Справа № 22-ц-1989/07р.                         Головуюча  по    1
інстанції Подзігун Г.В.
Категорія 40                                               Доповідач
апеляційного суду Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої      -
Буренкової К.О., суддів: Козаченка В.І., Довжук Т.С,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю
позивача                            ОСОБА_1,

представника
позивача                 ОСОБА_2,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення   Центрального районного суду   м. Миколаєва від   11 червня 2007 року за позовом

ОСОБА_1

до

приватного
малого підприємства по обслуговуванню населення «Медлег»

(далі ПМП
«Медлег»)

про поновлення
на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

21 серпня 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПМП «Медлег» про поновлення його на
роботі на посаді санітара, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та 2000 грн. моральної шкоди.

Позивач
зазначав, що з 24 жовтня 1994 року прийнятий на роботу до відповідача на посаду
санітара за сумісництвом. 26 травня 2006 року він був звільнений з вказаної
посади у зв'язку із звільненням за основним місцем роботи (наказ № 6 від 26
травня 2006 року молодша медсестра Бюро судово-медичної експертизи Управління
охорони здоров'я Миколаївської обласної держадміністрації). 29 травня 2006 року
наказом №7 був змінений наказ № 6 у частині підстав його звільнення та вказана
підстава його звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто скорочення штатів,
а саме посади санітара. Вважає звільнення незаконним, так як відповідачем
порушені вимоги законодавства про працю.

Посилаючись на
викладене, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Рішенням
Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2007 року в задоволенні
позову про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відмовлено.

Додатковим
рішенням того ж суду від 31 серпня 2007 року також відмовлено в задоволенні
позову про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення про
задоволення його позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду
постановлено без з'ясування всіх обставин справи та з порушенням норм
матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої
інстанції, в межах заявлених вимог, повно та всебічно дослідив обставини
справи, дав належну оцінку доказам, які надали сторони, і дійшов правильного
висновку про те, що сторони знаходились в трудових відносинах, а звільнення
позивача з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України є законним, оскільки у разі
звільнення за скороченням штатів за сумісництвом процедура звільнення,
встановлена ст. 49-2 КЗпП України, додержуватися не повинна. Тому суд  правильно відмовив в задоволенні позову.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 1994 року позивач був прийнятий на
роботу на посаду санітара за сумісництвом в приватне підприємство «Медлег» (ах.
40).

Наказом від 26
травня 2006 року ОСОБА_1 звільнений з роботи в зв'язку зі звільненням за основним
місцем роботи (а.с. 37), але 29 травня 2006 року зазначений наказ було змінено
та позивач звільнений з тієї підстави, що посада санітара з оплатою 0,5 ставки
скорочена (а.с. 47).

Проведення на
приватному підприємстві скорочення чисельності працівників підтверджується
наказами № 6 від 26 травня 2006 року та № 7 від 29 травня 2006 року про
введення в дію нового штатного розкладу та скорочення посади санітара та
штатним розкладом ПП «Медлег» на 2005 та 2006 роки (а.с. 49-51).

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що суд постановив
рішення без з'ясування всіх обставин по справі та з порушенням норм
матеріального права.

За таких
обставин рішення суду є законним й обґрунтованим, а апеляційна скарга на
підставі ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.
303, 308, 313 ЦПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва
від 11 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.