Справа № 2-31/2007 року
РІШЕННЯ

Іменем
України

25 квітня 2007 року                                      Івано-Франківський міський суд,
Івано-

Франківської області

в складі: головуючого судді                                        Островського Л.Є.

секретаря                                                                    Попович
Л.І.

адвокатів                                                                     ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Івано-Франківську справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського
обласного клінічного психоневрологічного диспансеру про визнання наказів про
накладення дисциплінарних стягнень недійсними, поновлення на роботі, стягнення
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної
шкоди, суд, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання наказів
про накладення дисциплінарних стягнень недійсними, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної
шкоди.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, мотивуючи тим, що наказом № 19-од від 15.06.2005 року на неї
накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової
дисципліни, а саме порушення правил диспансеризації хворої ОСОБА_4, внаслідок
чого не було забезпечено належного догляду та лікування, що призвело до
самогубства хворої.

Наказом від 16.02.2006 року на неї накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а
саме поведінку, яка не відповідає етичним нормам по відношенню до хворої
ОСОБА_5 та її матері ОСОБА_2

Крім того у наказі про звільнення її з роботи № 31-к від
24.03.2006 року за ст. 40 п. З КЗпП України зазначено про неналежне виконання посадових
обов'язків по веденню медичної документації хворого ОСОБА_6, а саме ведення
медичної картки хворого, який вже помер.

Накладені дисциплінарні стягнення, крім випадку із веденням медичної
документації хворого ОСОБА_6, що вона визнає як порушення, допущене нею, як і
звільнення з роботи вважає незаконними, оскільки з приводу самогубства хворої
ОСОБА_4 прокуратурою міста Івано-Франківська проводилась перевірки і в
порушенні кримінальної справи відмовлено, як і не встановлено будь яких
порушень при її лікуванні.

По відношенню до хворої ОСОБА_5 та її матері
ОСОБА_2 вона не допускала поведінки, яка не відповідає етичним нормам, вела
себе коректно та не кричала на них.

Звільнення з роботи вважає незаконним,
оскільки винесення оскаржуваних доган є наслідком упередженого ставлення до неї
з боку адміністрації, жодних дисциплінарних проступків вона не вчиняла, крім
випадку із хворим ОСОБА_6. Незаконним звільненням їй заподіяно моральну шкоду,
яку оцінює у 4000 грн.

Просить її позов задоволити.

Представник відповідача позовних вимог не визнав, суду
пояснив, що будь яких порушень чинного трудового законодавства при накладенні
на позивачку дисциплінарних стягнень та її звільненні з роботи допущено не
було, зокрема при лікуванні хворої ОСОБА_4

позивачкою
призначено 10 ін'єкцій антидепресанту, однак позивачкою було безпідставно
припинено лікування, що призвело до вчинення суїциду хворою.

Крім того 13.02.2006 року до головного лікаря звернулась
із скаргою ОСОБА_2, яка зазначала про неадекватну поведінку ОСОБА_1 при обстеженні
її хворої дочки. Свідками поведінки позивачки були працівники ОКПНД ОСОБА_8,
ОСОБА_7 та ОСОБА_9

При перевірці роботи ОСОБА_1 виявлено, що хворий ОСОБА_6,
який перебував на обліку у позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однак незважаючи
на це ОСОБА_1 продовжувала описувати його стан здоров'я до 15.11.2004 року
начеб то він звертався до неї на прийоми.

Наказом № 31-к від 24.03.2006 року ОСОБА_1 звільнено з
роботи за ст. 40 п. З КЗпП України.

Звільнення відбулось із дотриманням вимог чинного
законодавства, позивач відмовлялася від надання пояснень з приводу допущених
порушень трудової дисципліни, звільнення відбулось із згоди профспілкового
комітету, який 24.03.2006 року згідно протоколу № 4 дав згоду на звільнення
позивачки з роботи.

Просить в позові відмовити.

Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала дільничним
лікарем-психіатром Івано-Франківського обласного клінічного психоневрологічного
диспансеру.

Позивач протягом тривалого часу притягалася до
дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, які накладені на неї наказом №
19-од від 15.06.2005 року за порушення трудової дисципліни, а саме порушення
правил диспансеризації хворої ОСОБА_4, внаслідок чого не було забезпечено
належного догляду та лікування, що призвело до самогубства хворої, наказом від
16.02.2006 року за порушення трудової дисципліни, а саме поведінку, яка не
відповідає етичним нормам по відношенню до хворої ОСОБА_5 та її матері ОСОБА_2

Крім того у наказі про звільнення її з роботи № 31-к від
24.03.2006 року за ст. 40 п. З КЗпП України зазначено про неналежне виконання
посадових обов'язків по веденню медичної документації хворого ОСОБА_6, а саме
ведення медичної картки хворого, який вже помер.

Суд вважає, що слід визнати незаконним наказ від
15.06.2005 року № 19 од про накладення дисциплінарного стягнення в вигляді
догани відносно ОСОБА_1, оскільки з приводу самогубства хворої ОСОБА_4
прокуратурою міста Івано-Франківська проводилась перевірки і в порушенні
кримінальної справи відмовлено, як і не встановлено будь яких порушень при її
лікуванні лікарем ОСОБА_1

В задоволенні решти позову слід відмовити, оскільки судом
також встановлено, що 13.02.2006 року до головного лікаря звернулась із скаргою
ОСОБА_2, яка зазначала про неадекватну поведінку, яка не відповідає етичним
нормам ОСОБА_1 при обстеженні її хворої дочки. Свідками поведінки позивачки
були працівники ОКПНД ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які у доповідних записках зазначили,
що ОСОБА_1 в кабінеті кричала на хвору та її матір, виганяла їх із кабінету.

Крім того при перевірці роботи ОСОБА_1 виявлено, що
хворий ОСОБА_6, який перебував на обліку у позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
однак незважаючи на це ОСОБА_1 продовжувала описувати його стан здоров'я у
медичній карті до 15.11.2004 року ніби хворий звертався до неї на прийоми.

Вказаний факт в судовому засіданні визнала позивачка та
не заперечила про правильність застосування до неї дисциплінарного стягнення у
вигляді догани.

Наказом № 31-к від 24.03.2006 року ОСОБА_1 звільнено з
роботи за ст. 40 п. З КЗпП України.

3

Суд вважає, що звільнення відбулось із дотриманням вимог
чинного законодавства, позивач відмовлялася від надання пояснень з приводу
допущених порушень трудової дисципліни, що підтверджується відповідними актами,
звільнення відбулось із згоди профспілкового комітету, який 24.03.2006 року
згідно протоколу № 4 дав згоду на звільнення позивачки з роботи.

Відповідно до п. 23 ППВС України від 06.11.1992 року № 9
із наступними змінами за передбаченими п. З ст. 40 КЗпП України підставами
працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після
застосування до нього дисциплінарного стягнення ...

На підставі ст. 40 п. З КЗпП України та керуючись ст.ст. 215-218 ЦПК
України, суд,

Вирішив:

Позов задоволити частково. Визнати незаконним
наказ від 15.06.2005 року № 19 од про накладення дисциплінарного стягнення в
вигляді догани відносно ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Івано-Франківської області шляхом подачі заяви до Івано-Франківського міського
суду про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.