Справа № 22ц-7801/2007                     Головуючий по 1-й інстанції:
Категорія-19                                           суддя
Доповідач: суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
листопада 2007 року                                                    м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі головуючого: судді Шабанової В.О.,  суддів: Стратіло В.І.,  Резникової Л.В.,  при секретарі КошмакТ.С,  з участю прокурора Конакової В.О.,  представника позивача Соколова С. О.
відповідача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду в м. Донецьку справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Докучаєвського міського суду
Донецької області від 11 вересня 2007 року у справі за позовом прокурора
м.  Докучаєвська в інтересах
Докучаєвського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно
отриманої допомоги по безробіттю,  -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2007
р. прокурор м.  Докучаєвська Донецької
області звернувся в суд з цим позовом в інтересах Докучаєвського міського
центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового страхування України на випадок безробіття,  в обґрунтування якого посилався на те,  що 20.04.1999 року відповідачу незаконно було
надано статус безробітного. Це стало можливим через те,  що відповідач при заповненні картки
персонального обліку громадянина,  який
шукає роботу (безробітного) у центрі зайнятості власноручно вніс неправдиві
дані про те,  що він не має право на
пенсію,  тоді як фактично він отримував
пенсію за віком з 1994 року у Російській Федерації.

В
результаті вказаних дій відповідача йому було сплачено та незаконно останнім
отримано за період з 20.04.1999 р. по 12.04.2000 р. допомогу по безробіттю у
розмірі 2182 грн. 55 коп.

09.11.2006
року на адресу Докучаєвського міського центру зайнятості надійшов лист від
управління пенсійного фонду України в м Докучаєвську про те,  що ОСОБА_1 в період з 15.03.1994 р. по
30.09.2006 р. отримував пенсію за віком в м.
Кіровське Мурманської області Російської Федерації

Посилаючись
на вказане,  прокурор просив
визнати,  що пропуск строку для звернення
за захистом порушеного права було пропущено з поважних причин і ставив питання
про ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь Докучаєвського
міського центру зайнятості 2182 грн. 55 коп.

Рішенням
Докучаєвського міського суду Донецької області від 11 вересня 2007 року позов
задоволено. Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь Докучаєвського
міського центру "зайнятості 2182 грн. 55 коп.,  а також стягнув з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 51 грн.,
та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у
розмірі 30 грн.

2

У
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 вказує,
що з рішенням він не згодний. Вважає,
що суд недостатньо з'ясував обставини даної справи,  не прийняв до уваги його пояснення,  тим самим порушив принцип змагальності
сторін.

Апелянт
вказував,  що суд дійшов неправильного
висновку про те,  що він надав
недостовірні свідчення про себе при постановці на облік до центру зайнятості.
При цьому апелянт посилався на те,  що
він надав позивачу всі необхідні документи,
у тому числі і трудову книжку,  в
де була відмітка про призначення йому пенсії в м. Кіровське Мурманської області
Російської Федерації і працівник центру зайнятості не міг не бачити вказаної
відмітки. В картці персонального обліку громадянина,  який шукає роботу він дійсно вказав,  що не має права на пенсію. Однак він
думав,  що це стосується тільки пенсій,  що призначаються в Україні,  а працівник центру зайнятості не роз'яснив
йому порядок заповнення картки обліку.

Також
апелянт вважає,  що суд безпідставно
відновив пропущений позивачем термін звернення до суду. Як на доказ суд
послався на лист управління пенсійного Фонду в м.  Докучаєвську від 09.11.2006 р. про те,  що з 15.03.1994 р. він одержував пенсію. Але
при цьому суд не уточнив з якого часу управління пенсійного фонду володіло цією
інформацією та не залучив до участі у розгляд справи фонд як третю особу.

Посилаючись
на вказане,  апелянт просив скасувати
рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення.

Від
представника позивача надійшли письмові заперечення на скаргу,  де йдеться про її відхилення та про залишення
рішення суду без змін.

У
судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 підтримав свою
апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор
та представник позивача заперечували проти апеляційної скарги і просили її
відхилити і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
сторін,  перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що скарга
підлягає відхиленню,  а рішення суду
першої" Інстанції підлягає залишенню без з мін з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Розглядаючи
спір,  апеляційний суд вважає,  що суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон,  який їх регулює.

Судом
встановлено,  підтверджується матеріалами
справи і сторонами не заперечується,  що
14.04.1999 р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до Докучаєвського міського центру
зайнятості про надання йому статусу безробітного і 20.04.1999 року йому було
надано статус безробітного. Це стало підставою для нарахування та сплати йому
щомісячно допомоги по безробіттю і за період з 20.04.1999 року по 20.12.2000 р.
ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 2182 грн.55 коп.

Суд
першої інстанції обґрунтовано виходив з того,
що спірні правовідносини врегульовано Законом Україні „Про зайнятість
населення" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1998
року №578 „ Про затвердження положень,
щодо застосування Закону України „Про зайнятість населення" (далі

Постанова).

3

Відповідно
до вимог,  викладених у п.2 „Положення
про порядок реєстрації,  перереєстрації
та ведення обліку громадян,  які шукають
роботу,  і безробітних,  виплати допомоги по безробіттю а також умови
подання матеріальної допомоги в період професійної підготовки та
перепідготовки",  затверджених
вказаною Постановою під час реєстрації кожна особа самостійно або із
застосуванням автоматизованої системи за допомогою працівника державної служби
зайнятості заповнює картку персонального обліку громадянина,  який шукає роботу (безробітного) і особистим
підписом підтверджує достовірність внесених до неї даних та ознайомлюється з
пам'яткою „Ваші права - Ваші обов'язки".

З
матеріалів справи вбачається,  що
відповідач під час реєстрації у державній службі зайнятості власноручно
заповнив картку персонального обліку №4284/3692 громадянина,  який шукає роботу (безробітного) від
13.04.1999 року і у графі „Чи маєте ви право на пенсію" власноручно вказав
- „ні".

При
цьому він підписав заяву,  яка є додатком
до вказаної картки такого змісту: „ Я запевняю,
що вищевказані дані відповідають дійсності. Про всі зміни,  які входимуть у протиріччя з даними цієї
картки,  я зобов'язуюсь негайно
інформувати центр зайнятості. З пам'яткою „Ваші права-Ваші обов'язки"
ознайомився,  взяв її зміст до відома та
виконання." (а.с.  11).

Крім
того,  20.04.1999 року ОСОБА_1
власноручно написав заяву на ім'я директора Докучаєвського міського центру
зайнятості,  в якій зазначив,  що не має заробітку та інших,  передбачених законодавством доходів (а.с.
23).

Разом з
тим,  судом першої інстанції встановлено
і відповідачем це не заперечується,  що
він з 15.03.1994 р. отримує пенсію за віком в м.  Кіровське Мурманської області Російської
Федерації.

Таким
чином,  відповідач надав недостовірну
інформацію про себе при постановці на облік як громадянин,  що шукає роботу (безробітний).

Суд
першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про те,  що він вважав,  що якщо отримує пенсію в Росії,  а на Україні йому пенсія не призначена,  тому він мав право зазначити,  що пенсію не отримує.

Ці
доводи ОСОБА_1 спростовуються самим змістом картки персонального обліку,  в якій не йдеться про те,  чи має він право на пенсію взагалі і не
вказується про пенсію в Україні чи в будь-якій іншій державі.

Також не
можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача про те,  що він надав працівнику центру зайнятості
свою трудову книжку,  в якій містився
штамп про призначення йому пенсії і тому останній повинен нести
відповідальність за наслідки,  пов'язані
з призначенням та виплатою йому допомоги по безробіттю.

По-перше:
місцевий суд правильно виходив з того,
що вказана обставина є недоведеною і у суду відсутня можливість
перевірити цей факт,  оскільки копія
трудової книжки позивачу не надавалась.

По-друге:
чинним законодавством обов'язок щодо надання достовірних даних про доходи покладається
саме на : громадянина під час реєстрації у державній службі зайнятості,  але відповідач не дотримався вказаної вимоги
і надав недостовірні свідчення.

Таким
чином,  суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те,  що в
результаті вказаних неправомірних дій відповідача позивачем було сплачено
допомогу по безробіттю за період з 20.04.1999 року по 20.12.20000 року у сумі
2182 грн. 55 коп.,  яку відповідач
незаконно отримав.

При
цьому суд обґрунтовано посилався на положення ч.1  ст. 1166 ЦК України,  де
вказано,  що шкода,  завдана майну юридичної особи,  відшкодовується в повному обсязі особою,  яка її завдала.

4

Доводи апеляційної скарги про те,  що позивачем пропущено строк позовної

дав.
леті на звернення до суду,  не
заслуговують на увагу і не можуть бути підставою для скасування правильного по
суті і справедливого рішення.

Відповідно
до ч.5  ст. 267 ЦК України якщо суд
визнає поважними причини порушення позовної давності,  порушене таво підлягає захисту

Суд
першої інстанції,  задовольняючи
позов,  виходив з того,  що 09.11.2006 року до Докучаєвського міського
центру зайнятості надійшов лист від Управління пенсійного фонду України в м.  Докучаєвську,
в якому зазначалося,  що ОСОБА_1
отримує пенсію в Росії і саме з цього часу позивачу стало відомо про порушення
його прав.

Апеляційний
суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним,  оскільки він не спростовується доводами
відповідача,  який не надав суду
переконливих доказів на підтвердження своїх доводів в цій частині.

Посилання
апеляційної скарги на необхідність залученім до участі у розгляді справи у
якості третьої особи Управління пенсійного фонду України в м.  Докучаєвську не приймається до уваги
апеляційним судом,  оскільки рішенням
суду,  яке є предметом апеляційного оскарження,  питання щодо прав та обов'язків цієї особи не
вирішувалось.

З
урахуванням наведеного апеляційний суд вважає що,  доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норма матеріального або процесуального права,  які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст. 301,  303,  304,
п.1 ч.1  ст. 307,  308,
п.1 ч.1  ст. 314,  315,
317, 319 ЦПК України,  апеляційний
суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Докучаєвського міського суду Донецької області від 11 вересня 2007 року
залишити без змін..

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена протягом двох місяців з моменту набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.