Справа
№2-П-42/2007р. УХВАЛА
2007 року                                                                         смт.Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого судді Міщенка Г.В., при секретарі Михалюк
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу
ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця по виконанню рішення
Березнегуватського районного суду Миколаївської
ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеною скаргою. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що
рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 грудня
2005 року з ДП ДГ „Реконструкція"
стягнуто 962500 грн. боргу, 19250 грн. - три проценти річних з прострочення
боргу. Вказане судове рішення вступило в законну силу, на підставі чого
відкрито виконавче провадження про стягнення з ДП ДГ „Реконструкція" на
його користь сум боргу. Вказане виконавче провадження об'єднано зі зведеним
виконавчим провадженням, виконавчі дії по якому проводяться з 2004
року. За 2006
рік боржник мав кошти, але
державний виконавець не прийняв мір по арешту коштів та майна боржника, за
шість місяців виконавчого провадження державний виконавець нічого не зробив для
виконання судового рішення, не виконав свої обов'язки.

В судовому засіданні заявник уточнив свої вимоги та просив суд:

1.
Визнати
бездіяльність державного виконавця по виконанню рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від
13.12.05р. незаконною.

2.
Визнати
незаконною постанову державного виконавця від 02.10.06р. про зупинення виконавчого провадження.

3.
Визнати
незаконною постанову державного виконавця від 05.02.07р. про зупинення виконавчого провадження і скасувати її.

4.
Зобов'язати
державного виконавця вжити всіх заходів по неупередженому, своєчасному і
повному примусовому виконанню судового рішення шляхом арешту та опису майна боржника, а саме майбутній врожай 2007р. ( а.с. 119).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1. та його представник
ОСОБА_2. доводи
заяви пітримали та просили її
задовольнити з тих підстав, що державним виконавцем за вісім місяців виконавчого провадження рішення суду не
виконано, чим порушені статті Закону України „Про виконавче провадження" (далі - Закон) та Інструкції про проведення виконавчих дій, виконавче провадження двічі незаконно
зупинялось, державний виконавець не
прийняв міри по арешту коштів та майна боржника (а.с. 204-205
).

Представник Головного управління юстиції у Миколаївській
області Буділовська Ю.Ф., діюча
на підставі довіреності, заперечувала проти доводів заявника, просила суд
відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає
її необгрунтованою і безпідставною (а.с. 206-208).

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника,
представника ГУЮ в Миколаївській
області, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Березнегуватського
районного суду Миколаївської області від 13.12.05р. з ДП ДГ
„Рекоснтрукція" стягнуто на користь ОСОБА_1. 981750 грн. боргу та 1883,6
грн. судових витрат. Рішення суду вступило в законну силу (
а.с. 3-5 ).

05.07.06р. головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень Державної
виконавчої служби в Миколаївській області Корінною В.А. відкрито виконавче провадження, яке 28.08.06р. приєднано до зведеного
виконавчого провадження про

стягнення на користь стягувачів
боргів з ДП ДГ „Рекоснтрукція" (а.с. 59-69).

У відповідності до ст.1 Закону України „Про виконавче
провадження" виконавче провадження
- це
сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються
на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших
законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно зі ст.7 цього ж Закону державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані йому
права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Однак, в порушення ч.6 ст.24 Закону, незважаючи на подану
03.07.06р. заяву ОСОБА_1.
до відділу примусового виконання рішень про накладення арешту на зерно ячменю,
яке знаходилось на складі боржника, з
метою забезпечення виконання рішення суду, державний виконавець постановою про
відкриття виконавчого провадження не наклав арешт на майно боржника, не
оголосив заборону на його відчуження, що потягло за собою можливість укладення
13.07.06р. Договору застави рухомого майна - товару на складі, а саме врожаю 2006 року, укладеного між МФ ВАТ „Мегабанк"
та ДП ДГ „Реконструкція" та унеможливило виконання рішення суду (а.с. 43, 67 ).

26.09.06р. Державним виконавцем, за пропозицією боржника,
складено акт опису й арешту майна - транспортних засобів, які не забезпечують ведення
виробничої діяльності ДП ДГ „Реконструкція" (а.с. 176-182).

02.10.06р., з метою оцінки зазначеного майна, державним
виконавцем призначена експертиза і
в той же день виконавче провадження зупинено (а.с. 172-174).

05.01.07р. виконавче провадження поновлено у зв'язку з
повідомленням експерта про те, що
описане й арештоване майно згідно акту опису і арешту АА №002337
від 26.09.06р. знаходиться в неробочому стані, транспортні засоби технічно
несправні, розукомплектовані, мають
значний ступінь зносу та чисельні пошкодження, а тому витрати, пов'язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову
суму, за яку воно може бути реалізовано (а.с. 128-129).

З урахуванням наведеного, державний виконавець на
підставі п.8 ст.35 Закону мав право зупинити виконавче провадження, тобто діяти
за своїм внутрішнім переконанням, але з урахуванням позиції стягувачів, які проти цього заперечували, та враховуючи
інші обставини справи, що фактично було
проігноровано, а тому постанову про зупинення від 02.10.06р. слід визнати незаконною.

19.12.06р., з метою виконання виконавчих документів за
зведеним виконавчим провадженням,
державним виконавцем винесені постанови №175262 та №175263 про накладення арешту на рухоме і нерухоме майно ДП ДГ
„Реконструкція" та на майбутній врожай 2007 року,
оголошена заборона на його відчуження (а.с. 144-149).

За заявою ОСОБА_1. від 11.01.07р. щодо звернення стягнення на майно боржника, на яке було накладено арешт, а саме насіння
соняшника в кількості 200 т., що
знаходилось на складах ДП ДГ „Реконструкція",
ніякого рішення державним виконавцем прийнято не було (а.с. 138).

Проте, вже 15.01.07р., за скаргою представника боржника,
начальником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби
зазначені постанови державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони
на його відчуження скасовані з
формальних підстав (а.с. 131-132,140-143 ), що ^нову потягло за собою можливість укладення 18.01.07р. Договору застави майбутнього врожаю 2007
року між МФ ВАТ „Мегабанк" та ДП ДГ „Реконструкція" (а.с. 82-83 ).

05.02.07р. зведене виконавче провадження зупинено у
зв'язку з поданням ОСОБА_1 скарги
до суду на бездіяльність державного виконавця, що не відповідає п.5 ст.35 Закону,
де передбачена можливість зупинення виконавчого провадження у разі подання
скарги на дії державного виконавця. З цих підстав зазначена постанова про
зупинення підлягає

скасуванню.

Таким чином, всупереч ч.2 ст.25 Закону державний
виконавець не вчинив дії по виконанню
рішення протягом восьми місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому його бездіяльність
слід визнати незаконною.

Невиконання рішення суду є порушенням п.1 ст.6
Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що у
відповідності до ст. 9 Конституції
України є частиною національного законодавства. Так, у справі „ОСОБА_3 проти
України" Європейський Суд з прав
людини (далі
- Суд)
зазначив, що право на справедливий
судовий розгляд було б ілюзорним,
якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалось на шкоду одній
зі сторін. Крім того, Суд зазначив, що відсутність у заявника можливості
домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у гарантоване йому ст.1
Протоколу №1 право
на мирне володіння своїм майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,210,
386-388 ЦПК України, ст.9 Конституції
України, Законом України „Про виконавче провадження", суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Державної
виконавчої служби Миколаївської області по виконанню рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області від 13.12.05р. незаконною.

Визнати постанову державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Державної
виконавчої служби Миколаївської області від 02.10.06р. про зупинення виконавчого провадження незаконною.

Визнати постанову державного виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої служби
Миколаївської області від 05.02.07р. про зупинення виконавчого провадження незаконною та скасувати її.

Зобов'язати підрозділ примусового виконання рішень
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у Миколаївській області вжити всіх заходів по неупередженому, своєчасному і повному примусовому
виконанню судового рішення шляхом арешту та опису майна
боржника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 5-денний
строк з дня отримання ухвали заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.