Справа
№2-1251/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2007 року                                                            Києво-Святошинський
районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Волчка А.Я.

при секретарі Андрейчуку Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової та немайнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона проживала із померлою ОСОБА_3 в період з 1999 по
2000 рік, та з липня 2004 року. В
2004 році ОСОБА_3 захворіла на рак. Разом з ними в будинку ОСОБА_3 також проживав її співмешканець
ОСОБА_4, але оскільки він був також
хворою людиною, тільки вона здійснювала постійний догляд за ОСОБА_3. Готувала їжу, прала білизну, купувала
медикаменти. Здійснювала догляд за будинком.

ОСОБА_3 до неї завжди дуже гарно відносилась, та розуміючи те, що в неї немає власної оселі завжди заспокоювала та казала, що без
даху над головою вона ніколи не залишиться.

Так, коли ОСОБА_3 відчула, що стан її здоров'я погіршується, вона вирішила заповісти свій будинок, що знаходиться за
адресою: м. Боярка, АДРЕСА_1, на її ім'я.

Нотаріус відмовилась приїхати додому для посвідчення заповіту, тому вони
поїхали до нотаріальної контори, що
знаходиться за адресою м.Боярка, АДРЕСА_2, до приватного нотаріусу ОСОБА_2.
Таким чином, 11.08.2005 року заповіт було посвідчено.

ОСОБА_3 сказала, що заповіла будинок на неї. Крім того вона попросила, щоб
у випадку її смерті вона не наполягала на тому, щоб хворий ОСОБА_4. залишив будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 померла. Звісно, що в пам'ять померлої, всі витрати, зумовлені із її похованням вона взяла на себе. Коли
спадщину було відкрито, нотаріусом було
підтверджено, що вона виступає єдиною спадкоємицею будинку, в якому вона продовжувала проживати, разом із ОСОБА_4. та двома своїми
дітьми.

ОСОБА_4. був
також хворий. Йому було поставлено діагноз - рак горла. Вона здійснювала догляд за ним. Піклувалася, лікувала, годувала,
оскільки вважала, що було б
нетактовно, навіть маючи 100 % гарантію того, що вона є єдиною власницею будинку, наполягати, щоб він покинув помешкання.
26.03.06 він також помер. І, знову ж
таки, вона понесла всі витрати, пов'язані з його похованням. Вона робила це в
пам'ять померлої ОСОБА_3 та в подяку
їй за те, що вона лишила їй будинок.

Протягом часу проживання з ОСОБА_3 вона неодноразово брала на себе сплату комунальних послуг. А після її смерті, вона здійснювала
комунальні платежі постійно.

Крім того, мешкання в приватному будинку завжди зумовлює проведення
поточного ремонту, який нею був зроблений неодноразово.

Вже після смерті ОСОБА_4, сестра ОСОБА_3, ОСОБА_5, подала позов до Киево - Святошинського районного суду, в якому ставилося

2

питання про визнання заповіту
недійсним та визнання права власності на спадкове майно за нею. У своїх позовних
вимогах ОСОБА_5. наполягала на тому, що ОСОБА_3 не володіла повною цивільною дієздатністю під час заповідання майна.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду від 04.09.06 року позов було
задоволено повністю. Суд, приймаючи своє рішення, керувався висновком, наданим відділом судово-психіатричних експертизи за результатами
посмертної судово-психіатричної експертизи. Ухвалою
Апеляційного суду київської області рішення Києво -Святошинського районного суду залишено без змін. Ухвалою ВСУ від 04.10.06 у
відкритті касаційного провадження було відмовлено.

Отже, згідно із рішеннями судових інстанцій, ОСОБА_3 не володіла повною цивільною
дієздатністю на час заповідання майна.

Виходячи із зазначеного вище, випливає, що під час посвідчення заповіту,
нотаріус не виконала свого обов'язку щодо
перевірки дієздатності громадян.

Якби нотаріус вчасно встановила факт того, що ОСОБА_3 має певні психічні вади, а тому є сумніви в її повній цивільній дієздатності
вона мала б відмовити у посвідченні заповіту. Якби у посвідченні заповіту було
відмовлено, вона б напевне знала, що за всіх обставин, вона не
зможе успадкувати будинок, а отже, вона б відмовилась від витрат пов'язаних із похованням ОСОБА_3, оскільки в неї є
рідна сестра. Вона б не доглядала ОСОБА_4. та не понесла
б витрати, пов'язані із його лікуванням, доглядом та похованням. їй б не
прийшло на думку нести витрати пов'язані зі сплатою
комунальних послуг по будинку. Вона б не робила поточного ремонту будинку. Загальна сума матеріальних збитків, яких вона
зазнала у зв'язку із халатним відношенням нотаріусу до виконання
своїх службових обов'язків становить 100 000 грн. (сто тисяч грн.). Вважає, що маю право на їх відшкодування зі сторони
нотаріуса у повній мірі.

Крім цього, їй завдано моральної шкоди у розмірі 20000 грн. (двадцять тисяч
грн.) Через незаконне посвідчення заповіту, вона
залишилася фактично без місця проживання з двома маленькими дітьми, оскільки рішенням суду було встановлено, що право
власності на спадкове майно належить
ОСОБА_5., зараз, та протягом усього часу, коли справа про встановлення
недійсності заповіту розглядалась в судах, вона перебувала у стані постійного
нервового напруження. Через нервове напруження погіршився загальний стан її здоров'я. У неї відбулося порушення нічного сну. Вона
постійно вживає заспокійливе. Переносить постійні головні болі.
Майже нічого не може їсти. Діти постійно бачать її у засмученому
стані, що не може не вплинути на їх емоції.

Просила стягнути з ОСОБА_2на її користь 100 000 грн. майнової шкоди та
20000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка свої
вимоги підтримала.

Представник відповідача проти
позову заперечувала.

Суд заслухавши осіб які приймали участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

За правилами ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.. 1167 цього Кодексу моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

3

Судом встановлено, що 11 серпня 2005 року відповідачем по справі ОСОБА_2, яка працює нотаріусом, було посвідчено заповіт, згідно
якого покійна ОСОБА_3 заповіла все своє майно позивачці по справі ОСОБА_1.

Даний заповіт був посвідчений у відповідності до вимог чинного законодавства,
зокрема Закону України «Про нотаріат», та
інструкції «Про вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України».

Згодом даний заповіт був визнаний недійсним відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду від 03 березня 2006 року, з
тих підстав, що на час укладання заповіту покійна ОСОБА_3
не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В даному випадку суд не вбачає вини нотаріуса, яка діяла відповідно до
вимог закону, тому в позові відмовляє, оскільки вимоги
позивачки є недоведеними в силу ст.. 60 ЦПК України.

Керуючись ст.. ст.. 1166, 1167 ЦК України, ст.. ст.. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та
немайнової (моральної) шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів
з дня проголошення рішення, та шляхом подання апеляційної
скарги протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження.