УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2007 року                                                                     м.
Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого                                             Горблянського
Я.Д.,

суддів:                                                       Бойчука
І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря                                                  Сем"янчук
СИ.,

з участю:                                                   апелянта
ОСОБА_1,

представника
відповідачки ОСОБА_2 -

ОСОБА_3,

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
апеляційну  скаргу  ОСОБА_1 на рішення Коломийського
міськрайонного суду від 05 березня 2007 року, -

встановила:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05.03.2007
року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та її малолітньої дочки ОСОБА_4
про виселення із житлового будинку та усунення перешкод в користуванні цим
будинком відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, а
наведені в рішенні висновки не відповідають матеріалам та обставинам справи.
Судом невірно застосовано вимоги ЖК України, оскільки він змінив свої вимоги і вони
ґрунтуються на вимогах цивільного права. Проживання відповідачки в його будинку
перешкоджає йому у здійсненні його конституційного права, а саме володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Його ж право власності
залишилося порушеним.

Крім цього, суд допустив припущення у рішенні суду, а
саме, що у суду є підстави вважати, що вкладені відповідачкою, як одним із
подружжя кошти у перебудову, дають їй можливість в деякій мірі рахувати себе
співвласником будинковолодіння, у якому вони проживають, хоча спір про
належність будинковолодіння не розглядається.

Оскільки він є власником будинковолодіння, то згідно ст.
319 ЦК України
він володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд і
його непроживання в цьому будинку не позбавляє його права захищати своє право
власності. Тому просить дане рішення скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Апелянт ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просить
рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги.

Представник відповідачки ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, просить дану скаргу
відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка
вийшла заміж за сина позивача і 02.12.1996 року прописалися на постійне місце
проживання у житловий будинок по АДРЕСА_1, який згідно договору дарування від 02.06.1992р.
належав позивачу. За згодою позивача вони зробили перебудову будинку без
дозволу компетентних органів. В спірному будинку ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка
ОСОБА_4. Оскільки в 2004 році

Справа № 22-ц-552/2007р.                              Головуючий
у І інстанції ІГ'ятковський В.І.

Категорія  ЗО                                                    Доповідач
Горблянський Я.Д.

2

відповідачка розірвала шлюб із сином позивача, то
останній звернувся із позовом про усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні спірного будинковолодіння та виселення відповідачки з малолітньою
дочкою з даного житлового будинку.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка
вселилася в спірний житловий будинок як член сім'ї, проводила ремонт цього
будинку та утримувала його протягом тривалого часу, іншого житла вона та її
малолітня дочка не мають. Тому суд першої інстанції у рішенні вказав, що
виселення відповідачки та її малолітньої дочки можливе за умов, визначених ст.
ст. 116,157, 168 ЖК України.

Оскільки при розгляді даного спору судом не розглядалося
питання права власності спірного будинковолодіння жодному із сторін, то
посилання апелянта на те, що суд у рішенні допустив припущення відносно того,
що проведена перебудова спірного приміщення дає відповідачці в деякій мірі
рахувати себе співвласником будинковолодіння, в якому вона проживає, колегія
суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують його законності і обгрунтованості.

Підстав для скасування даного рішення і ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308,
313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Коломийського міськрайонного суду від 05.03.2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.