АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року березня місяця 20
дня у м. Полтаві колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого  -  МАРТЄВА  С.Ю.

суддів  -  АНТОНОВА В.М., ЧІЧІЛЯ В.А.

при секретарі - СУЛИМКА С.В.

розглянула
провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у
інтересах ОСОБА_4 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської
області від 16 листопада 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді -
доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом, у якому зазначила, що 17.02.04
року близько 14 год.
ОСОБА_3 з власної мисливської рушниці безпричинно застрелив
належну їй собаку ІНФОРМАЦІЯ_1 породи „кавказька вівчарка", яка випадково
вибігла з її дворища.

Справа № 22ц-289 2007 року

Головуючий у
першій інстанції: ЛИТВИН М.М.

Суддя - доповідач:
МАРТЄВ СЮ.

Просила стягнути
із відповідача 2750 грн. у відшкодування вартості загиблої собаки, 83
грн. у відшкодування наданих ветеринарних послуг і 15 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

У грудні 2004 рокуОСОБА_2
звернувся до суду із позовом, у якому зазначив, що загибла собака була членом
родини дуже мирної вдачі і дружелюбного характеру. Загибель ІНФОРМАЦІЯ_1
становить для нього дуже велику моральну втрату.

Просив стягнути
із відповідача 10 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

У січні 2005 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом, у якому зазначив, що загибла собака утримувалася
без належного догляду, унаслідок чого 17.02.04
року близько 14 год.
у нього на подвір'ї задавила належну йому свійську птицю.

Коли його жінка
намагалася відібрати птицю у собаки, ІНФОРМАЦІЯ_1 кинулася на жінку, унаслідок
чого він був вимушений застрелити собаку.

Просив стягнути
із ОСОБА_1 40 грн. у
відшкодування вартості загиблої птиці і 5
000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 листопада 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із
ОСОБА_4 на користь позивачки 2
833,2 грн. у відшкодування матеріальної шкоди і судові витрати.

У решті позову
відмовлено.

Позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Стягнуто із
ОСОБА_1 на користь позивача 40
грн. у відшкодування матеріальної шкоди і судові витрати.

У решті позову
відмовлено.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У апеляційних
скаргах порушено питання про скасування рішення
з  підстав невідповідності  висновків
суду обставинам  справи і
неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Виходячи    з    ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав
для задоволення скарги не вбачає.

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою лише за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч.1 ст.1171 ЦК України, шкода,
завдана особі у зв'язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що
загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної або юридичної особи,
якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами (крайня
необхідність), відшкодовується особою, яка її завдала.

На підставі ч.2
ст.1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч.4
ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою.

Постановою
голови Апеляційного суду Полтавської області від 7 червня 2006
року встановлено факт вбивства ОСОБА_4 собаки, яка належала ОСОБА_1, у
межах крайньої необхідності (а.с.235-237).

За таких
обставин місцевим судом вірно встановлені фактичні обставини утворення
правовідносин між сторонами, дана належна оцінка доказам, а висновок суду
відповідає матеріалам справи і вимогам ст.ст. 1167, 1171,1187 ЦК України і ст.61
ЦПК України.

З урахуванням
того, що порушення ОСОБА_1 п.4
„Правил утримання собак, котів та диких тварин у м. Лубни", затверджених
рішенням виконавчого комітету №20
від 30.01.02 року,
перебуває у прямому причинно -
послідовному зв'язку із наступною загибеллю собаки, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив подружжю ОСОБА_1 у відшкодуванні моральної шкоди,
заподіяної загибеллю собаки.

Посилання
апелянта    ОСОБА_5
на неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними,
оскільки, заподіяння шкоди у стані крайньої необхідності не звільняє від
обов'язку її відшкодування.

Крім того, Закон
України „Про порядок утримання й поводження з домашніми тваринами у населених
пунктах України" у встановленому законом порядку чинності не набував і
взагалі Верховною Радою України не приймався.

Апеляційні
скарги не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували
висновок суду першої інстанції.

Доводи
апеляційних скарг не дають підстав для висновку про таке порушення норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Решта доводів
апелянтів є несуттєвими і не спростовує висновку місцевого суду.

За таких
обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст.
303,307,308,315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у інтересах
ОСОБА_4 відхилити, рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області
від 16 листопада
2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею чинності.