Справа 22ц-964,  2008р.                                                       Головуючий
5                                                                        Доповідач  Прокопчук
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

2008 року квітня
місяця 17 дня
колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого  Прокопчук Л.П. Суддів: Бездрабко В.О.,  Воронцової Л.П. при секретарі  Остренко О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Цюрупинського районного суду від 15 лютого 2008 року по справі

за позовом.

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1,

Цюрупинської районної ради,

Ювілейненської сільської ради,

Цюрупинського районного центру зайнятості

про скасування рішення ради,  про
визнання недійсним,  свідоцтва

про право власності на житловий будинок,
про визнання права

власності на житловий будинок та звільнення його з-під арешту,

встановила:

Позивач
ОСОБА_2.  звернувся до суду з зазначеним
позовом,  посилаючись на те,  що в період зареєстрованого шлюбу з
відповідачкою ОСОБА_1. у вересні 1981
року вони як переселенці радгоспу імені Т.Шевченка отримали житловий
будинок АДРЕСА_1,  за який він після розлучення з дружиною
сплатив встановлені 2
300 крб.

22 березня 2007 року державним
виконавцем був описаний будинок за борги відповідачки і тільки в цей день він
дізнався,  що відповідачка у 1994 році оформила
будинок на себе,  отримала свідоцтво про
право власності на підставі рішення Цюрупинської районної ради від 20 лютого 1994 року №456.

Позивач просив:

·
визнати недійсним свідоцтво про право власності на
житловий будинок,  видане виконкомом
Ювілейненської сільської ради 13
травня 1994 року;

·
визнати недійсним та скасувати рішення виконкому
Цюрупинської районної ради №45
від 20 лютого 1994 року;

-               визнати
за ним право власності на житловий будинок;

-                виключити спірний будинок з акту опису та арешту

майна від 22 березня 2007 року.

2

В судовому засіданні
позивач позовні вимоги підтримав лише щодо 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням
Цюрупинського районного суду від 15
лютого 2008 року
позов ОСОБА_2 задоволено.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1.
подала апеляційну скаргу,  в якій
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи,  просила його скасувати,  постановити нове про відмову у задоволенні
позову.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1. апеляційну скаргу підтримала з
підстав,  викладених у ній.

Вважаючи
рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим,  ОСОБА_2.
просив залишити його без змін,  а
апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із
матеріалів справи вбачається і це встановлено судом,  що у вересні 1981 року радгоспом імені Т.Шевченка сторонам ОСОБА_2.  та ОСОБА_1. був наданий житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі
переселенського квитка,  виданого на ім'я
позивача.

Відповідно
з встановленими пільгами по переселенню вони мали сплатити за будинок 2 300 крб.

Довідкою
радгоспу підтверджено,  що в період шлюбу
до 1987 року
сторони виплатили 1 700 крб.
/а.с.  59/.

Після
розірвання шлюбу 04 березня 1987 року сторони
проживали однією сім'єю на чому наполягав позивач.

Згідно
довідки Ювілейненської сільської ради /а.с.
31/ ОСОБА_1.
(нині ОСОБА_1) з
доньками лише в 1991 році
вибули з постійного місця проживання в с.  Цюрупинськ не знімаючись з
реєстрації.

Зазначене
давало підстави суду першої інстанції для висновку про те,  що і останню виплату за будинок у сумі 600 крб.,  яку внесла відповідачка у 1990 році,  було здійснено за сумісні кошти.

З
вимогою позивача про його право на У* частину будинку погодилась в судовому
засіданні і відповідачка,  про що
свідчить зміст протоколу судового засідання.

А
оскільки  ст.  61
ЦПК України визначає,  що обставини
визнані сторонами та іншими особами,  які
беруть участь у справі,  не підлягають
доказуванню,  то суд,  виходячи з вказаного підставно задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_2.

Доводи
апеляційної скарги щодо необґрунтованості задоволення судом першої інстанції
позову позивача є такими,  що не
спростовують висновків суду.

В той же час правильно встановивши правовідносини,  що склалися між; сторонами,  суд безпідставно послався на  ст.
ст.  60, 70 Сімейного
кодексу України,  який на час виникнення
спірних правовідносин не був чинним.

3

Тому,  зважаючи на вимоги п.4 ч.1  ст.  309
ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні т.я. судом застосовано
закон,  який не поширюється на ці
правовідносини з вказівкою на те,  що
позов ОСОБА_2.  підлягає задоволенню на
підставі  ст.  22
КпШС та 112 ЦК України
(1963р.).

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 309 ЦПК
України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Цюрупинського районного суду від 15
лютого 2008 року
змінити,  виключити з мотивувальної
частини посилання на  ст.  ст.  60, 70 Сімейного
кодексу як на підставу задоволення позовних вимог позивача,  зазначивши,
що його позов підлягає задоволенню відповідно до вимог  ст.  22 КпШС,   ст.  112 ЦК України
(1963р.).

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу
може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.