Справа № 2-1766/07
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м          У к р а ї н и

09
жовтня 2007 року
м.Шостка.

Шосткинський міськрайсуд Сумської області у складі:

Головуючого
- судді Євтушенко М.О.,

При
секретарі  Сугоняко Н.О.,

З участю сторін,
представника ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті особи- приватні нотаріуси- ОСОБА_5, ОСОБА_6,

-про визнання
договору купівлі-продажу квартирами недійсним,

В С
Т А Н О В И В:

Позивач  вимоги мотивував тим що він наряду із
відповідачем ОСОБА_3, його бувшою дружиною та їх малолітнім сином ОСОБА_8 були
співвласниками квартири АДРЕСА_1 м. Шостка, яку приватизували у встановленому
законом порядку та у якій він постійно проживає по даний час.

Після розірвання шлюбу із дружиною у 2000 році
остання виїхала на постійне місце проживання у м. С-Петербург Росія разом із
сином, у квартирі він проживав один.

Влітку 2007 року
від незнайомого громадянина дізнався про те, що
квартира у якій він проживає продана, при виясненні цього питання
дізнався що це відповідає дійсності, квартиру у тому числі і від його імені по
нотаріально посвідченій довіреності
продала його бувша теща ОСОБА_7 громадянину Росії ОСОБА_4, який є
батьком його бувшої дружини. При цьому у довіреності виданій від його імені
зазначений номер недійсного та втраченого ним паспорту, підпис у довіреності не
його, сам він при видачі довіреності був відсутнім.

Таким чином   всупереч його волевиявлення, обманним
шляхом, відповідачі по справі, які є близькими родичами  позбавили його власності та порушили право на
житло.

Поскільки
договір укладений внаслідок порушення норм закону, за відсутності його
волевиявлення прохав визнати його недійсним та стягнути із відповідачів судові
витрати по справі.

У судовому
засіданні вимоги підтримав,
мотивував  їх тими-ж обставинами.

Відповідачі  позов
визнали не заперечували проти визнання його недійсним у судовому
порядку, показавши що позивач дійсно видавав їм довіреність на продаж квартири
від свого імені, але про ці обставини забув в силу вживання спиртного та
аморального способу життя. Про існування іншого паспорту їм нічого не відомо,
але поськільки позивач оспорює цей правочин вони бажають врегулювати із ним
спір мирним шляхом.

Третя особа-
приватний нотаріус ОСОБА_6 вважала що договір повинен бути визнаний недійсним,
поськільки  укладений на підставі
довіреності виданій по недійсному паспорту, при укладенні договору
правдоподібність цієї довіреності у неї не викликала сумніву поськільки вона
була внесена у єдиний реєстр правочинів, перевіривши надані сторонами документи
вона посвідчила договір та діяла відповідно до норм законодавства.

Третя особа-
приватний нотаріус ОСОБА_5 вважала що позов
підлягає задоволенню поскільки довіреність від імені ОСОБА_1  видана
ОСОБА_7 по недійсному паспорту, можливо внаслідок її помилки та обману
зі сторони відповідачів по справі.

Вислухавши
сторони, третіх осіб, дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку про те,
що позов  ОСОБА_1 підлягає   задоволенню зі слідуючих підстав:

Відповідно
положень ст.ст. 203, 215, 232 ЦК України зміст
правочину не може суперечити вимогам закону та моральним засадам
суспільства, волевиявлення сторін правочину повинно бути вільним, недодерження
стронами  цих вимог тягне за собою
недійсність правочину з моменту його укладення.

Пленум ВС
України, в постанові № 3, від 28.04. 1978 року /із змінами та доповненнями  від 25.12. 1992 року та від 25.05. 1998
року/  “ Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними” вказав на те, що при вирішенні позовів про
визнання угод недійсними внаслідок обману чи зловмисної домовленості
сторін,  такі вимоги можуть бути
задоволеними  при доведеності таких
дій  строни правочину та їх
безпосереднього зв'язку із відсутністю волевиявлення іншої сторони.

В п. 16 п.п. “д”
цієї постанови Пленум ВС України вказав на те, що відсутність згоди подружжя чи
співласника на відчудження спільного майна є підставою для визнання угоди
недійсною.

Аналізом доказів
в частині відповідності вказаного правочину вимогам закону та волевиявленню
його сторін  встановлено наступне:

Позивач
ОСОБА_1  показав,  що влітку 2007 року в його квартиру прийшов
незнайомий який шукав відповідача ОСОБА_7 з метою отримання від неї коштів за
надану послугу  та розповів йому, що він
на прохання останньої із його паспортом разом із відповідачем ходив до
нотаріуса та посвідчив від його імені довіреність на продажу квартири,
розписавшись у довіреності за нього, при цьому назвав прізвище та адресу
нотаріуса. Після отримання цих відомостей він перевірив їх та вияснив, що
квартира дійсно продана, при цьому у довіреності вказаний паспорт який він
давно втратив та отримав новий, підпис у довіреності вчинений не ним.

Третя особа
ОСОБА_5 показала, що вона дійсно посвідчила довіреність на продажу квартири від
імені ОСОБА_1, поськільки відповідач ОСОБА_7 та присутній із нею чоловік надали
їй паспорт на ім'я  ОСОБА_1, вона можливо
помилилась не перепровіривши його особу, після звернення ОСОБА_1 вона викликала
сторони та запропонувала розірвати договір у добровільному порядку. При цьому
відповідачі визнавали укладення угоди по недійсному паспорту посилаючись на
усну згоду ОСОБА_1 на продаж квартири та неможливість вчинити цю угоду через
його антисуспільний спосіб життя через що вони використали його паспорт.
Сторони погоджувались також розірвати договір купівлі-продажу у добровільному
порядку,  але поськільки не  досягли
угоди по суттєвим умовам та не могли зібратись всі разом одночасно, вона
сама запропонувала звернутись позивачу до суду.

Право власності
ОСОБА_1 на 1/3 частину спірної квартири підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло, та витягом Шосткинського МБТІ про реєстрацію цього права
власності /а.с. 5, 10/.

Довіреністю від
30.03.2007 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_7 продати від його імені належну йому
частку квартири, згідно заяви-згоди від цього-ж дня він дав згоду і на
відчудження частини квартири його неповнолітнього сина. В обох цих документах
особа ОСОБА_1 встановлена по паспорту НОМЕР_1, виданого Шосткинським МРВ
06.12.2001 року ОСОБА_1 /а.с. 6, 7/.

За договором
купівлі-продажу  від 06.06. 2007 року
ОСОБА_7, яка діяла від імені ОСОБА_1  та
ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_1
продали квартиру АДРЕСА_1 м. Шостка громадянину Росії ОСОБА_4 /а.с. 14/.

Згідно відповіді
Шосткинського МРВ, паспорт НОМЕР_1 є недійсним, поськільки він втрачений /а.с.
18/.

Ці обставини по
справі, крім відповіді МРВ та показів ОСОБА_1 підтверджені також ксерокопією Ф
1 ОСОБА_1, його заявою про втрату паспорту та видачу нового, ксерокопією його
нового паспорту /а.с. 15-17/. У судовому засіданні встановлено що ОСОБА_1 ще
26.06. 2006 року виданий новий паспорт НОМЕР_2.

Положення “Про
паспорт громадянина України”, затверджене Постановою Верховної Ради України від
2 вересня 1993 року вказує на те, що паспорт є документом який посвідчує особу
власника при укладенні цивільно-правових угод, укладення угод по недійсному
паспорту не допускається,  аналогічні
положення містить “Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій”,
затверджена наказом МЮ України від. 03.03. 2004 року № 20/5.

Відповідно ст.
60 ЦПК України сторони по справі повинні довести обставини на які вони
посилаються та підтвердити їх доказами.

В порушення
цього принципу відповідачі по справі не спростували обставин на які посилався
позивач, не підтвердили їх доказами, їх покази про те, що позивач давав згоду
на продаж квартири, забув що особисто давав довіреність на відчудження квартири
та про їх вимушені дії внаслідок антисуспільного способу життя позивача
повністю  спростовані наданими позивачем
доказами, якими достовірно підтверджено відсутність його волевиявлення при
укладенні вказаної угоди.

Щодо зловмисної домовленості сторін правочину,
то не дивлячись на те що всі вони є близькими родичами достовірність цієї
обставини позивачем не доведена.

Згідно
положень  Конституції України, ЗУ “Про
власність” право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права.

Поськільки при
розгляді справи встановлено, що вказаний правочин укладений без волевиявлення
його сторони , то права позивача підлягають поновленню у судовому порядку, а
вказаний правочин повинен бути визнаним недійсним із моменту його укладення.

Щодо розподілу
судових витрат. Відповідно ст. 88 із відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню понесені ним судові витрати, інша частина цих витрат
підлягає стягненню на користь держави.

Керуючись   ст. ст. 203, 215, 232, 236 ЦК України,  ст. 3, 10, 11, 57, 60, 213-215,   ЦПК України, суд,

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Договір
купівлі-продажу квартири  АДРЕСА_1  м. Шостка Сумської області, укладений між
ОСОБА_2 / яка діяла від імені ОСОБА_1/, ОСОБА_3 /яка діяла від свого імені та
від імені малолітнього ОСОБА_8/ із однієї сторони та ОСОБА_4 із іншої сторони,
за номером 1191 від 06 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом
Шосткинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 визнати недійсним із
моменту його укладення із підстави відсутності волевиявлення сторони правочину.

Зобов'язати ОСОБА_4
передати у спільну сумісну часткову власність ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_8
квартиру АДРЕСА_1 м. Шостка Сумської області.

Стягнути із
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 27 гривень та на користь
держави по 206 гривень судових витрат по справі.

Рішення  може бути оскарженим в  Сумський апеляційний суд, шляхом подачі
заяви, про апеляційне оскарження, протягом 10 днів, з дня проголошення рішення
та апеляційної скарги, протягом 20 днів з дня подачі заяви, або у порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК України.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву не було подано. Якщо подано заяву, а апеляційна скарга
не була подана протягом строку встановленого ст. 294 ЦПК України, рішення
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі оскарження рішення,
якщо воно не було скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:                                       М.О. Є втушенко.