Справа № 2-482/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року
Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в
складі: головуючого-судді                                                Микитчина І.М.

при секретарі                                                    Стельмах З.В.

з участю
адвокатів                                           ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
заповіту і свідоцтва про право на спадщину недійсними та визнання за
ними права власності на 3/4 частини будинковолодіння та земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ :

Позивачі уточнили позовні вимоги, просять визнати недійсними заповіт від
11.02.2000 року, зареєстрований Дулібською сільською радою за реєстром № 10,
згідно з яким ОСОБА_7 заповів усе своє
майно ОСОБА_6, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від
26.09.2003 року на житловий будинок і присадибну земельну ділянку площею 0,1829
га по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,80 га для товарного
сільськогосподарського виробництва в селі Дуліби Стрийського району та визнати за ними право власності на 3/4 частини спірних
будинковолодіння та земельних ділянок, мотивуючи тим, що позивачі разом з
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, були членами
колгоспного двору в с Дуліби
Стрийського району, у власності якого перебували житловий будинок АДРЕСА_1 та
дві земельні ділянки. Рішенням Дулібської сільської ради № 158 від 11.12.1998
року без їх згоди суспільну групу господарства було переведено з колгоспної в
робітничу, в результаті чого покійний ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право
власності на спірні будинковолодіння та земельні ділянки, які він заповів
відповідачці, 11.02.2000 року склавши заповіт на її ім'я. 26.09.2003 року
відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Постановою
Стрийського міськрайонного суду від 16.01.2007 року скасовано рішення виконкому
Дулібської сільської ради № 158 від 11.12.1998 року про переведення
господарства ОСОБА_3 з колгоспної суспільної групи в робітничу, у зв'язку з чим
поновився статус колгоспного двору господарства і спірне майно перейшло у
спільну сумісну власність членів колгоспного

2 двору. Оскільки на
даний час членами колгоспного
двору є вони,
позивачі по справі, та мати ОСОБА_5, а тому просять
визнати за ними право власності на 3/4 частини спірного майна, а саме :
житловий будинок і присадибну земельну ділянку площею 0,1829 га по АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,80 га для товарного сільськогосподарського
виробництва в селі Дуліби Стрийського району.

Позивачі позов підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідачка
позов заперечила, пояснила, що вона є власником житлового будинку і присадибної
земельної ділянки площею 0,1829 га по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,80
га для товарного сільськогосподарського виробництва в селі Дуліби Стрийського
району згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.09.2003 року, які вона успадкувала після смерті свого
батька ОСОБА_7, а тому підстав для визнання недійсними вказаного
свідоцтва про право на спадщину та заповіту немає.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення.

В судовому
засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 11.02.2000 року склав заповіт на
користь відповідачки ОСОБА_6, яким заповів їй усе належне йому майно, яке
складалося із спірних будинковолодіння та земельних ділянок у с Дуліби
Стрийського району. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від
26.09.2003 року відповідачка є власником спірного майна.

Постановою
Стрийського міськрайонного суду від 16.01.2007 року скасовано рішення виконкому Дулібської сільської ради № 158 від
11.12.1998 року про переведення в суспільну групу господарства ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_8 з
колгоспної в робітничу та оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1
на ОСОБА_7

Отже, скасування рішення виконкому Дулібської сільської ради тягне за собою
повернення господарства позивачів, ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 в статус колгоспного, майно якого належить всім його членам на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до
ст. 534 ЦК України
(в ред. 1963
року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину
його одній або кільком особам як таким, що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом.

А відтак, суд
вважає, що за таких обставин покійний ОСОБА_4 не мав законних підстав для
оформлення права власності на все майно колгоспного
двору на себе, а відповідно і для складення заповіту на це майно в
користь відповідачки.

Таким чином, суд
вважає, що слід визнати недійсними заповіт від 11.02.2000 року, зареєстрований
Дулібською сільською радою за реєстром № 10, згідно з яким ОСОБА_7 заповів усе
своє майно

3

ОСОБА_6, та свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 26.09.2003 року на житловий
будинок і присадибну земельну ділянку площею 0,1829
га по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,80 га
для товарного сільськогосподарського виробництва в селі Дуліби
Стрийського району.

Оскільки всі члени колгоспного двору володіють його майном на праві спільної сумісної власності без визначення частки кожного
з них, а тому суд не має підстав для визнання за позивачами права власності на
3/4 частини спірного майна.

Суд вважає, що з відповідачки слід стягнути в користь позивачів 8 грн. 50
коп. сплаченого судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України,
ст. 534 ЦК України в ред. 1963 року, ст., ст. 17, 19 Закону України "Про
власність", суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсними заповіт від 11.02.2000 року, зареєстрований Дулібською сільською радою за реєстром № 10, згідно з
яким ОСОБА_7 заповів усе своє майно ОСОБА_6, та
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від
26.09.2003 року на житловий будинок і присадибну
земельну ділянку площею 0,1829 га по АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,80 га для товарного сільськогосподарського
виробництва в селі Дуліби Стрийського району.

В решті позову відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня його проголошення та апеляційної
скарги - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.