Справа № 22-ц-4556/2007р.                                                    Головуючий
1-ї інстанції: Божко
поділ майна                                                              Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2007. Судова колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду

Харківської області в складі:

головуючого -  Борової С. А.

суддів -  Пшенічної Л.В.,  Даниленка В.М.

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Київського районного суду м.  Харкова від
Об червня 2007 року

по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ

майна подружжя ,
-

встановила:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_2  звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1

В позові
ОСОБА_2  посилався на те,
що він перебував у зареєстровані шлюбі з відповідачкою,  під час якого вони придбали житловий будинок
з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Позивач просив
поділити спільне майно і визнати за ним право на 54 частину вказаного будинку.

Відповідач
позов не визнала та пояснили,  що спірний
будинок вона придбала за власні кошти,
які вона отримала від продажу будинку,
що належав їй до шлюбу з позивачем,
а також за рахунок грошей отриманих за договором позики.

Рішенням
Київського районного суду м.  Харкова від
Об червня 2007 року позов задоволено.

Проведено
поділ майна подружжя,  визнано за ОСОБА_2 право власності
на 54 частину житлового АДРЕСА_1

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись на те,
що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального
права,  просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалите нове,  яким
відмовити у задоволені позову.

В
обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1
посилається на те,  що суд першої
інстанції не врахував,  що будинок було
придбано за її власні кошти,  не
притягнув до участі в якості третьої особи відділ опіки та піклування,  оскільки в будинку зареєстрована її

неповнолітня донька,
не відступив від рівності часток майна подружжя з урахуванням того,  що з нею живе пристаріла мати та неповнолітня
дитина.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді,  пояснення осіб,  що з'явилися у судове засідання,  перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги,  .вважає,  що вона не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  308 ЦПК
України,  суд апеляційної
інстанції відхиляє апеляційну скаргу,
якщо встановлено,  що суд першої
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2
,  суд першої інстанції виходив з
того,  що спірний будинок було придбано
позивачем і відповідачем під час шлюбу,
він є їх спільною власністю і вони мають на це майно рівні права.

Судова
колегія погоджується з висновками суду першої інстанції тому,  що вони відповідають обставинам справи,  яким суд дав вірну оцінку.

Згідно
зі  ст.
60 СК України майно,  набуте
подружжям за час шлюбу,  належить дружині
та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,  що один не мав з поважної причини
самостійного заробітку (доходу).

Частина
1  ст.
70 СК України передбачає,  що у
разі поділу майна,  що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є рівними,  якщо інше не визначено домовленістю між ними
або шлюбним договором.

Позивач
довів,  що спірний будинок було придбано
під час шлюбу і він має право на 1/2 частину цього будинку.

Доводи
апеляційної скарги відносно того,  що
спірний будинок придбано за власні кошти відповідачки,  котрі вона отримала від продажу власного
будинку по вул.  Залізничній,  45 в м.
Харкові,  який належав їй на праві
приватної власності та за гроші,  що
отримала в борг,  не знайшли свого
підтвердження ні в суді першої,  ні
апеляційної інстанції.

З матеріалів
справи вбачається,  що відповідачка мала
власний будинок за вказаною нею

адресою,  який продала 28 листопада 2001 року
(а.с.  25),  але 28 грудня 2001 року вона разом з ОСОБА_2  придбала житловий будинок по в'їзду АДРЕСА_2 по 1/2 частині
за кожним.  Вказаний будинок позивач і
відповідачка продали 31 травня 2003 року,
а спірний будинок АДРЕСА_1 купили 02 червня 2003 року.

Таким
чином,  судова колегія дійшла
висновку,  що відповідач не довів своїх
заперечень.

Згідно
зі  ст.
10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень,  а  ст. 11 ЦПК України передбачає,  що суд розглядає цивільні справи на підставі
доказів поданих сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Щодо
доводів апеляційної скарги стосовно того,
що суд першої інстанції не відступив від рівності часток подружжя при
поділі майна і не врахував,  що з
відповідачкою проживає неповнолітня дитина та стара мати,  то судова колегія не приймає їх до уваги
тому,  що відповідачка не заявляла таких
позовних вимог і заперечень таких у суді першої інстанції

також не
наводила,  заперечуючи проти позову,  вона вважала,
що спірний будинок належить на праві приватної власності тільки їй.

З огляду
на наведене,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
п.1 ч.1 307,  308,  313,
314,  315,  317,
319 ЦПК України судова колегія судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Київського районного суду м.  Харкова від
06 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
підлягає касаційному оскарженню безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.