Справа №
22-ц-574 2007 p.                           Головуючий у 1-й
інстанції - Шелєхова А.В.
19                                                  Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

24
травня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого
-   МасловаВ.О.

суддів                   -   Хвостика С. Г.,  Криворотенка В.І.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та
осіб,  які беруть участь у справі -
позивачки ОСОБА_1,  відповідачки ОСОБА_2

розглянула у
відкритому   судовому   засіданні
в приміщенні   апеляційного суду цивільну

справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 1 березня 2007 року

у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

стягнення
матеріальної і моральної   шкоди та за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу цього ж суду від 23 березня 2007 року у
цій же справі,

встановила:

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 15 березня 2007 вказаний позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
63 грн. 45 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди,  800 грн. у відшкодування завданої моральної
шкоди та 59 грн. 50 коп. повернення сплаченого судового збору.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2,  посилаючись
на невідповідність висновків суду обставинам справи,  просить дане рішення змінити та відмовити в
задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди. При цьому вказує,  що судом не враховано,  що конфлікт виник внаслідок неправомірних дій
самої позивачки.

Крім
того,  ухвалою цього ж суду від 23
березня 2007 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1  про постановления
додаткового рішення.

З
ухвалою не погодилась ОСОБА_1 ,  просить
її скасувати і задовольнити заяву,
посилаючись на порушення процесуального законодавства.

Перевіривши
судові рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  заслухавши суддю-доповідача,  доводи та заперечення сторін,  колегія суддів вважає,  що апеляційні скарги задоволенню не
підлягают.,  виходячи з наступного.

Як
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 мешкають у м.
Суми по сусідству. Між ними на протязі тривалого часу склались неприязні
стосунки.

18
квітня 2004 року близько 8 години ранку між сторонами біля подвір'я АДРЕСА_1
виник словесний конфлікт,  під час якого
з двору відповідачки через відчинену хвіртку вискочила її собака породи
кавказька вівчарка і,  накинувшись на
ОСОБА_1 ,  покусала її.

Як
підтверджено висновком судово-медичної експертизи від 18 січня 2007 року,  у зв'язку з подіями 18 квітня 2004 року на
тілі ОСОБА_1  виявлено три укушені рани
внутрішньої поверхні стегна,  заживления яких проходило
без ускладнень.

Такі
ушкодження могли утворитись від здавлення та укусу зубами собаки (а.с.
184-198).

Вказані
обставини судом встановлені вірно і сторонами не спростовуються.

Оскільки        відповідачка        не                       забезпечила     належного     догляду
за

собакою,  яка відноситься до великої породи,  так як собака мала можливість вільно вийти за
межі двору і при цьому покусала позивачку,
заподіявши їй тілесні ушкодження,
що потребувало лікування протягом тривалого часу,  у зв'язку з чим позивачка понесла матеріальні
витрати,  а також їй від такого
неправомірного без діяння відповідачки була заподіяна і моральна шкода,  що знайшло своє підтвердження матеріалами
справи,  тому суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про необхідність відшкодування потерпілій як
матеріальної,  так і моральної шкоди.

Що
стосується наявності факту заподіяння моральної шкоди та розміру її
відшкодування,  то суд з цього приводу у
рішенні навів переконливі мотиви,  з
якими погоджується колегія суддів,
врахувавши засади розумності і справедливості,  що доводами апеляційної скарги не спростовується.

При цьому судом
враховано і матеріальне становище сторін.

Таке рішення
відповідає вимогам  ст.  ст. 1166, 1167 ЦК України.

Інші
доводи апеляційної скарги як безпідставні висновків суду також не спростовують.

Отже,  як законне і обгрунтоване рішення суду
необхідно залишити без зміни,  а
апеляційну скаргу - відхилити.

Відносно
апеляційної скарги ОСОБА_1  на ухвалу
цього ж суду від 23 березня 2007 року про відмову в ухваленні додаткового
рішення,  то колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення,  так як,  дійсно,
на момент постановления
рішення позивачка не надала доказів щодо розміру сплати послуг адвоката,  а в апеляційній скарзі не вказала на
наявність тих обставин,
передбачених  ст. 220 ЦПК
України,  з приводу чого суд мав би
постановити додаткове рішення.

При
цьому колегія суддів враховує,  що
позивачка не позбавлена можливості звернутись до суду з самостійною вимогою про
відшкодування понесених нею судових витрат.

Таким
чином,  апеляційну скаргу ОСОБА_1
необхідно відхилити,  а ухвалу суду,  як постановлену з додержанням вимог закону,  залишити без зміни.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  ч.2 п.1,
308,  312 ч.1 п.1,  314 ч.1 п.п.1,  4,  315
ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 1 березня 2007 року в даній справі та
ухвалу цього ж суду від 23 березня 2007 року у цій же справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня її проголошення до Верховного Суду України.