УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08
жовтня 2007 року.                                                                                                               м.  Одеса

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
- Станкевича В. А.

суддів                                 - Ступакова
О.А.

-
Драгомерецького М. М.  при секретарі -
Ісаєвої Ю.С.  розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сухолиманської
сільської ради,  ОСОБА_2 на неправомірні
дії посадової особи та визнання права власності на земельну ділянку,  за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Овідіопільського районного суду Одеської області від 12 червня 2003 року,  -

встановила:

В квітні
2003 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії посадової особи,  а потім свої позовні вимоги змінила на
визнання права власності на земельну ділянку,
в якому просила визнати рішення № 67 Сухолиманської сільської ради від
17.12.2002 року в частині виділення земельної ділянки площею 0, 084 га,  яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_2 недійсним та
визнати за нею права власності на вказану земельну ділянку. В зв'язку з
тим,  що вона обслуговувала дану земельну
ділянку з 1969 року,  і крім того на
підставі наказу Госп. «Авангард» № 73/К от 03.05.1990 року ОСОБА_1 була надана
земельна ділянка площею 0, 25 га для будівництва жилого будинку та ведення
підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_1

В
судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2
позов не визнала та дала пояснення,
що рішенням № 67 Сухолиманскої сільської ради від 17.12.2002 року згідно
того,  що на протязі 25 років вона
працювала музичним працівником в дитячому садку с С. Лиман і в наступний час вона на пенсії,  крім того через дану земельну ділянку
проходить водопровід,  якій іде до її
будинку,  але документів підтверджуючий
цей факт надати суду вона не може.

Представник
Сухолиманської сільської ради,  в особі
голови Єрвачева А.К.,  позов не визнав та
пояснив,  що він виконував рішення сесії
коли розглядалося питання про надання земельної ділянки на засіданні,  були присутні позивачка та відповідачка,  однак депутати проголосували більшістю
голосів за надання земельної ділянки гр. ОСОБА_2

Представник
третьої особи - Управління земельних ресурсів Овідіопільського району Одеської
області,  в особі гр. Гульша в ході
судового засідання пояснив,  що в
наступний час є спір між гр. ОСОБА_2.
та ОСОБА_1. про земельну ділянку площею 0, 084 га,  згідно заяв вказаних осіб видане технічне
завдання та заключения компетентним
органом.

Рішенням
Овідіопільського районного суду Одеської області від 12 червня 2003 року позов
ОСОБА_1. задоволено.

Головуючий
у першій інстанції - Кириченко
П.Л.                                      Справа №
22ц-3107/2007р

Доповідач
Станкевич В.А.                                                                            Категорія
ЦП: 33

Визнано
рішення № 67 від 17.12.2003 року IV сесії 24
скликання Сухолиманської сільської ради в частині виділення земельної ділянки
гр. ОСОБА_2 площею 0, 084 га для обслуговування житлового будинку та
господарських будівель,  які знаходяться
в с.  С. Лиман по вул.  Чорноморців не дійсним.

Визнано право власності на земельну ділянку площею 0, 084 га,  яка знаходиться на землях Сухолиманської
сільської ради та розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1,  1943 р.н.,
для ведення садівництва.

Не погодившись з
цим рішенням ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та направлення
справи на новий розгляд.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної
скарги,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах скарги і доводів апеляційної скарги,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно з
ч. 1  ст.
116 ЗК України (у редакції,
чинній при прийнятті зазначеного рішення щодо передачі земельної
ділянки) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень,  визначених цим
Кодексом.

Судом
встановлено,  що між ОСОБА_1. та ОСОБА_2
є спір у відношенні земельної ділянки площею 0, 084 га,  який розглядався 17.12.2002 року IV
сесією XXIV скликання Сухолиманською сільською радою та було прийнято
рішення про безоплатну передачу у власність земельну ділянку площею 0, 084 га
для обслуговування житлового будинку і господарських споруд,  які знаходяться в АДРЕСА_1,  гр. ОСОБА_2 (а.с.  28).

Суд
першої інстанції при визнанні рішення Сухолиманської сільської ради IV сесією XXIV
скликання від 17.12.2002 року про надання ОСОБА_23емельної ділянки площею
0, 084 га. не дійсним та визнання права власності на цю земельну ділянку за
ОСОБА_1. обґрунтовано послався на те,  що
при розгляді даного питання не були взяті до уваги документи: пов'язані з
наданням земельної ділянки ОСОБА_1,  за
адресою АДРЕСА_1,

Так з
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_1,  згідно наказу № 73/к від
30.05.1990 року,  надана земельна ділянка
розміром 0, 25 га для будівництва житлового будйнкута ведення підсобного
господарства за вказаною адресою,
землевпорядника зобов'язано визначити границі земельної ділянки в натурі
і внести запис в земельнокадастрову книгу (а.с.
10). На підставі вказаного наказу ОСОБА_1 наданий будівельний паспорт на
забудову земельної ділянки (а.с.  6 -17),  в якому зазначений план забудови земельної
ділянки з визначенням її меж (а.с.  7-8)

Також
ОСОБА_1 отримала рішення виконкому Сухолиманської сільської ради № 240 від
20.11.1997 року про передачу їй в приватну власність цієї земельної
ділянки,  (а.с.  12)

Отримання
ОСОБА_1. земельної ділянки підтверджується також актом виносу в натурі межі
земельної ділянки та розбивки будівель (а.с.
17),  сплати земельного податку
ОСОБА_1. (а.с.  42).

Крім
того суд першої інстанції обґрунтовано зазначив,  що органами місцевого самоврядування була
порушена процедура вирішення питання надання земельної ділянки,  оскільки при розгляді даного спору не були
запрошені зацікавлені сторони та спеціалісти з органів виконавчої влади по
питанням земельних ресурсів,  податкових
органів та інші особи.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції землевпорядник Сухолиманської
сільської ради дав пояснення,  представив
схему,  що спірна земельна ділянка площею
0, 084 га,  за адресою: АДРЕСА_1,  відповідно до правовстановлюючих
документів,  є складовою частиною наданої
ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0, 25 га.

При
таких даних Сухолиманська сільська ради не мала підстав для вирішення питання
надання спірної земельної ділянки площею 0, 084 га ОСОБА_2,  оскільки відповідно до вищевказаних
документів ця земельна ділянка є складовою частиною наданої ОСОБА_1 земельної
ділянки площею 0, 25 га.

Що
стосується стверджень апелянта та письмових пояснень Сухолиманського сільського
голови про те,  що межі земельної ділянки
ОСОБА_1. були переміщенні,  а схема,  яку надав землевпорядник не відповідає
дійсності,  то жодних документів,  рішень відповідних органів та інших правових
підстав,  які б підтверджували ці
обставини апелянтом чи іншими особами суду не надано,  не має їх і в матеріалах справи.

Враховуючи
все вищевикладене,  колегія вважає,  що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив,  а наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись  ст.
ст.  304,  305,
307,  308,  313,
ч. 1 п. 1  ст.  314,
315,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Овідіопільського районного суду Одеської області від 12 червня 2003 року по
цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Сухолиманської сільської
ради,  ОСОБА_2 на неправомірні дії
посадової особи та визнання права власності на земельну ділянку - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо у Верховний Суд України
протягом двох місяців з дня набрання ухвалою суду законної сили.