Справа № 2-1481/ 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007 року Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді Дубас Т.В., при секретарі Рудіч М. П., Паламарчук І.І., з участю прокурора Осадчук Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позовну заяву Служби у справах неповнолітніх Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Княжицької сільської ради про позбавлення батьківських прав , -

встановив:

У березні 2007 року Служба у справах неповнолітніх Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_1, з тих підстав, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: часто залишає дитину без догляду, по декілька днів не з'являється додому, залишає дитину на своїх родичів, зокрема свою сестру - інваліда з дитинства, умови проживання дитини у АДРЕСА_1 та виховання дитини неналежні. Через недбале ставлення матері до дитини, дитина часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, було гостре медикаментозне отруєння. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачка проти позову заперечує, посилається на те, що вона піклується про свою дитину, дитина відвідує дитячий садок, як всі діти інколи хворіє, тоді залишається вдома. На своїх близьких родичів відповідачка залишає дитину тоді, коли сама працює. Вказаний позов є наслідком помсти та переслідування відповідачки з боку ОСОБА_3, з покійним сином якої відповідачка певний час перебувала у фактичних шлюбних відносинах.

Прокурор Києво-Святошинського району дав висновок про відсутність передбачених ст. 164 СК України підстав щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки відповідно до Сімейного законодавства це є крайнім заходом впливу на батьків, а в даному випадку недостатньо доказів ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Вислухавши пояснення осіб , які приймали участь у справі , дослідивши письмові докази, суд відмовляє в задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень.

В силу п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови від 30 березня 2007 року "про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'Яснив що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі,

норм моралі; не виявляють інтересу до u внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір"ю малолітнього сина ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до ст. . 135 СК України. Проживає відповідачка з дитиною у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, в якій ще проживають мати, сестра та брат відповідачки.

В матеріалах справи відсутні докази, які б безспірно свідчили про ухилення ОСОБА_2 від виконання, своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_1. Так, з матеріалів справи вбачається, що хлопчик відвідував дитячий садок, сама відповідачка працює, на роботі характеризується позитивно. Той факт, що інші члени сім"ї матері хлопчика доглядають його та відводять до дитячого садка, коли відсутня його мати, не свідчить про ухилення відповідачки від виховання дитини.

Факт відсутності у відповідачки достатньої за розмірами жилої площі, не є підставою для позбавлення її батьківських прав.

У матеріалах справи відсутні достовірні докази того, що відповідачка веде

аморальний'спосіб життя чи зловживає спиртними напоями.

Всі наявні у матеріалах акти, складені представниками опікунських рад Княжицької та Михайлівсько-Рубежівської сільської ради за наполяганням ОСОБА_3, з покійним сином якої відповідачка певний час перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Це стверджується поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 - голови Опікунської ради про те, що її просто затерирозували телефонними дзвінками, тому вона змушена була складати різні акти. Проте особисто не вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виховання сина.

Оцінюючи зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. . 212 ЦПК України, висновок прокурора у даній справі, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав із заявлених підстав та відмовляє у задоволенні позову.

На підставі, ст. 164, 165 СК України, керуючись ст. ст. 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Служби у справах неповнолітніх Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Княжицької сільської ради про позбавлення батьківських прав .

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.