Справа № 22- 6659                              Головуючий
у 1-й інстанції - Почупайло А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

7вересня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого
-      Кабанченко О.А.

суддів -                       Коротуна В.М.

Пікуль А.А. при
секретарі -    Кузнєцовій З В. з участю
адвоката ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Святопшнського районного суду м.. Києва від 31 травня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, дванадцята Київська державна
нотаріальна контора, Святоишнське РУ ГУ МВС України у м. Києві про визнання
договору довічного утримання недійсним, розірвання договору довічного утримання
та визнання права власності на 12 частину квартири, зняття з реєстрації.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,

встановила

Рішенням
Святошинського районного суду м.. Києва від 31 травня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволений частково. Розірвано договір довічного утримання, укладений 3
вересня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3. В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В     апеляційній скарзі позивачка,
просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про
визнання договору довічного утримання, що був укладений між ОСОБА_5 та
відповідачкою, недійсним, визнання за позивачкою права власності на 12 частину
квартири, зняття відповідачки з реєстрації з ухваленням

нового рішення про задоволення зазначених вимог. Посилається на те, що
висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд не дав належної оцінки тій
обставині, що договори довічного утримання були укладені нею та її чоловіком
ОСОБА_5 з відповідачем під впливом тяжкого матеріального становища.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 в рівних частках.

З
вересня 2002 року між ОСОБА_1, ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_3були укладені
договори довічного утримання, відповідно до умов яких ОСОБА_1, ОСОБА_5 передали
у власність ОСОБА_3належні їм частки частки квартири, а остання взяла на себе
зобов' язання довічно утримувати ОСОБА_1, ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_5 помер.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору довічного
утримання, що був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що такі вимоги є безпідставними.

Такий
висновок суду є правильним, відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно
до ст.. 233 ч. 1
ЦК України право
чин, який вчинено особою під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних
умовах, може бути визнаний судом недійсним.

Ті
обставини, на які посилалась позивачка в обґрунтування вимог про визнання
договору недійсним, а саме невеликий розмір пенсій, похилий вік, необхідність
придбання ліків та сплати комунальних платежів, обґрунтовано не визнані судом
тяжкими обставинами, в зв'язку з якими був укладений договір довічного
утримання. До того ж, умови договору довічного утримання не можна визнати вкрай
невигідними для ОСОБА_5

Неналежне
виконання умов договору відповідачкою, на що посилалась позивачка, не є
підставою для визнання договору недійсним.

ОСОБА_5
за життя не звертався до суду з позовом про розірвання або визнання недійсним
договору довічного утримання, що був укладений між ним і ОСОБА_3

Норми
матеріального та процесуального права судом застосовані правильно.

З огляду
на наведене, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Святошинського районного суду м.. Києва від 31 травня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.