Справа № 22ц-4219/2007                                     Головуючий у І інстанції
66                                                           Доповідач Приходченко А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
серпня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -
Приходченко А.П.

суддів -
Басуєвої Т.А.,  Повєткіна В.В.

при секретарі -
Білоконь Н.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою державного виконавця відділу державної виконавчої служби
Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області на ухвалу
Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2007 року
за скаргоюОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої
служби Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області,

встановила:

ОСОБА_1.
звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Романової Л.В.,  в якій просив зобов'язати її скасувати
розпорядження від 22.01.2007 р. за № 08-25/243,
посилаючись на те,  що
заборгованість по аліментам невірно розрахована за період з 2001 року,  а не за останні три роки і в розпорядженні
зазначено про стягнення аліментів у розмірі 50% замість 1А частини усіх видів
заробітку як це передбачено виконавчим листом.
Заявник вважає,  що державним
виконавцем перевищені свої повноваження і просить з цих підстав задовольнити
скаргу.

Ухвалою
Томаківського районного суду від 29.03.2007 року дії державного виконавця
Романової Л.В. визнані неправомірними та зобов'язано її скасувати розпорядження
від 22.01.2007 р. № 08-25/243 про утримання із ОСОБА_1 з усіх видів заробітку
/доходів/ на користь ОСОБА_2. аліментів у розмірі 50 % та заборгованості,  починаючи з 01.01.2007 р.

В
апеляційній скарзі державний виконавець просить скасувати ухвалу суду та
закрити провадження у справі,
посилаючись на те,  що скаржник
пропустив строк звернення до суду,  спір
повинен розглядатись у позовному провадженні із залученням стягувача,  оскільки стосується розміру заборгованості по
аліментам.

Перевіривши
законність та обґрунтованість оскарженої ухвали,  колегія суддів вважає її такою,  що підлягає частковому задоволенню,  виходячи з наступного.

Зобов'язуючи
державного виконавця скасувати розпорядження від 22.01.2007 p.,
суд виходив з того,
що при нарахуванні заборгованості по аліментам не було прийнято до уваги
заяву ОСОБА_2. від 15.01.2004 р. про тимчасове призупинення утримання аліментів
до погашення заборгованості перед ОСОБА_1 в сумі 3360 грн. за розподіл майна.

Погодитись
з такими висновками не можна,  оскільки
судом не були перевірені розрахунки державного виконавця,  не вивчалось виконавче провадження.

Встановлено,  що постановою державної виконавчої служби від
28.12.2000 р. було відкрите виконавче провадження з виконання ви энавчс  ) листа № А-43 від 24.11.1993 р.

2

про стягнення із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. аліментів у розмірі % частини всіх видів заробітку
/а.с.  26/. Виконавче провадження не
закривалось.

Із
пояснень ОСОБА_1 слідує,  що між ним та
ОСОБА_2. була досягнута домовленість про тимчасове припинення сплати аліментів
до погашення останньою заборгованості по іншому виконавчому листу у розмірі
3360 грн. Ці обставини підтверджуються заявою ОСОБА_2. від 15.01.2004 p.,
яка є в матеріалах виконавчого провадження /а.с.  28/.

У
зв'язку з цим аліменти не стягувались та не сплачувались з 2001 р. по 2004 p.,
заборгованість нарахована за період з 01.11.2004 р. по
01.01.2007 р. виходячи із заробітку за цей час,
розмір якого не оспорюється,  з
урахуванням боргу ОСОБА_2. у розмірі 3360 грн. /а.с.  23/.

Посилання
заявника на порушення державним виконавцем строків прийняття до виконання
виконавчого документу та порушення строків нарахування заборгованості не
заслуговують на увагу,  оскільки
виконавче провадження не закривалось,  а
заборгованість нарахована за два останні роки: за 2005 р. та за 2006 р. Щодо
визначення розміру стягнень,  то дії
державного виконавця відповідають вимогам
ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження",  відповідно до якої до повного погашения заборгованості
стягується 50 % заробітної плати.

Не може
бути задоволеним прохання державного виконавця про закриття провадження у
справі,  оскільки у даному випадку
заборгованість розраховується в період сплати аліментів за виконавчим
листом,  відповідно до ч.4  ст. 195 СК України заборгованість
обчислюється державним виконавцем і якщо платник аліментів не погоджується з
розміром заборгованості,  він має право
оскаржити постанову до суду.

Враховуючи
наведене,  ухвала суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову ОСОБА_1. у задоволенні
скарги.

Керуючись  ст. ст. 303,
307,  309 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу державного виконавця відділу державної виконавчої служби Томаківського
районного управління юстиції Дніпропетровської області задовольнити частково.

Ухвалу
Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2007 року
скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.