Справа №2-15 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 травня 2007 року                                                                                                       смт
Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання Грицан А.В.,

з участю
позивача ОСОБА_1., представника позивачки ОСОБА_2, представників відповідача
ОСОБА_3., ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та
розпорядження житловим будинком, третя особа -ВПРФО Куйбишевського РВ УМВС України в Запорізькій
області, та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на
1/2 частину житлового будинку, третя особа - комунальне підприємство ,Куйбишевське бюро технічної
інвентаризації", -

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2006
року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5про усунення з його
боку перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження житловим
будинком, розташованим по АДРЕСА_1 Позивач просила усунути перешкоди шляхом
зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_5за вказаною адресою, посилаючись на те,
що вона є власником цього будинку, в якому відповідач не проживає з 1999 року до
теперішнього часу.

В судовому
засіданні ОСОБА_1., а також її представник ОСОБА_2, підтримали заявлені вимоги
по тих підставах, що були вказані в позовній заяві, надали відповідні
пояснення.

Відповідач
ОСОБА_5та його представники ОСОБА_3., ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не
визнали, посилаючись на те, що ОСОБА_5з 1970
року по 1999 рік
проживав разом із ОСОБА_1. однією сім'єю, хоча і без реєстрації шлюбу. Вони
мають дитину, вели спільне господарство. У збудуванні житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, приймали однакову участь, тому ОСОБА_5є
співвласником вказаного житлового будинку, а вимога позивачки ОСОБА_1. порушує
його право власності.

Разом з тим
ОСОБА_5пред'явив до суду зустрічний позов до ОСОБА_1. про визнання права
власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. Позивач
за зустрічним позовом послався на те, що він з 1970 року по 1999
рік проживав однією сім'єю з ОСОБА_1.. У 1970 році ОСОБА_5отримав дозвіл на будівництво спірного
житлового будинку, який був

2

побудований у 1973 році за
сумісні кошти та сумісною працею членів сім'ї. Оскільки у 2000 році ОСОБА_1.
отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, то за вищевказаних
обставин ОСОБА_5., вважаючи спірний будинок таким, що належить сторонам на
праві спільної сумісної власності, просив визнати за ним право власності на ХЛ
частину цього будинку.

В судовому
засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5., а також його представники
ОСОБА_3., ОСОБА_4, підтримали заявлені вимоги по тих підставах, що були вказані
у зустрічному позові, надали відповідні пояснення.

Крім того,
представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3. в судовому засіданні
пояснила, що двір, в якому проживала сім'я ОСОБА_5 і ОСОБА_1., був колгоспним
двором, його головою була ОСОБА_6.. У 1986
році ОСОБА_6. померла, і головою господарства стала ОСОБА_1.. У зв'язку з
прийняттям в 1991 році
Закону України „Про власність" та виключенням поняття колгоспного двору,
ОСОБА_1. і ОСОБА_5є співвласниками будинку, розташованого по АДРЕСА_1, оскільки
вдвох проживали в спірному будинку на той час.

Відповідачка
ОСОБА_1. зустрічний позов не визнала, пославшись разом із своїм представником
ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_5не підтвердив документально свою участь у будівництві
спірного будинку, який ОСОБА_1. у 1986
році успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_6.. Крім того, ОСОБА_5з 2002 року знав про
отримання ОСОБА_1. свідоцтва про право власності на спірний будинок, але до
суду у визначені строки не звернувся, чим порушив строки позовної давності.

Представники
третіх осіб - ВПРФО
Куйбишевського РВ УМВС України в Запорізькій області і КП «Куйбишевське БП» в
судове засідання не з'явились, про час і місце його проведення були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин справа
судом розглянута без участі представників третіх осіб, що відповідає вимогам
ст.ст.36,169 ЦПК України.

Суд, вислухавши
пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали
справи, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 1970 року по 1999 рік ОСОБА_1. і
ОСОБА_5проживали разом однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, в будинку 1918 року забудови,
розташованому по АДРЕСА_2, належному ОСОБА_6. (а.с.9-11,100-102,133,135,137-139,142-144).

Відповідно до
рішення засідання виконкому Благовіщенської сільської ради Куйбишевського
району Запорізької області від 27
вересня 1970 року
ОСОБА_5отримав дозвіл на забудову нового індивідуального житлового будинку на
земельній ділянці колгоспу „Дружба" в АДРЕСА_2 Цим же рішенням
старий будинок підлягав зносу або переобладнанню в нежитлове приміщення (а.с.75).

Новий житловий
будинок, розташований по АДРЕСА_1, був побудований за період з 1971 року по 1973 рік

з

сумісною працею та за сумісні кошти ОСОБА_5і ОСОБА_1..
Вказаний факт підтверджений поясненнями сторін, а також показаннями свідків
ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9 ОСОБА_10., ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Досліджуючи
вищевказану обставину, суд вважає безпідставними посилання позивачки ОСОБА_1.
та її представника ОСОБА_13 на недоведеність документально ОСОБА_5факту своєї
участі у будівництві житлового будинку. В цьому випадку суд враховує
відсутність документальних доказів на підтвердження використання грошових
коштів на придбання будівельних матеріалів та у зв'язку із будівництвом як у
відповідача ОСОБА_5., так і позивачки ОСОБА_1..

Відповідно до
ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1. і
ОСОБА_5визнали, що вони як сім'я, проживали разом із ОСОБА_6., яка була
пенсіонеркою-косгоспницею, а також головою їх господарства - колгоспного
двору (а.с.141,143-144).

Відповідно до
ч.1 ст.120 ЦК України
редакції 1963 року
майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6. померла (а.с.74,141,143-144).

Відповідно до
рішення виконкому Благовіщенської сільської ради Куйбишевського району
Запорізької області №40 від 19 червня 1986 року у зв'язку з
тим, що голова сім'ї ОСОБА_6. померла, господарство було переоформлено на
голову сім'ї ОСОБА_1. (а.с. 141).

Згідно з ч.1
СТ.563 ЦК України
редакції 1963 року у
випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двору не
відкривається.

Суд вважає
необгрунтованими та недоведеними належними доказами посилання позивачки ОСОБА_1. та її
представника ОСОБА_2 на те, що позивачка успадкувала житловий будинок, який
залишився після смерті її матері ОСОБА_6. (а.с.74). При цьому враховується, що
після смерті ОСОБА_6. залишилися інші члени колгоспного двору, серед яких була
ОСОБА_1., і яка стала головою господарства (а.с.138-139,141,143-144). Крім того, позивачка
в судовому засіданні визнала, що у встановленому законом порядку не зверталась
до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_6., і не отримувала відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Куйбишевської
районної ради Запорізької області від 21
лютого 1991 року №39 було вирішено
оформити право власності на житлові будинки в сБлаговіщенка відповідно до
додатку, в якому під №26
зазначена ОСОБА_1., що проживала по АДРЕСА_1 (згідно нової
інвентаризації будинків) (а.с.41,142).

Відповідно до
свідоцтва про право власності від 14
січня 2000 року за
ОСОБА_1. було визнано право власності на житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1 (а.с.7-8,60).

4

На
час прийняття рішення районною радою сторони у справі - ОСОБА_1. і
ОСОБА_5разом проживали та були зареєстровані в житловому будинку, розташованому
по АДРЕСА_1 (а.с.138-139).

За такої
сукупності обставин у справі суд прийшов до висновку про те, що зустрічний
позов ОСОБА_5підлягає задоволенню.

Відповідно до
ч.І СТ.17 Закону України ,Про.власність"
майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Задовольняючи
зустрічний позов, суд враховує, що спірний будинок був побудований сторонами - ОСОБА_5і
ОСОБА_1. за час їх сумісного проживання однією сім'єю, внаслідок спільної праці
та за рахунок сумісних грошових коштів, тому він належить сторонам на праві
спільної сумісної власності, в якому частки кожного із співвласників будинку є
рівними.

Разом з тим, суд
прийшов до висновку про те, що первісний позов ОСОБА_1. задоволенню не
підлягає.

Відповідно до
ч.2 ст.48 Закону України,
Про власність" власник може вимагати усунення будь-яких порушень його
права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і
відшкодування завданих цим збитків.

За обставинами у
справі судом встановлено, що ОСОБА_1. і ОСОБА_5є співвласниками спірного
будинку, тому останнього не можна зняти з реєстраційного обліку за адресою
місцезнаходження будинку, оскільки це буде порушувати право ОСОБА_5на володіння
та розпорядження будинком.

Суд, вирішуючи
питання про дотримання позивачем за зустрічним позовом строків позовної
давності, прийшов до висновку, що позивачем ОСОБА_5строки позовної давності не
пропущені, оскільки він дізнався про своє порушене право тільки у грудні 2006 року, після
пред'явлення ОСОБА_1. до нього первісного позову.

Відповідно до
ч.2 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд, вирішуючи
питання про дотримання строків позовної давності, враховує, що ОСОБА_1.
отримала свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок у 2000 році. Однак з 1999 року ОСОБА_5разом
із ОСОБА_1. не проживав, не спілкувався з нею, не листувався, до часу
пред'явлення до нього позову йому було невідомо про наявність вказаного
правовстановлюючого документу.

Разом з тим, суд
критично оцінив пояснення позивачки ОСОБА_1. та показання свідків ОСОБА_14,
ОСОБА_15. і ОСОБА_16 щодо обставин пропущення ОСОБА_5строків позовної давності.
Так, позивачка ОСОБА_1. особисто не повідомляла ОСОБА_5про визнання за нею
права власності на спірний будинок, правовстановлюючий документ пред'явила ОСОБА_5тільки
у зв'язку з подачею до нього позову. Свідок ОСОБА_15. є дочкою ОСОБА_1., а
свідок ОСОБА_14 є дочкою ОСОБА_1. і ОСОБА_5., проте з останнім стосунків не
підтримує. Вказані свідки в судове засідання були запрошені за

5

клопотанням своєї матері ОСОБА_1., тому суд припускає їх заінтересованість
в певному вирішенні справи. Даючи оцінку показанням свідка ОСОБА_9 суд враховує
те, що свідок не зміг точно розповісти про обставини, за яких він повідомив
ОСОБА_5 про його порушене право на житловий будинок, а також не зміг чітко
вказати час цього повідомлення.

За наявності
вищевказаних обставин, суд прийшов до висновку про те, що позивач ОСОБА_5строки
позовної давності не пропустив, тому його порушене право підлягає захистові.

Керуючись ст.ст.
120,563 ЦК України
редакції 1963 року,
ст.17 Закону України ,Про власність", ст.ст.10,11,60,209,212-215,218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні нею права
користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом зняття ОСОБА_5 з реєстраційного обліку, - відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового
будинку задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Визнати за
ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.

Суддя: СЮ.Скяяр