УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

18
вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого -
Козака І.О.

суддів -
Гірського Б.О.,  Ткача З.Є.

при секретарі -
Любчик Л.В.

з    участю
апелянта    ОСОБА_1,     його представника ОСОБА_2 ,
представника відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від
07 червня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання
недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності
на Уг частини квартири і гаражу,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 07.06.2007 року відмовлено в
задоволенні пред'явленого ОСОБА_1 позову.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити
нове,  яким задовольнити пред'явлений ним
позов в повному обсязі і визнати за ним право власності на Уг частину квартири
та гаражу,  посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема,  апелянт ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції
вказав,  що з 1995 року по 2006 рік
проживав з відповідачкою ОСОБА_4  однією
сім'єю не перебуваючи у шлюбі між собою. За час спільного проживання ними було
набуте певне майно,  а саме: квартира по
АДРЕСА_1 за вказаною адресою,  яке
вважає,  є їх спільною сумісною власністю
і на дане майно поширюється принцип рівності часток.

Представник
відповідачки ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив та вказав,  що з 2000 року його довірителька перебуває на
заробітках за кордоном,  тому проживання
однією сім'єю з позивачем ОСОБА_1 бути не могло і спірне майно,  право на яке хоче визнати

справа
№22а-809/2007р.                                     головуючий
у 1 інстанції - Грицак P.M.

категорія
- право власності (5)                          доповідач
- Гірський Б.О.

2

апелянт,  було придбане ОСОБА_4  в період з 2002 по 2003 рік,  тому рішення суду першої інстанції є
законним.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
учасників процесу,  перевіривши за
матеріалами справи приведені в скарзі доводи,
суд апеляційної інстанції приходить до висновку,  що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення
не підлягає з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
ОСОБА_4  є власником квартири по
АДРЕСА_1,  на підставі свідоцтва про
право власності на житло,  виданого
29.04.2004 року.

Позивач
ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4  в
зареєстрованому шлюбі не перебували.

З 2000
року ОСОБА_4  знаходиться на заробітках
за кордоном,  де і проживає,  а позивач ОСОБА_1 постійно проживає на
Україні.

Постановляючи
рішення і відмовляючи в задоволенні пред'явленого ОСОБА_1 позову,  суд першої інстанції виходив з того,  що власником спірного майна є відповідачка
ОСОБА_4 ,  яка придбала його в період з
2002 по 2003 роки,  коли не проживала з
позивачем ОСОБА_1 однією сім'єю без шлюбу,
а перебувала на заробітках за кордоном і апелянт,  відповідно до вимог  ст.  60
ЦПК України,  не довів вкладання коштів в
дану квартиру та набуття на неї права.

Такий висновок
суду є обґрунтований.

Таким
чином,  суд апеляційної інстанції
вважає,  що суд першої інстанції зробив
вірні висновки за обставинами справи та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313,  314 ЦПК України,  колегія суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Тернопільської області,  -

УХВАЛИЛА:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 07.06.2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з того дня
може бути оскаржена протягом двох місяців в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України.