Справа 22ц- 3669/2007 р.                                                       Головуючий
визнання права                                                                  Овдієнко
власності                                                                                   Доповідач:   Карімова Л.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24
липня  2007 року  судова колегія судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-  Карімової
Л.В.,

суддів:                 Зазулинської Т.П.,

Кірсанової Л.І.,
при секретарі     Круговій І.С.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною
скаргоюОСОБА_1 на ухвалу  Зміївського
районного суду Харківської області від 15 червня 2007 року по справі за заявою
ОСОБА_2 про скасування забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування ½  частки жилого
будинку і ½  частки земельної ділянки та про визнання
права власності на ½  частку домоволодіння,

ВСТАНОВИЛА:

У  квітні 2005 року ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.
17 Закону України „Про власність" та ст. 368 ЦК України 2004 р.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на ½  частку жилого будинку з надвірними будівлями,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14 червня 2005
року у забезпечення вказаного позову накладена заборона провадити будь-які дії
по відчуженню спірного жилого будинку з надвірними будівлями (а.с. 65 т.1).

У серпні 2006 року та січні 2007
року ОСОБА_1 доповнив та уточнив свої вимоги та просив визнати за ним права
власності на ½  частку спірного жилого будинку з надвірними
будівлями та визнати недійсним договір дарування цього жилого будинку та
земельної ділянки, на якій він розташований, укладений 17.02.2005 року між
ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3, посвідчений нотаріусом Первомайського районного
нотаріального округу Харківської області. Рішенням Зміївського районного суду Харківської
області від 12.01.2007 р. зазначений позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Постановлено визнати недійсним договір дарування, укладений 17 лютого 2005 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений 17 лютого 2005 року нотаріусом
Первомайського районного нотаріального округу Харківської області, в частині
дарування ½  частки жилого будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. За ОСОБА_1 визнано право власності на ½
частку зазначеного жилого будинку з надвірними будівлями. В іншій
частині позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог(а.с. 204-211 т.З).

Рішенням
апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2007 року рішення
Зміївського районного суду Харківської області від 12 січня 2007 року змінено:
скасоване  в частині визнання недійсним
договору дарування , укладеного 17 лютого 2005 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в
частині дарування Уг частки жилого будинку, розташованого за адресою:АДРЕСА_1,
та в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на ½
частку зазначеного жилого будинку з надвірними будівлями, та відмовлено
ОСОБА_1 у задоволенні його позову про визнання недійсним вказаного договору
дарування будинку і визнання права власності на Уг частку цього будинку

В іншій частині
рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 січня 2007 року
залишено без змін(а.с.288-293 т.З).

22.05.2007 р.
ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову
з посиланням на те, що підстави для його застосування відпали (а.с.299 т.З).

Ухвалою
Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2007 року  скасовані заходи забезпечення позову, вжиті
за ухвалою цього ж районного суду від 14 червня 2006 року у вигляді накладення
заборони провадити будь-які дії по відчуженню спірного жилого будинку з
надвірними будівлями (а.с.307 т.З).

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу районного суду у зв'язку з
порушенням ним процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою відмовити
у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Посилається на
те, що ухвала постановлена без його участі і він у зв'язку з хворобою не був
присутнім у судовому засіданні та не міг надати суду докази, що свідчать про
передчасність скасування заходів по забезпечення позову, а саме: довідку
Верховного Суду України про прийняття його касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Харківської області від 08.05.2007 р. та клопотання про
зупинення його виконання.

Вважає також, що судом першої інстанції не враховано, що заходи
забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчився розгляд справи по суті.

Перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до
ч.3 та ч. 5 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані
судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення
позову вирішується у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь
у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розглядові питання про скасування
заходів забезпечення позову.

Скасовуючи
заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж районного суду від 14 червня
2006 року, районний суд обґрунтовано виходив з обставин справи та вимог ч. 6
ст. 154 ЦПК України, якою передбачено, що вжиті заходи забезпечення позову
застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили, якщо у задоволенні
позову було відмовлено.

Як убачається з
матеріалів справи  ухвалою Зміївського
районного суду Харківської області від 14.06.2005 р. був забезпечений позов
ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на частину спірного житлового
будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с. 65 т.1)

Рішенням
апеляційного суду Харківської області від 08. 05. 2007 р.   рішення Зміївського районного суду Харківської
області від 12.01.2007 р. змінено: скасоване
в частині визнання недійсним договору дарування, укладеного 17 лютого
2005 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в частині дарування Уг частки жилого будинку,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1, та в частині визнання за ОСОБА_1 права
власності на Уг частку зазначеного жилого будинку з надвірними будівлями, та
відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позову про визнання недійсним вказаного
договору дарування будинку і визнання права власності на ½
частку цього будинку

В іншій
частині рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 січня
2007 року залишено без змін(а.с.288-293 т.З).

Зазначене
рішення апеляційного суду відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України набрало
законної сили з моменту його проголошення.

При
постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції виконані й вимоги ч.5
ЦПК України (а.с. 304-305т.З).

За таких
обставин суд першої інстанції обгрунтовано та на підставі вказаних вимог ЦПК
України задовольнив заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Посилання
ОСОБА_1 на те, що  згідно доданої до
апеляційної скарги копії довідки Верховного Суду України від 19.06. 2007 р.
його представником ОСОБА_4 здана на прийомі у Верховному Суді України  касаційна скарга на рішення апеляційного суду
Харківської області від 08.05.2007 р. та клопотання про зупинення його
виконання прийнятті, що є підставою для відмови у скасуванні забезпечення
позову за передчасністю, судова колегія вважає безпідставними.

Подання
представником позивача касаційної скарги до відділу прийому громадян Верховного
Суду України  ще не свідчить про
прийняття судом касаційної інстанції зазначеної касаційної скарги відповідно до
вимог ч. 1 ст. 327 та ст. 328 ЦПК України. Матеріали цивільної справи та
апеляційної скарги не містять ухвали судді касаційної інстанції про вирішення
питання про зупинення виконання рішення суду апеляційної інстанції.

Судова
колегія вважає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 303, 304, п.1ч.2ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317,319 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Ухвалу
Зміївського районного суду Харківської області від 15 червня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання цією ухвалою законної сили.