28 грудня 2007 року                                                         Справа №2 - 485 /07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Борзнянський районний суд Чернігівської
області в складі

головуючого судді

Тіслюка І.І.

при секретарі

Циліцькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни справу за
позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради, а також до - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, - про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Борзнянської
міської ради, а також до - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якому просить суд
винести рішення про визнання недійсним (анулювати) свідоцтва про право спільної
сумісної власності на квартиру (АДРЕСА_1), виданого 04.11.1993 року ОСОБА_2 та
членам його сім`ї - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, мотивуючи тим, що під час
оформлення свідоцтва приватизаційним органом були припущені помилки (рішення
щодо приватизації квартири відбулось без урахування того, що всі зазначені у
свідоцтві співвласники квартири не отримали житлових чеків) і тим самим були
порушені права співвласників житла, що передбачені Законом України «Про
приватизацію державного житлового фонду»
від 19.06.1992 р. ст.4  зокрема.

В судовому засіданні позивач підтримала
вимоги позову, а також заявила про його уточнення, яке полягає у вимозі в
наданні їй нового свідоцтва про право власності на квартиру, якщо суд
встановить недійсність попереднього, та сплаті приватизаційним органом всіх
витрат, пов`язаних з його переоформленням.

В пояснення вона зазначила, що на підставі
розпорядження виконавчого комітету Борзнянської міської ради за №145 від
03.11.1993 року нею та членами її сім`ї, до якої на той час входили її бувший
чоловік - ОСОБА_2 та двоє дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4, отримана у спільну сумісну
власність трикімнатна квартира загальною площею 61.7 м2 АДРЕСА_1.

На прикінці вересня 2003 року позивачці стало
відомо, що ОСОБА_2, який займався питаннями з приватизації квартири, не було
видано приватизаційних чеків відповідно до кількості членів сім`ї. З цього
моменту, звертаючись в різні установи, вона намагалась з`ясувати як можна
отримати вказані чекі. Скорішому вирішенню питання перешкоджало й те, що вони з
чоловіком розірвали шлюб, він переїхав в іншу місцевісць і позивачка втратила
можливість безперешкодного з ним спілкування. Оскільки документи на житло
знаходились у бувшого чоловіка, а також те, що він їх поновлював після втрати,
все це призвело до зволікання у пошуку вирішення проблеми.

Позивач, маючи намір переїхати із м.Борзни на
постійне проживання в іншу місцевісць, дізнавшись що не має можливості належно
розпоряджатись своїм правом на частину квартири, оскільки її  приватизація вважається незавершеною, т.я.
свідоцтво видано без надання їй та іншим членам сім`ї приватизаційних чеків,
вважає що зазначене питання може бути вирішено в судовому порядку.

ОСОБА_1 також зазначила, що не вбачаючі іншої
можливості вирішення питання про отримання належно оформленого свідоцтва на
приватизоване житло, оскільки існуюче видано з обмежуючими її права помилками,
допущеними під час приватизації квартири, а оригінал свідоцтва був загублений
відповідачем ОСОБА_2, вона вважає що розпорядження виконкому Борзнянської
міськради за №145 від 03.11.1993 року, яке стосувалось складу їх сім`ї станом
на 1993 рік, і яке у випадку завершення приватизації буде стосуватись вже не
існуючих на сьогодні сімейних зв`язків, не буде задовольняти її інтересам і
можливо, інтересам інших осіб. Тому, свідоцтво про право власності на житло
слід визнати недійсним з оформленням нового з врученням приватизаційних чеків
на ім`я ОСОБА_1 (позивачки) та ОСОБА_4, її дочки, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3
постійно проживають в іншій місцевосці.

Одночасно, позивачка вважає, що оскільки її
право на житловий чек було порушено не з її вини, або будь - кого іншого з
членів сім`ї, то всі витрати, пов`язані з переглядом приватизації житла, слід
покласти на приватизаційний орган.

Виконком Борзнянської міської ради, як один з
відповідачів у справі, звернувся до суду із заявою, в якій, не заперечуючи
проти позову, просив розглянути його без участі свого представника, зазначивши,
що покладається у вирішенні спору на розсуд суду.

ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою, зі
змісту якої також не вбачається, що вона заперечує проти позову і його розгляду
в її відсутності.

ОСОБА_3 у повторній заяві до суду з приводу
часткової зміни позивачем своїх вимог, не заперечував проти задоволення позову
і просив суд розглянути позов у його відсутності.

ОСОБА_2, позов та часткові зміни до нього
визнав. Він також пояснив, що на його думку, під час приватизації вказаної
квартири посадові особи приватизаційного органу, які здійснювали оформлення
документів на приватизовану квартиру, не роз`яснили йому, як особі, яка
займалась оформленням документів, а також будь - кому з членів сім`ї, про можливість
використання приватизаційних чеків. Він особисто мав хибну думку що ці чекі
вважаються використаними по завершенню приватизації.

Отже, відповідач вважає що зазначене
розпорядження виконкому  Борзнянсько
міськради про видачу свідоцтва про право власності на квартиру було винесено
03.11.1993 року з порушенням інтересів всіх членів сім`ї, що зазначені у
свідоцтві.

ОСОБА_2 також зазначив, що вказане
розпорядження слід скасувати з визнанням недійсним свідоцтва, оскільки з
моменту видачі свідоцтва минуло багато часу і, якщо продовжувати приватизацію
до завершення на підставах що існували у 1993 році, то у сторін можливо виникне
потреба у додатковому врегулюванні питань в судовому порядку.

Тому, оскільки він та його син ОСОБА_3,
займаються приватизацією житла в іншому місті, і не вважають за доцільне
приймати участь у приватизації квартири у м.Борзні, просив суд задовольнити
позов ОСОБА_1 і визнати недійсним свідоцтво про приватизацію трикімнатної
квартири по АДРЕСА_1 оформлене на чотирьох членів сім`ї ОСОБА_1, зобов`язавши
приватизаційний орган здійснити приватизацію вказаної квартири, виходячи з
теперішніх умов - із зазначенням її власниками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та наданням
їм житлових чеків, не включаючи в коло їх отримувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
проживають окремо.

Заслухавши пояснення позивача та одного з
відповідачів, прийнявши до уваги зміст заяв інших відповідачів з визначеними у
них їх міркуваннями, перевіривши долучені до справи документи, суд вважає що
позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд вважає, що позивач пропустила строк
позовної давності з поважних причин, на які вона посилалась в своїх поясненнях
і обмежень з цього приводу у розгляді справи не мається.

Відповідно до змісту наданого суду дубліката
свідоцтва про право власності на житло ( квартири АДРЕСА_1), воно видано
04.11.1993 року органом приватизації при Борзнянській міській раді на ім`я
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на підставі розпорядження №145 від
03.11.1993 року. Борзнянська міська рада підтвердила цей факт надавши ксерокопію
з журналу записів розпоряджень, оскільки само розпорядження, згідно з
поясненням, в органі приватизації не зберігаються.

Факт видачі свідоцтва підтверджується також
повідомленням з цього приводу від Борзнянської дільниці Ніжинського МБТІ.

Доводи позивача про те, що їй та іншим членам
сім`ї не видавались житлові чекі підтверджується довідкою Державного ощадного
банку, де зазначено що станом на 01.12.2007 року всі члени сім`ї ОСОБА_1 свого права на приватизацію житла шляхом списання житлових чеків
через установи Ощадбанку не використали.

Відповідно до ст.4 Закону України Про приватизацію державного
житлового фонду від 19.06.92 року
житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами
України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони
можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних
підприємств, земельного фонду.

Громадяни, які мають житло на праві
власності, можуть використовувати одержані житлові чеки для придбання частки
майна державних підприємств, земельного фонду.

Відповідно до ст.182 ЦК України державна
реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною,
здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про
реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Суд, з`ясовуючи чи відповідають
дійсності твердження позивача про порушення прав (її та інших осіб) унаслідок
помилкових дій певних осіб, які вирішують питання з приватизації житла, при
вчиненні угоди (за ст.41 ЦК України ред 1966р.,- це дії громадян і організацій,
спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або
обов'язків), - дійшов висновку, що  факт
порушення прав позивача при відсутності її вини є доведеним.

Відповідно до ст.56 ЦК України (ред 1966р.),
угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана
недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

Сторона, за позовом якої угода визнана
недійсною, вправі вимагати від другої сторони відшкодування витрат, якщо
доведе, що помилка виникла з вини другої сторони.

З огляду на зазначене, суд вважає, що
отримані під час розгляду справи докази вказують на наявність
підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

Отже,
керуючись Законом України Про приватизацію державного житлового фонду від 19.06.92 року, ст.182ч.2 ЦК України,
ст.ст.41, 56 ЦК України (ред 1966р.), ст.ст. 8, 11, 208, 209, 214 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву
ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним свідоцтво про право
спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, видане 04.11.1993 року на
підставі розпорядження виконкому Борзнянської міської ради №145 від 03.11.1993
року.

Зобов`язати виконком Борзнянської міської
ради надати ОСОБА_1 та членам її сім`ї, замість визнаного недійсним свідоцтва
про право власності на квартиру АДРЕСА_1, нове свідоцтво про право власності у
відповідності до поточних норм законодавства.

Витрати, пов`язані з оформленням нового
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, покласти на державні установи, які уповноважені
здійснювати відповідні дії з виготовлення приватизаційних документів на об`єкти
приватизації.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Борзнянський районний
суд шляхом подачі заяви в 10-денний строк з дня винесення рішення про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.

Суддя

Борзнянського районного суду
І.І.Тіслюк