Справа №2-851/2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 квітня 2007
року                                  Луцький
міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді                                                                       Кухтея
Р.В.

при секретарі                                                                                                Яблончук
Л.Б.

з участю : позивача                                                                                      ОСОБА_1

відповідача                                                                                                   ОСОБА_2.

представника відповідача                                                                           ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Свої позовні
вимоги обґрунтовує тим, що 15 серпня 2006 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «Опель»,
державний номер НОМЕР_1
в місті Луцьку по вул.Рівненській на перехресті вулиць
Рівненська-Карпенка-Карого, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги
в русі автомобілю «Опель-Рекорд»,
державний номер НОМЕР_2
під його керуванням, яким він рухався по головній дорозі, внаслідок
належному позивачу автомобілю були завдані технічні пошкодження. ЗАТ «Страхова
компанія «ТАС» йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 8992 грн.
61 коп. Оплата страхового відшкодування по факту пошкодження належного йому автомобіля
проводилася з розрахунку його вартості мінус франшиза розмір якої становить 500 грн., яку він сплатив сам.

Крім того,
внаслідок втрати автомобіля, який був основним джерелом доходів, його сім'я на
тривалий час залишилася без матеріальної підтримки, час, за який проводилися
експертизи та дослідження спеціалістів-оцінювачів пошкодженого автомобіля, був
втрачений спокій, погіршилися нормальні життєві зв'язки, ускладнилися родинні
відносини, його фізичні та моральні страждання посилились при відмові відповідача
визнати свою вину у ДТП,
а також при написанні відповідачем скарг до прокуратури міста Луцька, де
він змушений був давати чергові пояснення, негативні емоції, переживання
вплинули на спокій і стан здоров'я, спричинили вживання лікувальних препаратів.
Покликуючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача на його
користь 500 грн. сплаченої ним франшиза,
10000 грн. завданої моральної шкоди, 17 грн. судових витрат та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні позивач
уточнив свої позовні вимоги, суду пояснив, що в описовій частині позовної заяви
помилково вказана сума матеріального збитку в розмірі 8992 грн. 61 коп.,
оскільки в      ' дійсності   йому
було   виплачено  страхове
відшкодування   в  розмірі
6769,57   грн.   Просив
суд задовольнити позов повністю..

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав.

Представник
відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення свого довірителя, суду
пояснив, що в дефектній відомості відсутній підпис учасника ДТП, у двох актах
вказані різні суми, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник
третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору суду пояснив, що розмір франшизи 510 грн. є сталим і не
змінюється. Франшиза входить
у суму матеріального збитку, однак не виплачується. З висновком експерта
згідний і ознайомлений.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши представленні по
справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового
задоволення.

В судовому
засіданні встановлено, що постановою судді Луцького міськрайонного суду
Волинській області від 30 вересня 2005 року ОСОБА_2 було визнано

2

винним        у
вчиненні        правопорушення,
передбаченого    ст.124    КУпАП
та   накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 грн.

Згідно звіту
дослідження спеціаліста-оцінювача № 045, складеного 31 серпня 2005 року, було
визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля
«Опель-Вектра», державний номер НОМЕР_2,
яка на момент дослідження становить 7279 грн. 57 коп.

Згідно звіту
дослідження спеціаліста-оцінювача № 058, складеного 19 жовтня 2005 року, було
визначено утилізаційну вартість автомобіля «Опель-Вектра», державний номер
НОМЕР_2, яка на
момент дослідження становить 22229 грн. 05 коп.

Відповідно до
наказу про виплату страхового відшкодування № 1690/В від 16 листопада 2005 року
начальник служби економічної безпеки Страхової групи ТАС наказав головному бухгалтеру
ЗАТ СГ «ТАС» провести виплату страхового відшкодування, в якому позивач
зазначений як третя особа. Сума страхового відшкодування в даному наказі
зазначена в розмірі 6769,57 грн.

Згідно поданого
платіжного доручення № 5377 від 16 листопада 2005 року ЗАТ СГ «ТАС» було
виплачено ОСОБА_1
6769 грн. 57 коп.

Відповідно до
копії страхового акту ЗАТ СГ «ТАС» від 16 листопада 2005 року № 1690/В,
складеного комісією в складі начальника відділу врегулювання збитків ОСОБА_5,
провідним спеціалістом відділ у врегулювання збитків ОСОБА_6, бухгалтером
ОСОБА_4 та начальником управління претензійно-позовної та регресної роботи,
дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась в місті Луцьку 15 серпня 2005 року
з участю автомобілів, якими керували ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано страховою
подією. Згідно висновку цієї комісії сума страхового відшкодування становить
6769 грн. 57 коп.

Відповідно до
ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до
ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до
ч.2 ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином в
судовому засіданні було підтверджено що, саме по вині відповідача сталася
дорожньо-транспортна пригода, яка відбулася 15 серпня 2005 року приблизно о 08 год. 30 хв. в місті Луцьку на перехресті вулиць
Рівненська-Карпенка-Карого, під час якої був пошкоджений автомобіль, належний
позивачу, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача встановлену в
судовому засіданні суму матеріальної шкоди, в даному випадку франшизи, яку він
не отримав в розмірі 500 грн.

Стосовно
моральної шкоди, яку просить стягнути позивач на його користь з відповідача, то
посилання позивача на те, що внаслідок втрати автомобіля, який був основним
джерелом доходів, його сім'я на тривалий час залишилася без матеріальної
підтримки, час, за який проводилися експертизи та дослідження спеціалістів-оцінювачів
пошкодженого автомобіля, був втрачений спокій, погіршилися нормальні життєві
зв'язки, ускладнилися родинні відносини є безпідставним, оскільки він не довів
ці обставини належними доказами. Крім того, посилання позивача на те, що його
фізичні та моральні страждання посилились при відмові відповідача визнати свою вину у ДТП, а також при
написанні відповідачем скарг до прокуратури міста Луцька, де він змушений був
давати чергові пояснення є також, на думку суду безпідставними, оскільки такого
роду дії з боку відповідача вказують на його намагання довести, що його вина у
вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відсутня.

Суд бере до
уваги обґрунтування позивачем заподіяння йому моральної шкоди лише в тій
частині, що негативні емоції, переживання вплинули на спокій і стан здоров'я,
спричинили вживання лікувальних препаратів, оскільки дана обставина була
підтверджена виписками з медичної картки, в яких міститься інформація про те,
що позивач відразу після дорожньо-транспортної пригоди протягом серпня-вересня
2005 року звертався за допомогою до лікаря з приводу скарг на періодичні
головні болі, порушення сну та дратівливість. Дана обставина не була
спростована відповідачем та його
представником, а тому з відповідача слід стягнути заподіяну моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

3

З квитанцій № 145 01/в 16 та № 16 від 28 вересня 2006 року вбачається, що
позивачем було сплачено 17 грн. судового збору та
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та
документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві
було відмовлено.

Таким чином понесені позивачем судові витрати в сумі 47 грн. слід стягнути
з відповідача на його користь. Однак, враховуючи ту
обставину, що позивачем подано вимогу матеріального характеру, тому з нього слід стягнути в користь держави 52 грн. 50 коп.
недоплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.3, 10, 57, 60, 88, 208, 209, 215, 218 ЦПК
України, на підставі ст.ст.22, 23, 1166, 1167,
ч.2 ст. 1187 ЦК України, суд, -         '

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 500 (п'ятсот)
грн. завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1000 (одну
тисячу) грн. завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 17 (сімнадцять)
грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 30 (тридцять) грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 52 (п'ятдесят дві)
грн. 50 коп. недоплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти
днів з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення
якщо не буде подана заява про апеляційне
оскарження. Якщо буде подана заява про апеляційне оскарження, рішення набирає
законної сили протягом двадцяти днів, якщо не буде подана апеляційна скарга. Якщо буде подана апеляційна скарга, рішення набирає
законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.