АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
жовтня  2007 року                                                                                           м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
-   КварталовоїА.М. ,

суддів - Галушко
Л.А.,  Плавич Н.Д,

при секретарі -
Чебан Н.В.,

за
участю представників ТОВ „Трансагросервіс 1",  Фірми „Гарант" - Ролінського В.І.,  Казновської І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Одесі цивільну справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю „Трансагросервіс 1",  Фірми „Гарант" у вигляді ТОВ,  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі,  гідності та ділової репутації,  та про стягнення матеріальної та моральної
шкоди,  за апеляційною скаргою
ОСОБА_1,  ТОВ „Трансагросервіс 1",  Фірми „Гарант" на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 29 травня 2007 року , -

встановила:

29.06.2005
року до суду з позовом звернулись Товариство з обмеженою
відповідальністю„Трансагросервіс 1" (яке є правонаступником Закритого
акціонерного товариства, , Трансагросервіс"),  Фірма „Гарант" у вигляді ТОВ,  ОСОБА_1,
які з урахуванням уточнення,
збільшення позовних вимог зазначили,
що ОСОБА_2,  у числі ще двох осіб
02.04.2003 року звернулися до Малиновського районного суду міста Одеси зі
скаргою у порядку статті 248-1 ЦПК України в редакції 1963 року про визнання
неправомірними дій по реєстрації ЗАТ „Трансагросервіс".

Позивачі
просили визнати відомості,  наведені в
скарзі відповідача від 02 квітня 2003р.,
а саме: «Уже в течении
длительного периода времени ООО «Гарант» стремится захватить наше
предприятие,  не гнушаясь никакими
средствами»; «Однако,  директор ООО
«Гарант» ОСОБА_1,  стремится захватить наше
предприятие»; «Эти данные своевременно были доведены до АСАП
«Трансагросервис»»; «В следствии чего,
были внесены изменения в Устав,
зарегистрированные в Илъичевской райадминистрации реестр № 20082 от 29.12.2002 года»; «Руководство АСАП
«Трансагросервис» не имело права привлекать к проведению общего собрания,  акционеров тех акционеров,  которые владели акциями,  выпуск которых был признан
несостоявшимся,  т.к. они не должны были быть внесенными в
реестр счетов собственников ценных бумаг»;

Справа № 22ц-3 723/2007.                                   Суддя-доповідач-
Кварталова А.М.

Головуючий
в 1 інстанції - суддя Катаева
Є.В.     Категорія ЦП-27

«Это было известно
участникам собрания. Также участники собрания были поставлены в известность о
том,  что имеется распоряжение № 01-е от 17.12.2002 года Одесского территориального
управления Государственной комиссии по ценным бумагам и фондовому рынку»; «... так как не было кворума.»; «Тем не
менее,  мнимые акционеры провели
самостоятельно общее собрание «акционеров»»; «При проведении собрания
«акционеров» АСАП «Трансагросервис» 23.12.2002 года было допущено много других
нарушений действующего законодательства»; «В результате таких неправомерных
действий были приняты и незаконные решения на этом собрании»; «Однако вновь
избранное руководство скрывает документы от акционеров чтобы спрятать следы
неправомерных действий»; «Эти решения нам также не представлены,  ознакомиться с ними мы не имеем возможности»;
«Па предприятии выставили охрану,
которая никого не пропускает...»; «Одно нам известно,  незаконные «акционеры» АСАП «Трансагросервис»
на этом собрании срочно поменяли все руководство обществом,  чтобы вершить свои незаконные дела
беспрепятственно,  а нас лишить
собственности и участия в управлении предприятием»; «Однако некоторые
представители ООО «Гарант»,  которые не
являлись и не являются акционерами АСАП «Трансагросервис»,  продолжали производить действия по исполнению
решения собрания «акционеров» от

23.12.2002           года»; «Данными действиями грубо
нарушены требования действующего

законодательства,  права и законные интересы акционеров и
предприятия АСАП

«Трансагросервис»»,  як неправдиві та такі,
що не відповідають дійсності,  а
також

порочать честь,  гідність та ділову
репутацію позивачів.

Позивачі
просили визнати саму скаргу,  підписану
відповідачем ОСОБА_2,  такою,  що містить неправдиву інформацію про
позивачів та їхні дії,  - фактом
порушення прав позивачів на недоторканість ділової репутації,  а також образою честі,  гідності позивачів -ТОВ «Трансагросервіс
1»,  фірми «Гарант» та ОСОБА_1;

Визнати
безпосередню участь відповідача,  ОСОБА_2
у складанні та розповсюдженні документів типу «Жалоба о признании неправомерными действий
по регистрации ЗАО «Трансагросервис» та інших документів,  в яких розповсюджується неправдива інформація
- порушенням прав позивачів на недоторканість ділової репутації,  а також образою їхньої честі та гідності;

Зобов'язати
відповідача публічно спростувати представлену ним інформацію в скарзі від 02
квітня 2003 року до Малиновського районного суду міста Одеси,  а також в інших документах,  в яких міститься подібна неправда;

Зобов'язати
відповідача офіційно вибачитися перед позивачами за нанесення їм моральної та
матеріальної шкоди у зв'язку з поширенням інформації,  що містить завідомо неправдиві дані,  що ображають честь,  гідність та ділову репутацію позивачів;

Визнати
відповідача винним у завданні позивачам моральної та матеріальної шкоди у
розмірі 150 000 (сто п'ятдесяти тисяч) грн.;

Зобов'язати
відповідача компенсувати нанесену позивачам моральну шкоду ТОВ «Трансагросервіс
1» - 5000 грн.; Фірмі «Гарант» - 5000 гривень; ОСОБА_1-5 000 гривень;

за
нанесення матеріальної шкоди ТОВ «Трансагросервіс 1» - 65 000 гривень,  Фірмі «Гарант» - 65 000 тисяч гривень,  ОСОБА_1 - 5000 гривень та судовий збір в
розмірі 2 100 грн.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те,  що відповідач ОСОБА_2 разом з двома іншими
особами (ОСОБА_3  та ОСОБА_4)

02.04.2003           року звернувся до
Малиновського районного суду м.  Одеси з
безпідставною

скаргою про визнання неправомірними дій по реєстрації ЗАТ
«Трансагросервіс»,  в якій

навів неправдиві відомості про позивачів. Безпідставність скарги відповідача
вони

обґрунтовують тим,  що 25.04.2003
року по даній скарзі відповідача Малиновським

районним судом м.  Одеси було
винесено рішення про відмову у задоволенні скарги

ОСОБА_2,  які було залишено в силі ухвалою Апеляційного
суду Одеської області від

11.11.2003
року та ухвалою Верховного Суду України від 11.11.2004 року по вказаній справі.
Позивачі зазначають,  що у скарзі про
визнання неправомірними дій по реєстрації ЗАТ «Трансагросервіс» відповідач
навів неправдиві дані про них,  внаслідок
чого була завдана шкода честі,  гідності
та діловій репутації позивачів,  а також
їм була завдана матеріальна та моральна шкода.

Відповідач
ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги не визнав. Рішенням Суворовського
районного суду м.   Одеси від 29 травня
2007 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі апелянти Товариства з обмеженою відповідальністю
„Трансагросервіс 1",  Фірма
„Гарант" у вигляді ТОВ,  ОСОБА_1
просять скасувати рішення суду і ухвалити нове ,  яким задовольнити їх позовні вимоги у повному
обсязі,  посилаючись на те,  що судом були порушені норми матеріального і
процесуального права,  висновки суду не
відповідають обставинам справи,
посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм
Конституції України,  роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України та рішення Конституційного Суду України,  а також порушення норм Конституції
України,  норм процесуального та
матеріального права України.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача,
яка доповіла колегії суддів зміст оскаржуваного рішення,  мотиви і доводи апеляційної скарги,  перевіривши законність і обгрунтованість
рішення суду в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги,  вислухавши пояснення на неї учасників
процесу,  колегія суддів вважає,  що апеляційну
скаргу необхідно  відхилити з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Згідно
п.3 ст. 10 ЦПК України ,  кожна сторона
повинна довести ті обставини,  на які
вона посилається,  як на підставу своїх
вимог та заперечень,  а суд,  згідно
ст. П ЦПК України,  розглядає
цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позовної заяви ТОВ «Трансагросервіс 1»,  фірмі «Гарант» у вигляді ТОВ та ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  суд першої інстанції виходив з
того,  що відповідно до  ст.  4
ЦПК України в редакції 1963 року будь-яка зацікавлена особа має право у
порядку,  встановленому законом,  звернутися до суду за захистом порушеного або
оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу,  відмова від права на звернення до суду
недійсна,  а тому звернення громадянина
до правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших
осіб,  у тому числі їх пояснення в
процесі судового розгляду справи,  не
може вважатися поширенням неправдивих відомостей,  на підставі чого само по собі звернення до
суду за захистом своїх законних прав та інтересів не може розцінюватися як поширення
неправдивої інформації відповідно до вимог
ст.  7 ЦК України (1963 року) та
приниження честі та гідності.

Суд
установив,  і ця обставина не оспорюється
сторонами,  що відповідач ОСОБА_2 та інші
особи звернулися 02.04.2003 року до Малиновського районного суду міста Одеси зі
скаргою у порядку статті 248-1 ЦПК України в редакції 1963 року про визнання
неправомірними дій по реєстрації ЗАТ „Трансагросервіс",  в якій повідомляли про можливе порушення
законів позивачами та вимагали поновлення законності.

Відповідно
до ч. 1  ст.  7 ЦК
України в редакції 1963 p.,  що діяв
на час виникнення спірних правовідносин,
громадянин або організація вправі вимагати по суду спростування
відомостей,  що не відповідають дійсності
або викладені неправдиво,  порочать їх
честь,  гідність чи ділову репутацію або
завдають шкоди їх інтересам,  якщо той,  хто поширив такі відомості,  не доведе,
що вони відповідають дійсності.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те,  що направлена

відповідачем скарга до суду,
адресована суду,  не направлена на
поширення стосовно

позивачів відомостей,  які порочать
їх честь,  гідність та ділову репутацію
або

завдають шкоду їх інтересам.

Колегія
суддів вважає,  що вирішуючи спір по
суті,  суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази,
правильно визначив спірні правовідносини та Закон  ст.  7
ЦК України в редакції 1963 p.,  який їх
регулює.

З'ясувавши
в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку,  суд постановив рішення,  що відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами .

Вирішуючи спір,  суд правильно
врахував,  що не можна застосовувати  ст. 7 ЦК
України в редакції 1963р. у випадку,
коли особа звертається до суду,
іншого правоохоронного чи державного органу,  організації,
наділених відповідно до закону владними повноваженнями,  із заявою про неправомірні дії іншої
особи,  якщо цей орган чи організація
наділені владними повноваженнями,  щодо
поновлення законності у відповідних відносинах чи застосування передбачених
законом санкцій до правопорушника. Таке звернення для вирішення спору,  поновлення прав чи захист законних інтересів
або для поновлення законності не є поширенням відомостей,  як це розуміється у  ст.  7
ЦК України (1963р.).

Доводи
апелянтів,  що скарга,  яка подана до суду є порушенням прав
позивачів на недоторканість ділової репутації,
а також образою їхньої честі та гідності є необгрунтованою. Наведені в
скарзі,  яка подана до суду,  висловлювання відповідача на адресу позивачів
є оціночними судженнями,  критичною
оцінкою певних фактів та недоліків,  що
мали місце в діяльності ВАТ . Оціночні судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Право
висловлювати судження,  оцінку,  думки закріплено у  ст.  10
Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,  яка відповідно до  ст.  9
Конституції України є частиною національного законодавства,  і гарантовано
ст.  34 Конституції.

Європейський
суд з прав людини у рішенні від 08.07.1986р. по справі ОСОБА_5 проти Австрії
встановив,  що свобода вираження поглядів
становить одну із суттєвих основ демократичного суспільства,  одну з основних умов його прогресу та
розвитку кожної людини

Враховуючи
все вищевикладене,  колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив,  рішення суду відповідає фактичним обставинам
справи,  а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не спростовують,  не можуть бути підставою для його скасування.

За таких
обставин,  апеляційну скаргу необхідно
відхилити,  а рішення суду залишити без
змін. Підстав для ухвалення нового рішення про задоволення позову не
вбачається.

Керуючись  ст.
ст. 218, 303, 307 ч.1п.1, 308,
314 ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну      скаргу
ОСОБА_1,    представника
Казновської LP.
в інтересах ТОВ „Трансагросервіс 1",
Фірми „Гарант" - відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту проголошення.