Справа №2-1141/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 червня 2007 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у
складі:

головуючого -
судді Вуїва О.В.,

при секретарі - Якименко А.О.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м.
Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської селищної
ради Вознесенського району Миколаївської області, треті особи без самостійних
вимог: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до
Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, в якій
вказував, що на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від
27 липня 1988 року він є власником житлового АДРЕСА_1.

За час проживання в будинку ОСОБА_1, на земельній
ділянці, яка надана йому у власність для обслуговування житлового будинку,
самочинно побудував: літню кухню В-1 площею 43,0 кв.м., сарай Б-1 площею 18,3
кв.м., сарай Г-1 площею 8,3 кв.м., сарай Д-1 площею 31,7 кв.м..

Зважаючи на те, що вказані об'єкти самочинної забудови зведені на земельній
ділянці, переданій у власність з дотриманням архітектурних, будівельних,
санітарних і екологічних норм, відповідають правилам протипожежної безпеки, не
порушують права інших осіб, позивач просив суд визнати за ним право власності
на самочинно збудоване нерухоме майно.

В попередньому судовому засіданні представник позивача -
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача - Олександрівської селищної ради
Вознесенського району Миколаївської області в попереднє судове засідання не
з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовом
згідний.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору -ОСОБА_2, ОСОБА_3 в попереднє судове засідання не з'явилися,
однак суду надали заяви, згідно яких проти задоволення позову не заперечували
та просили суд розглядати справу без їхньої участі.

Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та
взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності
відповідача та третіх осіб.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності
на житловий будинок від 27 липня 1988 року ОСОБА_1 є власником житлового
АДРЕСА_1.

На підставі держаного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯГ
№ 607804), виданого на підставі рішення Олександрівської селищної ради
Вознесенського району Миколаївської області № 27 від 19 квітня 2007 року йому
також належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,075 га., яка була
надана йому для будівництва та обслуговування цього житлового будинку.

На зазначеній земельній ділянці ОСОБА_1 самочинно побудував: літню кухню
В-1 площею 43,0 кв.м., сарай Б-1 площею 18,3 кв.м., сарай Г-1 площею 8,3 кв.м.,
сарай Д-1 площею 31,7 кв.м.. Вказані будівлі були побудовані без затвердженого
проекту, без дозволу на будівництво та на земельній ділянці, яка на час
здійснення будівництва не була відведена для цієї мети.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 375 ЦК
України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та
споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти
будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних,
екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК
України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати
за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо
це не порушує права інших осіб.

Літня кухня В-1 площею 43,0 кв.м., сарай Б-1 площею 18,3 кв.м., сарай Г-1
площею 8,3 кв.м., сарай Д-1 площею 31,7 кв.м.. відповідають архітектурним,
будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам, не порушують права інших
осіб, самочинно побудовані ОСОБА_1 на земельній ділянці, яка на цей час
відведена йому для цієї мети.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне
право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на
самочинно побудоване нерухоме майно.

На підставі викладених обставин, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, ч. 4 ст.
174, ст.ст. 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Олександрівської селищної ради Вознесенського
району Миколаївської області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно
-задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1, як власником житлового АДРЕСА_1, право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно, а саме: літню кухню В-1 площею 43,0 кв.м., сарай Б-1
площею 18,3 кв.м., сарай Г-1 площею 8,3 кв.м., сарай Д-1 площею 31,7 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської області

через Вознесенський міськрайонний
суд шляхом подачі заяви про апеляційне

оскарження рішення протягом десяти
днів з дня його проголошення та подачі

апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне

оскарження.