Справа №22Ц- 2139/2007                                       Головуючий
у І інстанції Пироженко
27                                                               Доповідач
у 2 інстанції Яворський
РІШЕННЯ

Іменем України

13
серпня 2007 року                                                                                                        м.  Київ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого
судді: Яворського МА.

суддів                           Корзаченко І.Ф.,  Лащенко В. Д..

при
секретарі               Сторожук І.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської
області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного
суду Київської області від 18 травня 2007 року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спростування неправдивих відомостей та відшкодування
моральної шкоди,

встановила:

У лютому
2007 року ОСОБА_2 звернувся до суд із позовом до ОСОБА_1 та просив постановити
рішення,  яким зобов'язати відповідачку
спростувати поширені нею неправдиві відомості та просив стягнути з відповідачки
на його користь 10000 грн. моральної шкоди.

Свої
вимоги мотивував тим,  що відповідачка по
справі розповсюдила про нього неправдиві відомості,  а саме те,
що він винний у смерті її чоловіка ОСОБА_3,  якого
знайшли мертвим ІНФОРМАЦІЯ_1 в лісопосадці в районі с.
Барахти,  а також
підпалі її будинку. Вказані відомості відповідачкою були викладені в заяві до
Васильківського MB ГУМВС України в Київській області,  а також публічно висловлені на похоронах
ОСОБА_3 в присутності
значної кількості людей. Оскільки після вказаних висловлювань відповідачки
оточуючі змінили до нього своє ставлення,
тому вважає,  що відповідачка
повинна відшкодувати йому моральні збитки та спростувати вказані висловлювання
шляхом публічного вибачення.

Рішенням
Васильківського міськрайонного суду від 18 травня 2007 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7500 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі відповідачка по справі ОСОБА_1
просить апеляційний суд скасувати зазначене рішення суду,  як таке,
що постановлене з порушенням норми матеріального та процесуального
законодавства та на неповно з'ясованих обставинах справи. Просить провадження у
справі закрити.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення осіб,  що з'явилися на розгляд справи,  перевіривши матеріали справи в межах позовних
вимог та в межах апеляційної скарги,  обговоривши
доводи апеляційної скарги,  вважає,  що скарга підлягає частковому
задоволенню,  виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги,  суд виходив з
того,  що особисті немайнові права
ОСОБА_2 порушені внаслідок поширення відповідачкою по справі ОСОБА_1про нього
негативної інформації,  яка відповідно
до  ст. 277 ЦК є недостовірною,  та що йому заподіяно моральної шкоди,  розмір якої,
за оцінкою суду,  становить 7500
грн.

2

Відповідно
до ч. 1  ст. 277 ЦК фізична особа,  особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації,  має право на відповідь,  а також на спростування цієї інформації.

Відповідно
до вимог п.4 ч. 1  ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно застосованими,
якщо застосовано закон,  який не
поширюється на ці правовідносини,  або не
застосовано закон,  який підлягав
застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,  якщо це
порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд
першої інстанції встановив,  що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в лісопосадці в районі с
Барахти,  Васильківського району
знайшли померлим ОСОБА_3,  який був чоловіком відповідачки по справі ОСОБА_1,  та який проживав в квартирі АДРЕСА_1. В
даному ж будинку знаходиться офіс та магазин фірми «Ассоль» директором якого
являється позивач по справі.

Під час
поховання ОСОБА_3  знаходячись біля його
офісу в присутності значної кількості людей відповідачка по справі ОСОБА_1
поширювала відомості проте,  що позивач
по справі ОСОБА_2 є винним у смерті її чоловіка.

09
листопада 2006 року помічником Васильківського міжрайонного прокурора було
винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи по факту смерті
ОСОБА_3 з підстав передбачених  ст. 6 п.1
КПК України,  а саме у зв'язку з
відсутністю події злочину. Як вбачається з матеріалів вказаної справи причиною
настання смерті ОСОБА_3  стало
переохолодження організму.

Крім
того з матеріалів справи вбачається,  що
відповідачка по справі звинувачувала позивача у підпалі її будинку.

Однак з
матеріалів справі вбачається,  що
причиною пожежі житлового будинку АДРЕСА_2 пожежниками була встановлена як
несправність пічного опалення ( ас.  10).

Суд
першої інстанції,  задовольняючи вказаний
позов частково,  послався на те,  що факт поширення відповідачкою неправдивих
відомостей щодо позивача підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Зокрема показами свідків,  письмовими
матеріалами справи,  постановами про
відмову в порушення кримінальної справи по факту виявлення трупа ОСОБА_3  та по заяві ОСОБА_1 щодо погроз її сім'ї
ОСОБА_2 Тому суд вважав,  що вказаними
діями відповідачки позивачу було спричинено моральної шкоди і з врахуванням
обставин поширення вказаних відомостей та особи позивач суд визначив розмір
відшкодування моральної шкоди в сумі 7500 грн.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та вірно застосував норми матеріального
права,  вирішив спір на підставі поданих
сторонами доказів.

Так з
матеріалів справи вбачається,  що дійсно
відповідачка по справі поширювала про позивача неправдиві відомості щодо
причетності останнього до смерті її чоловіка,
повідомивши про це широкому коло осіб,
які були присутні на похоронах ОСОБА_3 .

Даний
факт в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 тому колегія
суддів вважає,  що факт поширення
відповідачкою неправдивих відомостей щодо позивача знайшов своє підтвердження і
суд обґрунтовано прийшов до висновку,  що
відповідачка повинна відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену поширенням
вказаної недостовірно інформації.

В
частині звернення позивачки до правоохоронних органів із заявою не може вважати
поширення неправдивих відомостей і тому в цій частині позов не підлягав до
задоволення.

3

Разом з
тим,  визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив із вимог  ст. 23 ЦК України про наявність підстав для
відшкодування даної шкоди,  але при цьому
не врахував роз'яснення Пленуму Верховного суду України викладені в п. 9 Постанови
Пленуму Верховного суду №4 від 31 березня 1995 p. N 4
"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" та визначив суму відшкодування яка не відповідає засадам
розумності,  виваженості та
справедливості,  тому колегія суддів
вважає за необхідне рішення суду в цій частині змінити та зменшити розмір
морального відшкодування з врахуванням обставини при яких було спричинено
моральну шкоду та ступень вини відповідача,
характер та обсяг страждань (фізичних,
душевних,  психічних тощо),  визначивши суму відшкодувань в розмірі 1500
грн.

В іншій
частині рішення суду повинно бути залишено без змін,  оскільки апелянт не навів достатніх доводів
не обґрунтованості та незаконності рішення суду.

Колегія
суддів також враховує,  що хоч позивач і
просив зобов'язати відповідачку спростувати неправдиві відомості,  а суд в цій частині рішення не
постановив,  позивач не оскаржував дане
рішення,  і як він підтвердив при
апеляційному розгляді справи він погоджується з вказаним рішенням і не наполягає
на спростовування вказаних відомості,
колегія суддів виходячи з вимог
ст. 303 ЦПК України,  не вбачає
підстав для зміни рішення в цій частині.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.
ст. 209 ч.3,  303,  307,
309,  313,  314,
316 ЦПК України,   ст. 23,  1167 ЦК
України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2007 року в
частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди змінити,  зменшивши даний розмір до 1500 грн.

В іншій
частині рішення суду залишити без змін.

Рішення
суду апеляційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту його проголошення.