УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
листопада 2007 року                                                                                       м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської

області в
складі:

Журавльова
О.Г.,  Оверіної О.В.,  Мартинової К.П.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.  Одесі
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 в
інтересах ПП. «Фірми Ріор» на рішення Шевченківського районного суду м.  Запоріжжя від 24 травня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2005 року,  за позовом ОСОБА_1 в інтересах ПП. «Фірми Ріор» до ОСОБА_2 про спонукання
на отримання свідоцтва про право на спадщину,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПП « Фірми Ріор» про визнання втративши
право вимоги боргу,

встановила:

У
листопаді 2004 року ОСОБА_1 в інтересах ПП. «Фірми Ріор» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про спонукання до оформлення спадщини.

В
обґрунтування позову зазначав,  що в
01.06.2001 року між ПП. «Ріор» та ОСОБА_3 був укладений договір суборенди
приміщення столярної ділянки строком до 31.12.2001 року. Згідно вказаного
договору ОСОБА_3 не сплатив орендну плату за період з 01.06.2001 по 10.09.2001
року в сумі 2475 грн.,  а також вартість
використаної електроенергії в сумі 441 грн.,
за використання вузлу обліку електроенергії - 280 грн.. вартість
отриманої соснової дошки в сумі 400 грн.. а всього заборгував підприємству 3596
грн. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер,
відповідачка з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження прийняли
спадщину після померлого,  так як
проживають в приватизованій квартирі АДРЕСА_1,
де померлому належить 14 частини квартири і інше майно. 27.01.2003 року
він звернувся до суду про стягнення боргу за рахунок померлого ОСОБА_3,  але у задоволені позовних вимог
відмовлено,  так як відповідач не оформив
спадщину.

Просив
суд примусити спадкоємця ОСОБА_2 виконати її обов'язки,  отримати свідоцтва про право на спадщину на
себе та на неповнолітніх дітей.

У лютому
2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПП «Фірми Ріор»
про визнання втративши право вимоги боргу.

В
обґрунтування позову зазначала,  що
згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. ОСОБА_1 11.04.2002
року звернувся у нотаріальну контору з заявою,
в якій просив пред'явити від свого імені претензію до спадкоємців,  які прийняли спадщину ОСОБА_3

Головуючий
у першої інстанції Щаслива О.В.                            Справа
№ 33ц-1277/2007

Доповідач
Журавльов О.Г.                                                            Категорія
ЦП: 34

Діюче на
той час законодавство,  положення  ст.
557 ГК Української ССР,  згідно
якого кредитори спадкодавця мали право звертатися з претензіями у встановлений
законом шести місячний строк до спадкоємців,
прийнявши спадщину,  та лише у
випадку їх відсутності у нотаріальну контору. Та просила суд визнати ПП «Фірма
Ріор» втративши право витребування повернення боргу.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 24 травня 2005 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в
інтересах ПП. "Фірми Ріор" та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2005 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 24 травня 2005 року залишено без змін.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного
суду м.  Запоріжжя від 24 травня 2005
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2005 року
та постановити нове рішення про задоволенні його позову,  посилаючись на порушення норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Відмовляючи
у задоволенні позову ОСОБА_1 суд виходив з того,  що відповідно до  ст.
1268 ЦК України прийняття спадщини є одностороннім правочином,  оскільки його здійснення залежить виключно
від волі спадкоємця.

Апеляційний суд
погодився з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Доводи
скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку,  що судами при розгляді справи допущенні
порушення норм матеріального чи процесуального права,  які передбачені  ст.
ст.  338-341 ЦПК України,  як підстави для скасування рішень.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановити або (та)
вважати доведеними обставинами,  що не
були встановлені в рішенні суду,  чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  335,
336,  345 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити. Рішення Шевченківського районного суду м.  Запоріжжя від 24 травня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2005 року залишити без
змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді апеляційного суду Одеської області: