Справа № 2-134/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2007 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого: судді                                           Козлова А.В.

при секретарі:                                                   Куксенко О.В.

за участю: позивача       ОСОБА_1, представника відповідача

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального житлового
підприємства № 45 м. Кривого Рогу про виплату
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до комунального житлового підприємства
№ 45 міста Кривого Рогу про виплату середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та
відшкодування моральної шкоди, в обгрунтування якого посилався на те, що згідно наказу № 127 від 16.09.2005 року був прийнятий на
роботу до відповідача на посаду юриста. 18.10.2005 року
написав заяву про звільнення з роботу датувавши її 01.10.2005 року у зв"язку з наполегливими вимогами директора КЖП № 45.
22.10.2005 року звернувся з листом до
відповідача з проханням перерахувати заборговані кошти по заробітній платі,
однак, відповіді не отримав. 22.02.2006 року повторно звернувся до відповідача
з заявою про виплату заборгованості по заробітній платі. Відповідь на яку отримав
тільки 19.04.2006 року згідно поштового штемпеля. При звернені до прокуратури, позивачу була виплачена сума
заборгованості у розмірі 323грн. 47 коп.. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільнені в сумі 6216 грн.. Крім того, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в
розмірі 1699 грн., оскільки винними діями відповідача йому були спричинені
моральні страждання, було порушене його право на своєчасний розрахунок при звільнені, переживав побутові труднощі,
змушений був позичати кошти на життя.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги і просив суд стягнути з
відповідача на його користь середній заробіток
за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 6216 грн.. Крім того, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну
шкоду в розмірі 10 000 грн., згідно наказу №
127 від 16.09.2005 року був прийнятий на роботу до відповідача на посаду
юриста. 18.10.2005 року написав заяву про звільнення з роботу датувавши її 01.10.2005 року у зв"язку з
наполегливими вимогами директора КЖП № 45. 22.10.2005 року звернувся з листом
до відповідача з проханням перерахувати заборговані кошти  по  заробітній
платі,   однак,   відповіді
не  отримав.22.02.2006  року
повторно

2

звернувся до відповідача з заявою про виплату заборгованості по заробітній
платі. Відповідь на яку отримав тільки
19.04.2006 року згідно поштового штемпеля. При звернені до прокуратури, позивачу 01.06.2006 року була виплачена сума
заборгованості у розмірі 323грн. 47 коп.. Винними
діями відповідача йому були спричинені моральні страждання, було порушене його право на своєчасний розрахунок при
звільнені, переживав побутові труднощі,
змушений був позичати кошти на життя.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі і
суду пояснив, що, згідно наказу № 127 від 16.09.2005
року був прийнятий на роботу до відповідача на посаду юриста.
18.10.2005 року написав заяву про звільнення з роботу датувавши її 01.10.2005 року у зв"язку з наполегливими вимогами
директора КЖП № 45. 22.10.2005 року звернувся з листом до відповідача з
проханням перерахувати заборговані кошти по
заробітній платі, однак, відповіді не отримав.22.02.2006 року повторно звернувся до відповідача з заявою про виплату
заборгованості по заробітній платі. Відповідь на
яку отримав тільки 19.04.2006 року згідно поштового штемпеля. При звернені до прокуратури, позивачу 01.06.2006 року була
виплачена сума заборгованості у розмірі 323грн. 47 коп.. 30 вересня
2005 року він знаходився на роботі.

Представник відповідача з позовом не згоден і суду пояснив, що позивач,
згідно наказу № 127 від 16.09.2005 року
був прийнятий на роботу до відповідача на посаду юриста. Наказом № 132 від 30.09.2005 року позивач звільнений з роботи за
ст. 38 КЗпП України. За період роботи позивачу
нарахована заробітна плата в сумі 323грн.47 коп., яка виплачена позивачу
01.06.2006 року. Однак, представник відповідача вважає, що позивач хоча і працював у відповідача у зазначений період. Однак,
він одночасно був працівником органів внутрішніх справ, тому не
мав право на отримання заробітної плати у них на підприємстві, хоча і працював і виконував у зазначений час роботу юриста.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є директором КЖП№ 45. Позивач дійсно
працював у відповідача, але точних дат вона не пам»ятає.

Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно наказу № 127 від
16.09.2005 року позивач був прийнятий на роботу до відповідача на посаду
юриста. Наказом № 132 від 30.09.2005 року позивач звільнений з
роботи за ст. 38 КЗпП України.30.09.2005 року позивач працював. За період роботи позивачу нарахована заробітна плата в
сумі 323грн.47 коп., яка виплачена позивачу 01.06.2006 року.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього
кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при наявності
спору про розмір належних сум - спір вирішується
органом, який і визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку.

Суд вважає, що відповідач порушив ст. 116 КЗпП України та не виплатив
позивачу всіх належних йому сум при звільнені
не пізніше наступного дня, після звільнення, оскільки у останній день роботи позивач працював. Строк затримки розрахунку
при звільнені позивача склав 169 днів, середньодена
заробітна плата позивача склала35.32грн., середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені складає 593345грн..

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці", суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням
спірної суми, на яку той мав право, частки, яку
вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин
справи.

3

За таких обставин, приймаючи до уваги, що розмір середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільнені
значно перевищує розмір суми заборгованості, який складав 388.50 грн., що сума заборгованості є незначною у порівнянні з
заявленими вимогами, та враховуючи
неістотність цієї частки порівняно із середнім заробітком за час затримки розрахунку при звільнені, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 1059.55грн..

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне задовольнити
частково з наступних підстав.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим
ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у
разі, якщо порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Так, в судовому засіданні встановлено, що винними діями відповідача, які
полягали в порушені прав позивача на
отримання грошових коштів відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, позивачу
спричинена моральна шкода, був порушений його звичайний ритм життя, було порушене його право на своєчасний розрахунок при
звільнені, позивач переживав побутові труднощі, змушений був позичати кошти на
життя. Позивач втратив нормальні життєві стосунки і йому
необхідні додаткові зусилля для організації свого життя.

За таких обставин, суд вважає необхідним, що з урахуванням ступеня
моральних страждань позивача, наслідків, які
настали та конкретних обставин справи, стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 30 грн.

На підставі викладено, і, керуючись ст.ст. 116,117, 237-1 КЗпП України,
ст.ст. 10,11, 60, 212 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до комунального житлового підприємства № 45 м. Кривого Рогу про виплату середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при звільнені та відшкодування моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з комунального житлового підприємства № 45 м. Кривого Рогу на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені в сумі 1059.55грн., та
відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 грн.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з комунального житлового підприємства № 45 м. Кривого Рогу судовий
збір в сумі 51 грн. та 8.50 грн., а також витрати
на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. на
користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення.