2005р. звертався до позивача з вимогою
розпорядитись своїм плакатом з рекламою підприємства позивача. При цьому
попередив, що у випадку невиконання даної вимоги, плакат буде демонтовано. Після
демонтування плакату поставив до відома власника про місце його знаходження.
Проте, і по даний час позивач не звернувся з вимогою щодо повернення йому його
власності.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, дав аналогічні пояснення.
Просив в позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши
письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до
наступних висновків.

Судом встановлено, що між ПП фірма „Мека" та СП ТзОВ PST „Україна"
01.07.2005 року було укладено договір на розміщення зовнішньої реклами. Строк
дії до З 1.12. 2005р.

З оглянутого судом рахунку № 24/Р від 19.07.2005р., акту № 30
приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що вартість рекламного щита з
врахуванням оплати банківської операції становить 1008,94 грн.(а.с.8,10).

Згідно договору на створення, розробку та виготовлення рекламного щита від
01.07.2005р., укладеного між ТзОВ „Евіденс" та ПП-фірма „Мека",
вартість створення і розробки якого становить 1500 грн.

З оглянутого судом платіжного доручення № 7 від 09.03.2006р. вбачається, що
ППФ „Мека" перерахувало ТзОВ „Евіденс" 1500 грн. за розробку
оригіналу-макету рекламного щита.

Судом встановлено, що відповідно до постанови від 15.04.2006р. в порушенні
кримінальної справи по факту зняття рекламного шита ППФ „Мека" по вул.
Соборній в м.Рівне, відмовлено. З даної постанови вбачається, що станом на
січень 2006 року ОСОБА_3, як директору ППФ „Мека" було відомо про місце
знаходження рекламного щита, але вважає, що повернути даний щит повинен гр.
ОСОБА_1
(справа № 142 про відмову в порушенні кримінальної справи
по факту зняття рекламного щита ММФ „Мека" по вул. Соборній в м.Рівне.

З оглянутої судом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ Спільного
українсько-чеського підприємства «PST Україна» треті особи : ПП фірма „Мека", ТзОВ „Рівненські глобальні
мережі", ТзОВ „Експо-Сервіс", ПФ "Ратекс", ТзОВ
„Керамбуд" про усунення перешкод у користуванні майном вбачається, що
ОСОБА_1 в позові було відмовлено (справа № 2-1407/06).

Відповідно до ч,1 ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Так, за 4.2 ст. 22 ЦК
України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази, суд прийшов до
висновку, що рекламним щитом, який є власністю ППФ „Мека", ОСОБА_1 заволодів незаконно. Проте, позивачем не надано об'єктивних доказів на
підтвердження того, що рекламний щит був знищений або пошкоджений відповідачем.
Тому позов в частині відшкодування заподіяних позивачу матеріальних збитків в
розмірі 1008,94 грн. до задоволення не підлягає за відсутністю в діях
відповідача вини у заподіянні шкоди. А, оскільки судом встановлено, що
рекламний шит
перебуває на зберіганні у ОСОБА_1, то суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний повернути власнику
його річ (ч.4 ст.22 ЦК
України).

Також суд прийшов до висновку, що не підлягає до задоволення позов в
частині стягнення 1500 грн. за неправомірне використання рекламного щита, як
об'єкта права інтелектуальної власності відповідно до ст. 432 ЦК України з тих підстав, що відповідно до ст. 420 ЦК України рекламний щит не являється об'єктом права інтелектуальної
власності. А тому в позові в цій частині слід відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"
(за змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 р.№ 5) роз'яснено, що під
немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового
характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням
на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням
комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу
чи підриву довіри до її діяльності.

Суд прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів, а судом вони не
встановлені на підтвердження спричинення ТОВ втрат немайнового характеру, які
могли бути визнані моральною (немайновою) шкодою. За таких обставин позов в
частині стягнення моральної шкоди в сумі 1650 грн. до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, понесені позивачем в документально
підтверджені судові витрати підлягають до стягнення на їх користь частково в
сумі 500 грн.

На підставі вищевикладеного ст..ст.22,432, 1166, 1167 ЦК України , керуючись ст.ст. 10,60, 88,212-218,223 ЦПК України, суд

вирішив: Позовну заяву Приватного підприємства - фірми „Мека" до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями, задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути Приватному підприємству - фірми „Мека"
рекламний щит ( розміром 2,0 х 2,50) вартістю 1008 (одна тисяча вісім) грн.. 94
коп.

В позові в частині стягнення   1500
грн. за неправомірне використання рекламного шита як об'єкта   права
інтелектуальної власності, відмовити.

В позові в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1650 грн., відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства - фірми „Мека"
500 (п'ятсот) грн. судових витрат. Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в 10-ленний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним
поданням в 20 денний строк, після подання заяви про апеляційне оскарження,
апеляційної скарги.

Рішення може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне
оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подачі заяви  про подачу заяви
про алеляційне оскарження і в разі збігу 20-денного строку і не подачі
апеляційної скарги, то рішення набирає законної сили після закінчення цього
строку.