УХВАЛА

іменем    України

2007 р. вересня
місяця «11» дня, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого:        Синельщікової О.В.

Суддів:        Філатової Є.В.,
Чистякової Т.І.

При секретарі:         Іванові O.K.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Сімферополі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського райсуду від 18 червня 2007 року по цивільній : справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки.

Вимоги мотивовані тим, що з вини відповідача, що встановлено вироком суду,
трапилася дорожньо-транспортна подія, під час якої позивач зазнав тяжких
небезпечних для життя тілесних пошкоджень, зокрема відкритої черепно-мозкової
травми, уламаного перелому кісток зводу черепу, забиття головного мозку
середньої ступені тяжкості тощо. Витрати на лікування, придбання медикаментів
становлять 1388грн. 26коп. Під час розгляду справи відповідач частково
відшкодував ці витрати на суму 1000грн. Остаточно позивач просив стягнути на
свою користь 388грн. 26коп. та 20000грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що
тривалий час лікувався, потерпав біль, фізичні страждання, повинен в подальшому
лікуватися та оперуватися. Порушено його звичайний уклад життя, від постійно
відчуває головний біль, неповноцінність, безпорадність, страх за життя,
здоров'я, майбутнє, не може користуватися транспортом.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що матеріальну
шкоду відшкодував, моральної не завдавав, сам дуже постраждав від ДТП. Крім того,
страждає на туберкульоз, має на утриманні неповнолітню дитину, його дружина отримує
невелику зарплату. Тому він не має можливості сплачувати моральне
відшкодування.

Рішенням суду від 18.06.2007р. року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2. стягнено 105грн. 95коп. матеріальної шкоди і 10000грн.
моральної, а також судові витрати на користь держави. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить змінити рішення і зменшити розмір
морального відшкодування, посилаючись на хворобу та своє матеріальне становище.
В частині стягнення матеріальної шкоди рішення не оспорюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з
положень ст. ст. 23, 1187 ГУ України, згідно з якими шкода, яка завдана
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної
небезпеки, якщо не буде доведено, що шкода спричинена внаслідок умислу
потерпілого або непереборної сили. За роз'ясненням Пленуму Верховного суду України
у постанові „Про судову практику в справах про відшкодування   моральної
(немайнової)   шкоди"   від
31.03.1995р.   №4   у
п.9   розмір

Справа
№22-ц-5388/2007р.                                         Головуючий
в 1 інстанції Шевченко І.В.

Доповідач
Філатова С.В.

відшкодування
визначається залежно від характеру та обсягу моральних та фізичних страждань,
які зазнав потерпілий, їх тривалості, стану його здоров'я, тяжкість вимушених
змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зусиль, необхідних для
відновлення попереднього стану, а також засад розумності та справедливості.

Визначаючи розмір стягнення моральної шкоди, суд першої
інстанції врахував ступень та тяжкість наслідків травмування позивача, його
моральних та фізичних страждань, пошкодження обличчя, необхідність тривалого лікуваная
в подальшому, морально-психічний стан потерпілого, необхідність докладати
додаткові зусилля для відновлення звичного укладу життя.

Суд першої інстанції також взяв до уваги матеріальне
становище відповідача, його стан здоров'я і частково відмовив у позові. На
думку суду сума стягнення є розумною і реальною для виплати відповідачем.
Будь-яких підстав для її зниження не убачається.

Керуючись ст.
308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну     скаргу
ОСОБА_1                                                   відхилити,     рішення

Красногвардійського
райсуду   від 18 червня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржена у

касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців зі дня

проголошення.