Справа № 22 -1456/ 2005
р.              Суддя 1-й
інстанції: Алєйніков  В.О.
Категорія-41                                      Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О.І.
РІШЕННЯ

2007р.,  серпня
місяця,  16 дня Судова колегія
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

головуючого:                       Галущенка О.І.

суддів:                                   Базовкіної
Т.М., Довжук Т.С.

при
секретарі:                     Фірсовій
Т.В.

за участю:

позивача
-                           ОСОБА_1

відповідачів
-                       ОСОБА_2

представника

відповідача
-    ОСОБА_3 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за

апеляційними
скаргами

ОСОБА_4
та ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м.  Миколаєва від 25.04.2007 р.,
у справі за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про зміну часток у спільній дольовій власності та визнання права
власності на 76/100 частини житлового будинку,

встановила:

22.03.2007
р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про зміну часток у спільній дольовій
власності та визнання права власності на 76/100 частини житлового будинку,

Позивач
зазначав,  що йому на праві спільної
часткової власності належить 45/100 часток житлового будинкуАДРЕСА_1.

Відповідачам
відповідно належить 55/100,  цього ж
будинку.

Внаслідок
добудови та виділення в окрему адресу належної йому частини домоволодіння він
збільшив свою частки будинку до 76/100.

Відповідачі
відмовляються визнати його право на збільшення ідеальної частки у власності.

Посилаючись
на зазначені обставини,  позивач просив
про задоволення позовних вимог.

Рішенням
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 25.04.2007 р. постановлено про задоволення позову.

Апелянти
ставлять питання про скасування рішення і повернення справи на новий
розгляд,  посилаючись на те,  що судом неналежним чином оцінені докази,  порушені норми судочинства та невірно
застосовано норми матеріального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення,  суд виходив з того,  що ним належним чином з'ясовано
обставини,  які є підставою для визнання
права позивача на збільшення частки у спільній власності.

Але з
таким висновком погодитись неможливо,
оскільки до нього суд прийшов внаслідок порушення норм матеріального
права та неправильної оцінки наданих доказів.

Відповідно
до вимог ч. 4  ст.  357 ЦК
України,  співласник житлового
будинку може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (
прибудову) без згоди інших співласників,
якщо це не порушує їх права.

Така
добудова є його власністю,  але не змінює
розміру часток співласників.

Тільки в
разі здійснення прибудови одним співласником за згодою інших співласників та з
додержанням встановленого порядку використання спільного майна,  він має право на відповідне збільшення своєї
частки.

Таке
право було встановлено  ст. 119 ЦК (1963 р),  воно продовжує існувати і на підставі
ч.3  ст.
357 ЦК України.

Вирішуючи
спір,  суд також не врахував,  що предметом доказування є питання стосовно
здійснення прибудови за згодою інших співласників.

Із
наданої суду ксерокопії заяви відповідачки видно,  що вона містить лише її підпис,  яким засвідчена її згода лише на
реконструкцію літньої кухні без зазначення якої саме.

Доказів
згоди інших співласників позивачем не надано,
зазначені особи у судовому засіданні пояснень не давали.

Посилаючись
на те,  що згода ОСОБА_2 означає
наявність згоди інших співвласників,  суд
не врахував,  що таке тлумачення положень
ч.2  ст.
369 ЦК України,  є неправильним застосуванням норми
матеріального права,  оскільки письмова
згода одного співласника на реконструкцію будівлі іншим співласником не має
ознак нотаріально посвідчуваного правочину з розпорядження спільним нерухомим
майном,  на який розповсюджуються
положення цієї норми.

Суд не
звернув уваги на ці обставини справи та застосував закон,  який не поширюється на спірні правовідносини.

Встановлене
свідчить про наявність підстав,
передбачених п.4 ч.1  ст.  309 ЦПК України,  для скасування рішення та ухвалення нового.

Ухвалюючи
нове рішення,  судова колегія виходить з
таких установлених фактів та вимог закону.

ОСОБА_1
має у власності 45/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

В 2006
р. він здійснив прибудову цього будинку і є її власником,  відповідно до вимог,  ч. 4
ст.  357 ЦК України,  але права на збільшення своєї ідеальної
частки не має,  оскільки зробив прибудову
без згоди інших співвласників.

За таких
обставин в задоволенні позову йому слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  316  ЦПК України,
судова колегія

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Центрального
районного суду м.  Миколаєва від
25.04.2007 p.-
скасувати і постановити нове рішення.

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про зміну часток
у спільній дольовій власності та визнання права власності на 76/100 частини житлового
будинку - відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення,  але з цього часу на протязі двох місяців може
бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.