№ 2-607/07
19 квітня 2007 року                                                                             м.
районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді                               Дмитрюк
секретарі                                       Прохорові
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя особа - КП „ВРЕЖО № 3") про виселення, -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_3., ОСОБА_4. про
виселення, вказуючи на те, що на підставі ордера № 2452 від 09.06.1971
осіб була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1.
Основним квартиронаймачем житлового приміщення є ОСОБА_1, в квартирі проживають
та прописані позивачі та відповідач ОСОБА_3. В 2004 р. ОСОБА_3. привів в
квартиру ОСОБА_4., яка не дивлячись на категоричні заперечення позивачів
залишилась проживати. На початку 2005 р. ОСОБА_3. побив ОСОБА_1, яка вимагала
від ОСОБА_4. залишити їх житло. У зв"язку з чим позивачі звернулись з
заявою до Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області. Співробітники
міліції провели бесіду з відповідачами та попередили їх, що не дало позитивних
результатів. 10.05.2006 р. ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного
сп"яніння ображала позивачів нецензурною лайкою, після чого схватила
ОСОБА_1 за волосся, вирвала пучок, після чого кулаками обох рук нанесла їй не
менш, ніж 5 ударів в область грудної клітини, від яких ОСОБА_1 упала на спину.
Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_4,
ногами завдала біля п"яти ударів ОСОБА_1, що лежала на полу, а також
кулаками обох рук не менш, ніж десять ударів з лівої сторони в область ребер та
живота. В результаті неправомірних дій ОСОБА_4. ОСОБА_1 було завдано середньої
тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що
спричинило тривалий розлад здоров"я. Вироком Шевченківського районного
суду М.Запоріжжя від 10.11.2006 р. ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 6
місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Після чого ОСОБА_4 знову
стала проживати в їх квартирі разом з відповідачем ОСОБА_3. Відповідачі зайняли
більшу кімнату, комунальні послуги не сплачують. 11.07.2006 р. ОСОБА_1
звернулась з заявою в до Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій
області з проханням вжити заходів до відповідачів, які протягом тривалого часу
перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння влаштовують сварки. їм було
рекомендовано звернутись до суду.
За позовом просять виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1без надання
іншого житлового приміщення.
Позивачі та їх представник підтримали позов в повному
обсязі, просили його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3. в судові засідання 19.03.2007 p., 19.04.2007 р. не з"явився,
про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку,
причини неявки суду не повідомив, в процесі розгляду справи по суті проти
позову заперечував, пояснив, що позивачі самі провокують сварки.
в судові засідання 19.03.2007
не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у
встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, в процесі
розгляду справи по суті проти позову заперечувала, пояснила, що з ОСОБА_3.
проживає в цивільному шлюбі 3
роки, позивачка ОСОБА_1 сама провокує сварки, ображає її. Суд ухвалив
прийняти рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи -
КП „ВРЕЖО № 3" в судове
засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був
повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить
розглянути справу без їх участі.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачів, їх представника,
свідка ОСОБА_5, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають
задоволенню, виходячи з таких встановлених судом фактичних обставин і
відповідних їм правовідносин.
судовому засіданні встановлено, що підставі ордера № 2452 від 09.06.1971 р. на сім"ю
була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1.
Основним квартиронаймачем житлового приміщення є ОСОБА_1, в квартирі проживають
та зареєстровані позивачі та відповідач ОСОБА_3., з 2004 р. в квартирі без
згоди позивачів проживає ОСОБА_4
ОСОБА_1 звернулась заявою до Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій
області про те, що ОСОБА_3. влаштував сварку, ображав та побив її. Постановою
Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України від 23.11.2005 р. в порушенні кримінальної
справи відмовлено, ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду, ОСОБА_1 було
попереджено про недопущення насильства в сім"ї. Вироком Шевченківського
районного суду М.Запоріжжя від 10.11.2006 р. ОСОБА_4 визнана винною у тому, що
10.05.2006 р. перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння ображала ОСОБА_1
нецензурною лайкою, після чого схватила її за волосся, вирвала пучок, після
чого кулаками обох рук нанесла їй не менш, ніж 5 ударів в область грудної
клітини, від яких ОСОБА_1 упала на спину. Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_4, ногами завдала
біля п"яти ударів ОСОБА_1, що лежала на полу, а також кулаками обох рук не
менш, ніж десять ударів з лівої сторони в область ребер та живота. В результаті
неправомірних дій ОСОБА_4. ОСОБА_1 було завдано середньої тяжкості тілесне
ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий
розлад здоров"я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК
України та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі з
іспитовим строком на 2 роки. Постановою Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в
Запорізькій області від 14.07.2006 р. ОСОБА_3. та ОСОБА_4 офіційно попереджені
про недопущення анти суспільної поведінки в биту та суспільних місцях.
Постановою Шевченківського районного суду М.Запоріжжя від 28.02.2007 р.
ОСОБА_3. притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2
КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за вчинення насильницьких дій в
сім"ї у відношенні ОСОБА_1
Відповідно до ч.1ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в
одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу
виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без надання іншого  жилого приміщення.
Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. „Про деякі
питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу
при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично
порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в
одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій
антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному
порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не
дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що
застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу,
вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів,
товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або
проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого
України суд стягує з відповідачів судові витрати.
Керуючись ст. ст. 3, 10, 208, 209, 212, 213, 215, 223,
224, 226-228 ЦПК України, ст. 166
ЖК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 р. „Про деякі
питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу
України", суд -
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя особа - КП „ВРЕЖО № 3") про виселення - задовольнити.
Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 7 грн. 50 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційну скаргу не буде
подано у встановлений строк, рішення набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подання апеляційної скарги
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.