Справа № 2-233007
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

19 грудня 2007 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді      Виниченко Л.М.

при
секретарях
Артеменко В.М., Ткач І.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,
зобов”язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського
району м. Києва в якому просить винести рішення про усунення йому перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов”язання ОСОБА_2 переставити
металеві двері, що були встановлені в квартирі АДРЕСА_2 та які відкриваються на
сходову клітину так, щоб вони відкривалися всередину квартири, або, взагалі,
демонтувати їх, стягнути з відповідача ОСОБА_2 заподіяну йому моральну шкоду в
сумі 2000 грн. та судові витрати на юридичну допомогу в сумі 120 грн., а також
стягнути з відповідача КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва заподіяну
моральну шкоду в сумі 100 грн.

Вимоги мотивує тим, що він є власником однокімнатної
квартири за адресою АДРЕСА_1, яка розташована на третьому поверсі
п”ятиповерхового будинку. З 2003 року в сусідній двокімнатній квартирі № 8
проживає відповідач ОСОБА_2, який є її власником. Вхідні двері їхніх квартир №
7 та № 8 знаходяться поруч на відстані всього 25 см. Його двері відкриваються
всередину, як і були поставлені спочатку будівництва. Відповідач ОСОБА_2
поставив другі вхідні металеві броньовані двері, які відкриваються на сходову
клітину. З 1998 року він (позивач) є інвалідом 1 групи по зору, нічого не
бачить. Так як він самотній, допомагати йому приходять двічі на тиждень
соціальні працівники. Щоб вийти на вулицю йому потрібна стороння допомога, і,
так як щоденно працівники соціальної служби його не відвідують, він сам
обережно виходить на вулицю. Після встановлення відповідачем без з”ясування
його згоди металевих вхідних дверей почались неприємності. Коли виходить із
своєї квартири, або піднімається сходами додому, двері квартири № 8
відкриваються і він отримує удар, бо не бачить та не встигає відійти на безпечну
відстань. На його звернення до відповідача ОСОБА_2 про перестановку дверей
останній не погодився. Він вже двічі падав на сходову клітину, декілька разів
ударявся об двері відповідача на очах у ОСОБА_2, проте він нічого робити не
хоче. Коли ОСОБА_2 відкриває свої металеві двері, то вони загороджують прохід
всім хто піднімається по сходам. Сходова клітина розміром 240 см. х 115 см., а
з їхнього боку 117 см. (ширина сходинок) х 115 см. І з цих 115 см. двері
відповідача займають 85 см., тому при їх відкритті пройти неможливо. На сусіда
подавав багато заяв, проте ніяких результатів не було. Лише 28.11.2006 року
отримав від КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва відповідь, в якій
повідомлялось, що мешканцю квартири № 8 вручено припис про необхідність
встановити двері відповідно проекту. На запит адвоката із ЖРЕО № 404 було
повідомлено, що припис двічі вручався відповідачу ОСОБА_2 - 22.11.2006 року та
15.01.2007 року, також було повідомлено, що документи передані юристу КП по УЖГ
Дніпровського району для звернення до суду. Після спливу місячного терміну
телефонував до КП  по УЖГ Дніпровського
району, але там відповіли, що документи до суду оформлять нескоро, якщо,
взагалі, їх будуть оформляти. Після цього змушений був оплачувати послуги
адвоката та сам звертатися до суду  за
захистом своїх прав. Відповідач ОСОБА_2 порушив його права, як власника
квартири, обмежив в користуванні його власністю шляхом загородження вільного
простору на сходовій клітині перед входом в його квартиру. Неправомірною
поведінкою відповідача ОСОБА_2 йому заподіяно моральну шкоду, примушує його
нервуватись, порушуються правила пожежної безпеки; боїться проходити біля
дверей відповідача та зустрітися з ним, бо щоразу він або образить, або
штовхне; тривалий час з 2004 р. по 2007 р. він обмежений в можливості вільного
проходу до своєї квартири, через що змушений терпіти незручності під час
кожного виходу та повернення з вулиці, що є порушенням нормальних життєвих
зв”язків; відповідач ОСОБА_2 принижував його гідність, так як на його
заперечення щодо труднощів користування через двері відповідач відповідав в
образливій формі та нецензурно. Моральну шкоду заподіяну відповідачем ОСОБА_2
оцінює в сумі 2000 грн.  Відповідач КП по
УЖГ Дніпровського району м. Києва своєю бездіяльністю створює умови безкарності
порушникам, тим самим йому також заподіяло моральну шкоду, яка полягає в
тривалих переживаннях з приводу неможливості добитись захисту законних прав. Цю
моральну шкоду оцінює в сумі 100 грн.

В подальшому позивачем змінювались та збільшувались
позовні вимоги, в решті просив суд усунути перешкоди у користуванні його
квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов”язання ОСОБА_2 переставити металеві двері, що
були встановлені в квартирі АДРЕСА_2 та які відкриваються на сходову клітину
так, щоб вони відкривалися всередину квартири, або, взагалі, демонтувати їх;
стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судові
витрати на юридичну допомогу в сумі 1020 грн. За уточненими вимогами КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва позивачем було виключено із числа відповідачів.

В судовому засіданні позивач та його представник
підтримали позов з уточненими і збільшеними вимогами та обставини, викладені в
заяві, просили його задовольнити. Позивач доповнив, що коли ОСОБА_2 у 2005 р.
вдарив його металевими дверима та він упав, тоді ж відповідач його підняв,
пояснивши, що він не бачив;  пізніше
через тижнів два його знову вдарив. Всього вдаряв його більше 20 разів коли він
(позивач) ходив вдень до магазину годин в 11-12. Відразу ОСОБА_2 просив
потерпіти та обіцяв переставити двері коли закінчить ремонт. Після того, як
його вдарив по лобі у жовтні 2006 року, сказав відповідачу, що терпіти більше
не буде та подав заяву в ЖЕК. Тоді вже ОСОБА_2 говорив, що переставить двері
коли він  дасть йому на це гроші.
Відповідач знущався з нього протягом двох років. Бив його лише тоді коли він
ішов сам без допомоги соціальних працівників, також його вдаряли дверима
дружина ОСОБА_2 та один раз якийсь чоловік, який приходив до них.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині
стягнення витрат на правову допомогу, в решті заявлених вимог заперечував,
пояснив, що квартиру АДРЕСА_2 купив у 2003 році вже з встановленими металевими
дверима, які він не міняв, вхідні двері в квартиру в нього лише одні - це
спірні металеві. Ніколи не було такого, щоб він бив позивача до втрати
свідомості. В своїй квартирі робить ремонт вже чотири роки. Один раз у 2003
році було таке, що працівник, який робив у нього ремонт, різко відкрив двері і
тоді вони зіткнулися  з дверима ОСОБА_1,
в якого тоді попросив вибачення. Він працює на роботі з 8 год. ранку до 20 год.
вечора, в обідню перерву вдома не буває, з жовтня 2006 року в квартирі
АДРЕСА_2, взагалі, не проживає. Дружина в квартирі проживала періодично. У
2004-2005 роках квартира була пуста, в ній ніхто не мешкав. Двері замінить тоді
коли закінчить ремонт та будуть в нього кошти.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що
приходить до ОСОБА_1 та допомагає йому по господарству, знайома з ним три роки.
Позивач говорив їй, що його вдарили сусідськими дверима, в нього був на лобі
синяк півтора чи два роки тому. Якщо двері квартири № 8 відкрити, то неможливо
пройти в квартиру № 7, а також на верхній чи нижній поверх. Про події з
сусідніми дверима позивач розповідав їй разів 3-4, останнім часом на двері не
скаржиться.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні засвідчив, що є
сусідом сторін по справі, знає їх близько двох років. ОСОБА_1 йому говорив, що
коли він відкриває двері, щоб вийти на площадку, то сусід ОСОБА_2 теж відкриває
двері і буває таке, що вдаряє його дверима, позивач почав говорити про це років
два тому. Відповідача бачить рідко, оскільки той працює, на роботу йде рано,
коли повертається йому не відомо. ОСОБА_2 розповідав, що не було такого, що він
б”є дверима позивача. Спірні двері років 10 тому встановлював його колишній
сусід - попередній власник квартири.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він друг
ОСОБА_2, знає його давно, буває в нього в квартирі.  Коли ОСОБА_2 переїзжав жити в квартиру
АДРЕСА_2, то там вже стояли металеві двері. Позивача жодного разу не бачив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні засвідчив, що давно
знає відповідача, раніше проживали з ним разом. Допомагав ОСОБА_2 у 2003 році
переїздити в нову квартиру, яка знаходиться на 3 поверсі. В цій квартирі вже
були встановлені металеві двері, які відкриваються в бік сусіда, вони нічим не
оббиті, край в них обрізаний. Позивача ніколи не бачив. Дружина відповідача
ОСОБА_7 в квітні-травні йому розповідала, що вона пошкодила собі руку, зламала
пальці, бо сусід вдарив її дверима, в зв”язку з чим вона зверталась до лікаря.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні засвідчила, що працює
волонтером, допомагає ОСОБА_1. Він часто жалівся на сусіда з приводу дверей
останнього, говорив, що його б”ють дверима, часто падав; бачила в позивача на
голові синяк у 2006 році. Якщо відкривати двері відповідача і в цей час стояти
біля дверей позивача, то вони вдарять того, хто знаходитиметься біля дверей
квартири ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника,
відповідача, свідків, оглянувши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, згідно договору
міни квартир від 13.10.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Тринадцятої
Київської нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2у-833 (а.с. 24).

Відповідачу квартира АДРЕСА_2 належить на праві
власності, згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.06.2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 2760 (а.с. 5).

Як вбачається із довідки форми № 3 ЖРЕО № 404 від
10.01.2007 року, ОСОБА_2 в належній йому квартирі зареєстрований один, дата
його реєстрації - з 01.07.2003 року (а.с. 7).

Згідно медичних довідок, ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи по
зору, потребує постійного нагляду, зір на обидва ока нуль (довідки а.с. 27,
28).

Як безспірно встановлено в судовому засіданні, вхідні
двері в квартирі відповідача розташовані на невеликій відставні від вхідних
дверей квартири позивача, при цьому відкриваються в напрямку квартири останнього
на сходову клітину так, що при їх відкритті відсутній вільний доступ до дверей
позивача. Дані обставини доведені свідками ОСОБА_3, ОСОБА_8 та підтверджені
самим відповідачем.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні засвідчив, що край
металевих дверей ОСОБА_2 обрізаний, вони нічим не оббиті.

Відповідач також пояснив, що одного разу у 2003 році коли
з його квартири виходив працівник, який робив ремонт, і різко відкрив двері,
тоді ж вони торкнулися ОСОБА_1, при цьому він просив вибачення.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, в зв”язку з тим,
що соціальні працівники відвідують його не щоденно, він самостійно виходить зі
своєї квартири на вулицю, але біля дверей своєї квартири він боїться ходити,
так як весь час переживає, щоб його не вдарили дверима відповідача.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_8 пояснили, що позивач
протягом останніх двох років їм неодноразово скаржився про те, що його вдаряли
сусідськими дверима, в зв”язку з чим він падав; бачили синця на обличчі ОСОБА_1
років півтора тому, тоді ж останній говорив, що його вдарили дверима ОСОБА_2

Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача про
те, що вхідні металеві двері в квартирі АДРЕСА_2 встановлювались не ним, а
попереднім власником, оскільки на даний час власником квартири в якій знаходяться
спірні двері є відповідач, до якого й заявлені вимоги.

Згідно ст. 319 ЦК України, при здійсненні своїх прав та
виконанні обов”язків власник зобов”язаний додержуватися моральних засад
суспільства. Власність зобов”язує. Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам
суспільства.

Через заподіяння позивачу перешкод у пересуванні по
сходовій клітині останній неодноразово звертався зі скаргами до ЖРЕО № 404, КП
по УЖГ Дніпровського району м. Києва, в зв”язку з чим працівники ЖРЕО № 404
вручали ОСОБА_2 приписи з вимогою переставити вхідні двері так, щоб вони
відкривались в квартиру; приписи відповідач отримував особисто 15.01.2006 року
та 22.11.2006 року, проте їх вимог не виконав (а.с. 34, 35).

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні
пояснення відповідача про те, що він постійно працював, тому не міг
перешкоджати позивачу в першій половині дня, як вказував останній, виходити та
заходити в свою квартиру, оскільки, як вбачається із копії трудової книжки,
ОСОБА_2 в період часу з 01.08.2005 року по 08.08.2006 року не був
працевлаштований (а.с. 160, 161).

Влаштування вхідних дверей відповідача так, що вони
відкриваються на сходову клітину, заважає не тільки позивачу, а й чинить
незручності й відповідачу та особам, які перебувають у його квартирі. Так,
ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_6 пояснили, що дружина відповідача у 2006 році, коли
виходила з квартири і тоді ж біля дверей знаходився ОСОБА_1, то їй дверима
придавили на руці палець, вона отримала травму - перелом пальця, зверталась за
медичною допомогою, що підтверджується медичною довідкою від 29.11.2006 року
(а.с. 50-52).

Згідно п. 2.12 Державних будівельних норм України
В.2.2-15-2005, найменша ширина маршу в секційних, коридорних і галерейних жилих
приміщеннях 1,05...1,2 м., а відповідно п. 2.34, двері квартир у відкритому
положенні не повинні зменшувати розраховану ширину сходинкових площадок та
маршів.

Відповідно п. п. 5.27, 5.28 Державних будівельних норм
України В.1.1.7-2002 „Захист від пожежі. Пожежна безпека об”єктів будівництва”,
затверджених наказом Держбуду України від 03.12.2002 року № 88, висота та
ширина шляхів евакуації встановлюється НД відповідно до призначення будинку.
При цьому висота шляхів евакуації повинна бути не меншою як 2 м., а їхня ширина
- 1 м. Ширину проходів до одиночних робочих місць у межах одного приміщення
дозволяється зменшувати до 0,7 м. За наявності дверей, що відчиняються з
приміщень у коридори поверхів, ширину евакуаційних шляхів по коридору слід
приймати такою, що дорівнює ширині коридору, яку зменшено: а) на половину
ширини дверного полотна - при розташуванні дверей з одного боку коридору; б) на
ширину дверного полотна - при розташуванні дверей з двох боків коридору.

Згідно поверхового плану, ширина сходової клітини складає
120 см. (а.с. 32). Ширина евакуаційних шляхів при розташуванні дверей з одного
боку коридору  дорівнює ширині коридору,
яку зменшено на половину ширини дверного полотна - 85 см. : 2 = 42,5 см. (а.с.
33). В зв”язку з цим 120 см. - 42,5 см. = 77,5 см., що значно менше допустимого
розміру ширини маршу, яка має бути в межах 1,05...1,2 м.

Отже, виходячи із розміру наявної ширини маршу та сходин,
під час будівництва будинку АДРЕСА_1 всі двері в квартирах  були встановлені з врахуванням норм ДБН і
відкривались всередину квартир для дотримання норм пожежної безпеки. Самовільне
встановлення дверей, які відкриваються із квартири на сходову клітину порушує
норми пожежної безпеки в будинку для її мешканців.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що у нього в квартирі
встановлені лише одні вхідні двері, які є спірними.

За вищевикладених обставин заявлені вимоги про усунення
перешкод в користуванні власністю - квартирою знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, в зв”язу з чим в цій в частині позов підлягає задоволенню і
відповідача ОСОБА_2 необхідно зобов”язати переставити металеві двері, які були
встановлені в його квартирі АДРЕСА_2 та які відкриваються на сходову клітину
так, щоб вони відкривалися всередину квартири.

Згідно
ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Вислухавши
пояснення сторін по справі та свідків, враховуючи суть позовних вимог, характер та тривалість
моральних страждань позивача, стан його здоров”я, моральні переживання,
заподіяні ОСОБА_1,
як власнику квартири, та хвилювання щодо неможливості тривалий час вільно
виходити з квартири та повертатися до неї на сходовій клітині біля дверей
відповідача, що
призвело до порушення нормальних життєвих зв”язків позивача та до істотності вимушених змін у його житті,
суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог
щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача 800
грн. моральної шкоди.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь
позивача, згідно ст. ст. 81, 84, 88 ЦПК України, понесені останнім витрати на
правову допомогу на загальну суму 1020 грн. та 7 грн. 50 коп. витрати по оплаті інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи,, що підтверджуються долученими до
справи квитанціями (а.с. 19, 38, 66, 143).

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на
користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 17 грн.

Керуючись
ст. ст. 23, 319, 1167 ЦК України, п. п. 5.27, 5.28
Державних будівельних норм України В.1.1.7-2002 „Захист від пожежі. Пожежна
безпека об”єктів будівництва”, затверджених наказом Держбуду України від
03.12.2002 року № 88; п.
п. 2.12, 2.34
Державних будівельних норм України В.2.2-15-2005; ст. ст. 10, 11, 60-64, 79,
88, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні власністю, зобов”язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди
задовольнити частково.

Зобов”язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом переставлення металевих дверей в
квартирі АДРЕСА_2, які відкриваються на сходову клітину так, щоб вони
відкривалися всередину квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
сумі 800 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1020 грн. та 7 грн. 50 коп.
витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, а
всього 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі
17 (сімнадцять) грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня
його проголошення шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя