Справа № 22-ц-4056/ 2007р.                             Головуючий
1 -ї інст. ШРАМКО Л.Л..
- відшкодування шкоди                      Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15 листопада
2007 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого -
КАРІМОВОЇ Л.В.

суддів -
ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П., КІРСАНОВОЇ Л.І.

при секретарі -
Зелінській І.В..

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1, Харківського комунального підприємства « Міськелектротранс»,
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань у Фрунзенському районі міста
Харкова на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 13 червня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ХКП « Міськелектротранс», відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань у Фрузнзенському районі міста Харкова,
3-я особа ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, -

встановила:

14 вересня 2006
року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду міста Харкова з позовом
до Тролейбусного депо № 3 та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у
Фрунзенському районі міста Харкова (далі Фонд) про відшкодування шкоди,
завданої смертю фізичної особи.

Позивач
зазначала, що з 1996 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3,
має від нього двох дітей: сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочку ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Батьком сина
ОСОБА_3 вказаний у свідоцтві про його народження на підставі свідоцтва про
встановлення батьківства, а факт його батьківства відносно дочки визнано
рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 09 серпня 2001 року.

ОСОБА_3 працював
у тролейбусному депо № 3 і 18 вересня 2000 року загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, про що складено відповідний акт за формою Н-1 від
02.10.2000 року.

На її звернення
до начальника тролейбусного депо № 3 з питання виплат сім'ї одноразової
допомоги та призначення виплат на неповнолітніх дітей в зв'язку зі смертю
годувальника їй було відмовлено, тому вона змушена звернутися до суду. На
підставі наведеного позивач просила суд:

Стягнути з
Тролейбусного депо № 3 одноразову допомогу в сумі 26979, 96 грн., яка дорівнює
п'ятирічному заробітку ОСОБА_3 та однорічному його заробітку на кожного з двух
утриманців, при середньомісячному розмірі 321, 19 грн.; та одноразово

щомісячні
виплати на дітей з жовтня 2000 року по березень 2001 року в сумі 963, 48 грн.,
виходячи з того ж розміру середньомісячного заробітку загиблого та наявності у
нього від першого шлюбу неповнолітнього сина Романа 07.03.1992 року народження.

Зобов'язати
Фонд провести нарахування і виплати страхових сум ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
починаючи з 01.04.2001 року та до досягнення ними 16-ти років, а у разі
навчання на денній формі - до його закінчення, але не більш ніж до 23 років,
виходячи з розрахунку 80, 29 грн. на кожну дитину, з подальшим перерахунком
відповідно до діючого законодавства.

У жовтні
2006 року до суду з позовом у порядку ст.34 ЦПК України звернулася ОСОБА_2, як
представник неповнолітнього Голубничого Романа 1992 року народження.

Посилаючись
на те, що її син також як і діти ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_3
просила допустити її до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмету спору.

Ухвалою
Ленінського районного суду міста Харкова від 18 жовтня 2006 року ОСОБА_2
притягнуто до участі у справі у якості 3-ї особи з самостійними вимогами щодо
предмету спору з роз'ясненням права на подання до суду належно оформленої
позовної заяви з конкретними позовними вимогами.

Цією ж
ухвалою замінено неналежного відповідача - тролейбусне депо № 3 на належного -
Харківське комунальне підприємство « Міськелектротранс».

17
листопада 2006 року ОСОБА_2 подала до суду позовну заяву до Фонду, в якій
просила зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату одноразової
допомоги в сумі 3854, 28 грн., яка дорівнює однорічному заробітку загиблого при
середньомісячному його розмірі - 321, 19 грн., а також зобов'язати відповідача
провести нарахування і виплату на сина 1/3 частини від суми нарахованої пенсії,
починаючи з 01 квітня 2001 року до досягнення дитиною 16-ти років, а у разі
навчання -до його закінчення, але не більш ніж до 23 років, виходячи з 80,
29.грн. з подальшими перерахунками, передбаченими діючим законодавством.

У травні
2007 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про залишення її позову без розгляду.
Щодо вирішення позову ОСОБА_1 поклалася на розсуд суду.

Ухвалою
Ленінського районного суду міста Харкова від 04 травня 2007 року позовна заява
ОСОБА_2 залишена без розгляду .

Відповідачі
позов ОСОБА_1 не визнали.

Представник
Фонду зазначала, що Фонд здійснює виплати з часу передачі до нього відповідними
підприємствами документів, що підтверджують право на такі виплати. Тролейбусне
депо № 3 повинно було призначити та виплатити позивачці одноразову допомогу на
утриманців, призначити їм щомісячні виплати та передати справу до Фонду для
продовження страхових виплат. Такі документи від підприємства до Фонду не
надходили і позивачка з заявою з питань відшкодування до Фонду також не
зверталася.

Вважала,
що вимоги про стягнення одноразової допомоги на сім'ю безпідставні, оскільки
відповідно до положень Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на час смерті
ОСОБА_3, державою визнавався тільки зареєстрований шлюб.

Представник
ХКП „ Міськелектротранс" зазначав, що позивачка не зверталася до
підприємства з питань виплат, а на час її звернення такі виплати здійснює Фонд.
Вважав, що страхові виплати можуть бути призначені з часу її звернення з такими
вимогами, оскільки звернення мало місце після спливу 3-х років з дня нещасного
випадку. Крім того зазначав, що вимоги про стягнення одноразової допомоги на
сім'ю є безпідставними, оскільки ОСОБА_1не перебувала з загиблим у
зареєстрованому шлюбі.

Рішенням
Ленінського районного суду міста Харкова від 13 червня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто на її
користь:

·
з ХКП « Міськелектротранс» суму щомісячних страхових
виплат одноразово з 14 вересня 2005 року по 14 вересня 2006 року - 1800, 96
грн.;

·
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у
Фрунзенському районі міста Харкова одноразову матеріальну допомогу в сумі
25211, 76 грн.

Зобов'язано
Фонд провести нарахування і виплати страхових сум ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
починаючи з 15 вересня 2006 року до досягнення ними 16-ти років, а у разі
навчання на денній формі - до його закінчененя, але не більш ніж до 23 років,
по 75, 04 грн. на одну дитину щомісячно, з подальшим перерахунком згідно
діючого законодавства.

У дохід
держави з ХКП « Міськелектротранс стягнуто 51 грн. судового збору та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
апеляційних скаргах :

·
Фонд просить скасувати рішення суду від 13 червня 2007
року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 одноразової допомоги сім'ї і
щомісячних виплат утриманцям, та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

·
ХКП « Міськелектротранс» просить скасувати рішення
Ленінського районного суду міста Харкова від 13 червня 2007 року та відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

При цьому в
апеляційних скаргах відповідчі зазначають такі доводи, що і у запереченнях
проти позову ОСОБА_1

-           ОСОБА_1 просить змінити вказане
рішення, задовольнивши її позовні

вимоги у повному
обсязі. Посилається на невідповідність рішення в частині визначення

початку строку
стягнення щомісячних виплат вимогам ст.58 Конституці України та п.3 ч.1

ст.268 ЦК
України, а також зазначає, що одноразову допомогу сім'ї повинно виплачувати

підприємстиво,
до якого нею і були заявлені позовні вимоги про її стягнення і з вини

якого не були
своєчасно призначені та сплачені їй встановлені законом виплати.

Заслухавши
доповідь судді; пояснення учасників процесу; перевіривши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що скарги підлягають
частковому задоволенню, а рішення суду 1-ї інстанції - зміні з наступних підстав.

З акту про
нещасний випадок за № 3 від 02.10.2000 року, акту спеціального розслідування
нещасного випадку від 02.10.2000 року та свідоцтва про смерть НОМЕР_1
вбачається що водій тролейбусного депо № 3 ОСОБА_3 загинув
ІНФОРМАЦІЯ_3внаслідок нещасного випадку на виробництві (а.с.5-12, 17)

В акті про
встановлення батьківства зазначено, що ОСОБА_3 визнаний батьком ОСОБА_6, який
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1, про що в книзі реєстрації актів про встановлення
батьківства міського відділу реєстрації актів громадянського стану міста
Харкова 1996 року січня місяця 27 числа зроблено запис за № 32(а.с. 196)

Згідно свідоцтву
серії НОМЕР_2, виданому Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану
Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1
про що в книзі реєстрації зміни імен 05 травня 2001 року зроблено відповідний
актовий запис за № 36.(а.с.195)

Рішенням
Фрунзенського районного суду міста Харкова від 09 серпня 2001 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_7, ГНІ Фрунзенського району міста Харкова,
тролейбусного депо № З, HACK „ Оранта" встановлено факт батьківства,
померлогоОСОБА_3 1961 року народження відносно неповнолітньої ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнано за ОСОБА_1, як представником неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності у порядку спадкування за законом після
смерті їх батька ОСОБА_3, на 942, 73 грн., що знаходяться в тролейбусному депо
№ 3 і 5666, 66 грн., що знаходяться в HACK „ Оранта"
(а.с. 13-14)

В
мотивувальній частині вказаного рішення зазначені як визнані встановленими
судом обставини, що з 1996 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 проживали однією сім'єю, вели
спільне господарство, мали єдиний бюджет , ОСОБА_3 здійснював батьківське
піклування за дитиною.

Як
пояснила в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в рішенні суду її прізвище
зазначено як ОСОБА_1, оскільки на час його ухвалення вона ще не змінила паспорт
на прізвище ОСОБА_1.

Сторони
не заперечують, що рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від
09.08.2001 року не було оскаржено, набрало законної сили і виконано.

Згідно
ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі,
що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

14
вересня 2005 року ОСОБА_1 звернулася до начальника тролейбусного депо № 3 з
заявою про виплату всіх належних їй грошових коштів у зв'язку зі смертю
ОСОБА_3, посилаючись на те, що вона є вдовою загиблого і має від нього двох
дітей, а підприємство не здійснило їй ніяких виплат у зв'язку з втратою
годувальника (а.с. 18)

Листом
від 22.09.2005 року за № 767 ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні вимог,
викладених в заяві, з посиланням на те, що особиста картка ОСОБА_3 та акт
спеціального розслідування нещасного випадку, який стався з ним
ІНФОРМАЦІЯ_3свідчать про те, що на час цього випадку він у шлюбі не перебував і
не мав утриманців (а.с. 19)

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права на одержання одноразової
допомоги на сім'ю в зв'язку зі смертю ОСОБА_8 та щомісячних виплат на
неповнолітніх ОСОБА_4 1996 року народження і ОСОБА_1 ОСОБА_5 1999 року
народження, суд виходив з доведеності, відповідно до вимог ст.61 ЦПК України ,
факту того, що загиблий ОСОБА_3 є батьком цих неповнолітніх дітей і на час
нещасного випадку, що стався з ним 18.09.2000 року, проживав однією сім'єю з
позивачкою та їх малолітніми дітьми . Крім того послався на те, що право на
отримання одноразової допомоги у зв'язку зі смертю застрахованої особи Закон
пов'язує з сімейними, а не шлюбними відносинами.

Судова
колегія вважає, що такі висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам
закону.

Але при
цьому суд дійшов висновків, що одноразова допомога на сім'ю у відповідності з
вимогами ЗУ № 1105 -XIV підлягає
стягненню з Фонду; щомісячні страхові виплати на дітей з часу звернення
позивачки до підприємства (14 вересня 2005 року) до часу її звернення до суду
(14 вересня 2006 року) підлягають стягненню з ХКП „ Міськелектротранс", а
в подальшому здійснення таких виплат є обов'язком Фонду, з чим погодитись не
можна, виходячи з наступного.

В обгрунтування
висновку щодо початку строку, з якого слід провадити щомісячні страхові
виплати, суд послався на те, що відповідно до ст.40 Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності
„ якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох
років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з
дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення, а до
14.09.2005 року позивачка з заявами про виплати не зверталася. А стягуючи
щомісячні страхові виплати

за період з
14.09.2005 року до 14.09.2006 року з ХКП „ Харківміськтранс" суд виходив з
того, що підприємство на звернення ОСОБА_1 14.09. 2005 року відмовило їй у
нарахуванні виплат, не передало її заяву до Фонду та не роз'яснило право на
звернення до Фонду.

Між тим,
на час нещасного випадку, внаслідок якого загинув ОСОБА_3, діяли затверджені
постановою КМУ від 23.06.1994 року за № 472 Правила відшкодування власником
підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків ( далі Правила)

Пунктами
1 і 4 розд.1 Правил визначалося, що власник підприємства, установи і
організації (надалі - підприємство) або уповноважений ним орган (
надалі-власник) несе відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків...яка складається у тому числі з виплати в установлених випадках
одноразової допомоги потерпілому (членам сім'ї та утриманцям померлого)

Пунктом
8 Правил було передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування
шкоди мають особи, які перебували на утриманні потерпілого, або мали право на
одержання від нього утримання. Такими особами є діти, які не досягли 18 років.

Згідно
п.10 Правил „ у разі смерті потерпілого розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не менше п'ятирічного заробітку потерпілого і, крім того, не менше
однорічного заробітку потерпілого на одного утриманця.

Таким
чином, Правилами обов'язок по відшкодуванню шкоди в зв'язку зі смертю
працівника покладався на підприємство, на якому стався нещасний випадок.

Відповідно
до п.п.7.2.2 п.7.2 Правил та ст.40 ЗУ
№ 1105-Х1V право на отримання страхових виплат у заінтересованих
осіб настає з дня смерті застрахованої особи (потерпілого), але не раніше дня
виникнення права на їх виплату.

Відповідно
до п.43 Правил, якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування
шкоди, з вини власника своєчасно не визначено або не виплачено суми
відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого
терміну ...

З
01.04.2001 року введено в дію Закон України від 23 вересня 1999 року за №
1105-Х1V „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" ( з подальшими змінами та доповненнями (далі ЗУ № 1105-XIV)

Відповідно
до ч.2 ст.2 особи, право яких на отримання шкоди раніше було встановлено згідно
з законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди,
заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на
забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.
Згідно ч.1ст.21 ЗУ № 1105-X1V у разі настання страхового випадку обов'язок з
відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я
або в разі його смерті покладено на Фонд соціального страхування від нещасних
випадків .

Статею
33 ЗУ № 1105-X1V встановлено, що у разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували
на утриманні померлого, якими відповідно до п.1 цієї статті є діти, які не
досягли 16 років; діти з 16 до 18 років які не працюють, діти, які є учнями,
студентами та ін. денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш
як до досягнення ними 23 років.

Згідно п.7, 9
ст.34 ЗУ № 1105-X1V розмір
одноразової допомоги сім'ї у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного
випадку повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і крім
того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також на його дитину.

Суми
страхових виплат кожній особі, яка має на це право, визначається із
середньомісячного заробітку потерпілого, за вирахуванням частки, яка припадала
на потерпілого та шляхом ділення частини заробітку, що припадає на зазначених
осіб, на кількість цих осіб.

З
довідки тролейбусного депо № 3 вбачається, що середньомісячний заробіток
ОСОБА_3 за 2000 рік становив 300, 14 грн., виходячи з чого судом першої
інстанції з вирахуванням частки, що припадала на потерпілого та кількості осіб,
які мали право на одержання від нього утримання, правильно визначено, що сума
щомісячної страхової виплати на кожну дитину позивачки становить 75, 04 грн.

Між тим,
при визначені суми одноразової допомоги сім'ї суд помилково виходив з того, що
вона в цілому складається з п'ятирічного заробітку потерпілого та однорічного
його заробітку на кожного утриманця, у той час як відповідно до п.10 Правил і
п.7 ст.34 ЗУ № 1105 -XIV розмір
цієї допомоги не повинен бути меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого
і, крім того не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на утриманні, а також на його дитину.

Сума
одноразової допомоги сім'ї, виходячи з вищевказаного середньомісячного
заробітку ОСОБА_3 становить 18008, 40 ( 300, 14 грн. х 12 міс.х 5 років), що не
менш ніж його однорічний заробіток на кожну дитину.

Відповідно
до ч.1, 3 розділу XI
ЗУ № 1105-X1V Прикінцеві
положення цей Закон набирає чинності з 01 квітня 2001 року підпункти
„а"-„в" пункту 5 та пункту 7 ст.21 набирають чинності з 01 січня 2003
року.

Уся
заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання
чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували
матеріальної іморальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується
цими підприємствами, установами і організаціями.

За
роз'ясненнямии, які містяться в п.п. 1-2 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27 березня 1992 року „ Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами та доповненнями)
уся заборгованість із відшкодування матеріальної і моральної шкоди виплачується
потерпілим на виробництві та членам їх сімей( утриманцям) работодавцями, а в
разі їх ліквідації без створення правонаступника - Фондом. Спори, що виникають
з приводу заборгованості, повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було
чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди.

Як вже
було зазначено, одноразову допомогу сім'ї в зв'язку зі смертю ОСОБА_3 позивачка
просила стягнути на її користь з ХКП„Міськелектротранс" і своїх позовних
вимог в цій частині не змінювала.

Згідно
п.3 ч.1 ст.268 ЦК України,
який діє з 01.01.2004 року та положень п.4ч.1 ст.83 ЦК України (в ред. 1963 р.)позовна
давність на поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Підставою
відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про здійснення виплат у зв'язку з втратою
годувальника, в листі тролейбусного депо № 3 від 22.09.2005 року за № 767
зазначено, що матеріали спеціального розслідування нещасного випадку, що стався
ІНФОРМАЦІЯ_3з водієм ОСОБА_3 та його особистої картки свідчать про те, що він
не перебував у шлюбі і не мав утриманців( а.с. 19).

Між тим, на час
звернення ОСОБА_1 до підприємства рішення Фрунзенського районного суду від
09.08.2001 року було чинним і за поясненнями представника ХКП „
Міськелектротранс" було виконано підприємством в частині визнання за
ОСОБА_1, як
представником неповнолітніх ОСОБА_4 1996 року народження і ОСОБА_5 1999 року права власності
у порядкування спадкування за законом після смерті їх батька на 942, 73 грн.,
що знаходилися в тролейбусному депо № 3 ( нарахована і не сплачена
ОСОБА_3заробітна плата)

Ніяких доказів
чи пояснень, які б спростовували доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що
підприємством не були виконані вимоги п.40 Положення про розслідування та облік
нещасник випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах про
надання роз'яснення потерпілим (сім'ям) щодо їх прав та належних компенсацій
відповідно до законодавства, та безпідставно відмовлено в розгляді її заяви
щодо сплат, які передбачені законодавством у разі втрати годувальника,
представником ХКП „ Міськелектротранс" не надано.

Наведене
свідчить, що суд першої інстанції при вирішенні спору дійшов правильних
висновків щодо обгрунтованості вимог ОСОБА_1 про виплату одноразової допомоги
сім'ї ОСОБА_3 у зв'язку з його смертю та щомісячних страхових виплат його
неповнолітнім дітям, але при цьому неправильно визначив розмір одноразової
допомоги і відповідача, з якого вона підлягає стягненню, а також строк
виникнення права на щомісячні виплати та періоди щодо обов'язку відповідачів по
їх виплатам.

Допущені
порушення норм матеріального і процесуального права відповідно до ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування рішення в частині стягнення з Фонду
одноразової допомоги на сім'ю та зміни його в іншій частині, за виключенням
суми стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

При цьому судова
колегія вважає доведеним, що позивачка і неповнолітні діти ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
були членами сім'ї ОСОБА_3, померлого внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався 18.09.2000 року, мають право на одноразову допомогу в
зв'язку з його смертю, а ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
як неповнолітні діти загиблого, також і на щомісячні страхові виплати з
часу його смерті.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 про стягнення одноразової допомоги на сім'ю підлягають задоволенню
частково: в сумі 18008, 40 грн. і стягненню зазначена сума підлягає з ХКП „
Міськелектротранс".

З цього ж
відповідача підлягають стягненню на її користь одноразово щомісячні страхові
виплати на ОСОБА_4
і ОСОБА_1 ОСОБА_5 з
ІНФОРМАЦІЯ_3до 01.04.2001 року з розрахунку 75, 04 грн. на кожну дитину.

З 01.04.2001
року до часу ухвалення рішення апеляційним судом тобто до 15.11.2007 року
щомісячні страхові виплати на цих дітей з того ж розрахунку підлягають
стягненню одноразово на її користь з Фонду, на який слід покласти і обов'язок
щодо подальшої їх виплати з перерахунками згідно діючого законодавства.

Керуючись
ст.ст.303, 304, п.3ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України судова
колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні
скарги задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду міста Харкова від 13 червня 2007 року змінити,
скасувавши його в частині стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань у Фрунзенському районі міста Харкова на користь ОСОБА_1 одноразову
матеріальну допомогу в сумі 25211, 76 грн.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково:

Стягнути з
Харківського комунального підприємства « Міськелектротранс» на користь ОСОБА_1
одноразову матеріальну допомогу в сумі 18008 ( вісімнадцять тисяч вісім) грн.40
коп, , а також щомісячні страхові виплати наОСОБА_4 і ОСОБА_1 ОСОБА_5 одноразово з
ІНФОРМАЦІЯ_3до 01.04.2001 року в сумі 960 (дев'ятьсот шістдесят) грн. 52 коп.;

Стягнути
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань у Фрунзенському районі міста
Харкова на користь ОСОБА_1 одноразово суму щомісячних страхових виплат ОСОБА_4
і ОСОБА_5 за період з 01.04.2001 року до 15.11.2007 року в розмірі 11931
(одинадцять тисяч дев'ятьсот тридцять одну) грн. 36 коп.

Зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань у Фрунзенському районі міста
Харкова здійснювати ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати наОСОБА_4 07.01.1996
року народжененя і ОСОБА_1 ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 75 (сімдесят п'ять) грн.04 коп. на кожну дитину,
починаючи з 16.11.2007 року до досягнення ними 16-ти років, а у разі навчання
до його закінчення, але не більш ніж до досягнення 23-х років, з подальшими
перерахунками згідно діючого законодавства.

Стягнути
з ХКП « Міськелектротранс» на користь держави 189, 60 грн. судового збору.

В
частині стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржено у касаційному порядку протягом 2-х місяців безпосередньо до
Верховного Суду України.