Головуючий в суді 1 інстанції Котік Т.С.                    Справа № 22ц951
Доповідач Жигановська О.С.                                      Категорія З
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

04.05.2007 року     Апеляційний  суд
Житомирської  області  в
складі:

головуючого                                   Жигановської  О.С.

суддів                                                Косигіної  Л.М.,   Олексієнко
М.М.

при
секретарі                                   Хоменко  Р.В.

розглянувши
у    відкритому    судовому
засіданні    в   місті
Житомирі

справу  за   позовом
ОСОБА_1до  ВАТ   „Льонотекс"

про  стягнення  коштів

за
апеляційною  скаргою  ОСОБА_1

на    ухвалу    Корольовського  районного
суду  м.Житомира  від

15.02.2007  року

встановив:

11.01.2007 року ОСОБА_1пред'явив позов до ВАТ „Льонотекс" про стягнення
індексації та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач
зазначив, що працював у відповідача і звільнився з роботи 26.12.2005 року. Посилаючись на те, що при звільненні з ним не було проведено повного
розрахунку, а рішення суду від 11.07.2006 року про стягнення заборгованості по заробітній платі не виконується,
просив стягнути з відповідача 108, 53 грн. індексації та
середній заробіток  за  весь
час  затримки  розрахунку.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від . 15.02.2007 року з ВАТ „Льнотекс" на користь позивача стягнуто 108, 53 грн. індексації, а ухвалою названого суду від 15.02.2007
року провадження по справі в частині вимог щодо стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку закрито на підставі  п.2  ч.1  ст.205  ЦПК.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати згадану ухвалу суду і
направити справу на новий розгляд до суду 1 інстанції.
Апелянт зазначає, що положення ст.233 КЗПП на спірні
правовідносини не поширюється, а мають застосовуватись норми ст.117 КЗПП. Оскільки в позовній заяві він порушує питання про стягнення
середнього заробітку за інший період ніж той, що був предметом розгляду суду в 2006 році, тому, на його думку, суд повинен
розглянути  його  позов
по  суті.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.205
ЦПК України, суд 1 інстанції
виходив з того, що по спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з ти же
підстав є рішення суду,   що  набрало
законної  сили.

Проте  з  таким
висновком  суду  повністю
погодитись  не  можна.

Так, судом встановлено, що позивач перебував з відповідачем в трудових
відносинах і був звільнений з роботи 26.12.2005 року. При звільненні ОСОБА_1.
відповідач не провів з ним повного розрахунку     по
заробітній     платі     в
сумі     4393,68     грн.     Дана

заборгованість
була стягнута з ВАТ „Льонотекс" на користь позивача рішенням
Корольовського районного суду м.Житомира від 11.07.2006 року. Цим же рішенням Вознюку було відмовлено у вимогах щодо
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку     (а.с.26-27),     який    на
той    час
становив    період    з

26.12.2005      року по 11.07.2006 року. Однак це рішення суду на час

подачі позову не було виконано відповідачем повністю, тому

ОСОБА_1заявив позовні вимоги про застосування ст.117 КЗпП

та просив стягнути середній заробіток станом на день остаточного

розрахунку (
з 26.12.2005 року по 13.02.2007 року), тобто

фактично ставив питання про стягнення сум за невиконання

рішення.

Оскільки трудовим законодавством і, зокрема, ст.117 КЗпП не передбачено стягнення середнього заробітку за невиконання судових
рішень у трудових спорах, суд 1 інстанції мав підстави
відмовити   в   позові
щодо   стягнення   спірних
коштів   за   період
з

12.07.2006    року по 13.02.2007
року, а не закривати
провадження

по  справі.

Що стосується вимог ОСОБА_1. про
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в період з дня
звільнення до часу ухвалення попереднього судового рішення, тобто з 26.12.2005 року по 11.07.2006
року, то суд 1 інстанції в цій частині обґрунтовано закрив провадження по справі на
підставі п.2 ч.1
ст.205
ЦПК України. Даний спір судом вже вирішений і позивач не
оскаржував рішення суду від 11.07.2006 року щодо відмови в задоволенні його вимог щодо стягнення середнього
заробітку  за  час
затримки  розрахунку.

Враховуючи наведене, ухвала суду підлягає частковому скасуванню  в
порядку  п.З  ч.1  ст.312  ЦПК  України.

Керуючись              ст.ст.209,218,303,307,312-315,319,324,325

ЦПК  України,     апеляційний  суд

ухвалив:

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 15.02.2007 року в частині закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
„Льонотекс" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку
за період з 12.07.2006 року по 13.02.2007 року, а справу в цій частині
направити  на  новий
розгляд  до  того
ж  суду  іншим
суддею.

В  решті  ухвалу
залишити  без  змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 2 місяців з дня набрання нею законної
сили.