Справа № 22ц
- 5768/07                  Головуючий в 1 інстанції -
Категорія                                            Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 листопада 2007 року Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого
судді Мартинюка В. І.,

суддів:
Темнікової'В. І.,  СтупіноїЯ. Ю.,

при секретарі Форощук О. В.,  розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в М.Луганську справу за апеляційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Брянці
Луганської області (далі - Фонд) на рішення Брянківського міського суду
Луганської області від 01 серпня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду
про стягнення донарахованих щомісячних страхових виплат, -

встановила:

13 липня 2007 р. ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом,  зазначив,
що внаслідок застосування Фондом при перерахунку щомісячних страхових
виплат коефіцієнту підвищення реальної заробітної плати,  встановленого правлінням Фонду,  а не коефіцієнту зростання середньої
заробітної плати,  визначеного органом
виконавчої влади з питань статистики,  як
передбачено ч. 2 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності",  йому за період з
01.03.2002 р. по 01.03.2007 р. було недонараховано 2363, 64 грн. щомісячних
платежів.

Тому просив стягнути з Фонду на його користь 2363, 64 грн. недонарахованих
щомісячних страхових платежів та зобов'язати Фонд з 01.03.2007р. щомісячно
виплачувати йому до наступного перерахунку по 371, 04грн.

Рішенням Брянківського міського суду Луганської області
від 01 серпня 2007р. позов задоволено: з Фонду на користь позивача стягнуто
одноразово 2363, 64грн. недонарахованих щомісячних страхових платежів за період
з 01.03.2002 р. по 01.03.2007 р. та зобов'язано Фонд виплачувати позивачеві з
01.03.2007 р. до наступного перерахунку по 371, 04 грн. щомісячно.

В апеляційній скарзі Фонд просив скасувати рішення суду у зв'язку з
порушенням судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення,  яким в задоволені позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явилися,
були повідомлені про час і місце судового розгляду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла такого висновку.

Задовольняючи позов,  суд виходив з
того,  що при нарахувані позивачу
страхових виплат Фонд неправильно застосував норми ст. 29 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон ) в редакції,  що діяла на
час виникнення спірних правовідносин,  та
помилково застосував до розрахунку коефіцієнти росту реальної середньої
заробітної плати,  встановлені
постановами правління відповідача,  а не
коефіцієнти росту середньої заробітної плати,
затверджені Державним комітетом статистики України.

З такими
висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону страхування від нещасного випадку здійснює
Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна
організація,  що діє на підставі
статуту,  який затверджується її
правлінням.

Частиною 2 ст. 16 Закону передбачено,
шо безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних
випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Згідно зі ст. 17 Закону правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків,  зокрема,  спрямовує і контролює діяльність виконавчої
дирекції Фонду та її робочих органів; затверджує інструкцію про порядок
перерахування,  обліку та витрачання
страхових коштів,  погоджену з Національним
банком України і спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої
влади,  інші нормативні документи,  що регламентують внутрішню діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду,  прийняте в
межах його компетенції,  є обов'язковим
для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Частиною 2 ст. 29 Закону передбачено,
що перерахування сум щомісячних страхових виплат привадиться також у разі
зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При
цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно з п. 4.4.2.-4.4.4. Порядку призначення та здійснення
страхових виплат потерпілим (членам їх сімей),
узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України й
затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань Україна від 31 січня 2002
року № 7 (діючого на час виникнення спірних правовідносин) - при проведенні
перерахування щомісячних страхових виплат з 1 березня кожного року
середньомісячна заробітна плата підлягає коригуванню. При цьому відкоригована
середньомісячна заробітна плата не може перевищувати встановлену на дату
настання права на перерахування максимальну величину

(граничну
суму) заробітної плати (доходу),  з якої
сплачуються страхові внески до Фонду.

Перерахування щомісячних страхових виплат проводиться з урахуванням вимог
абзацу третього частини першої статті 34 базового Закону,  а саме: у разі,  коли потерпілому одночасно із щомісячною
страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим
самим нещасним випадком або професійним захворюванням,  їх сума не повинна перевищувати
середньомісячний заробіток,  який
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума перерахованої щомісячної страхової виплати та пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного
захворювання (станом на 1 березня відповідного року) обмежується відкоригованим
середньомісячним заробітком потерпілого.

При перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня
для коригування середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт,  на який перераховуються щомісячні страхові
виплати потерпілим (членам їх сімей) за рішенням правління Фонду.

Аналогічна норма містяться і в новій редакції Порядку призначення та
здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей),  затвердженого постановою Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України від 27 квітня 2007 року № 24,
згідно з п. п. 3.4.4.,  3.8.2.
якого розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів
перерахування,  які встановлюються
правлінням Фонду щороку з 1 березня; перерахування розміру щомісячної страхової
виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт
підвищення страхових виплат,
затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних
випадків.

Вказаний Порядок призначення та здійснення страхових
виплат застрахованим особам (членам їх сімей) затверджено відповідно до
Закону,  до якого внесено зміни Законом
України від 23 лютого 2007 року № 717- V,
що набрав чинності 20 березня 2007 року,  відповідно до яких пункт 7 частини сьомої
статті 17 Закону доповнено абзацом одинадцятим та визначено повноваження
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків щодо затвердження
Порядку призначення,  перерахування та
проведення страхових виплат.

З матеріалів справи вбачається,  що
відповідачем проводились перерахування щомісячних страхових виплат позивачу у
відповідності з постановами правління Фонду від 14 березня 2002 року № 15 (на
коефіцієнт 1, 193),  від 4 березня 2003
року № 3 (на коефіцієнт 1, 182),  від 24
лютого 2004 року № 5 (на коефіцієнт 1, 152). від 28 лютого 2005 року № 3 (на
коефіцієнт 1, 238) та від 6 березня 2006 року № 3 (на коефіцієнт 1, 203);
коефіцієнти Правлінням Фонду взято за даними Державного комітету статистики
України.

Таким чином,  проведений відповідачем
перерахунок належних позивачеві щомісячних страхових платежів грунтується на
вимогах закону,  а висновок суду було
зроблено з порушенням вимог ч. 2 ст. 29 Закону.

Доводи позивача про те,
що положення постанов Правління Фонду України,  які приймалися з приводу спірних
коефіцієнтів,  починаючи з 1 березня 2002
р.,  та на які посилається Фонд,  визнані недійсними постановою Київського
апеляційного господарського суду від 14.06.2005 p.,
залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 6.09.2006 p.,  є необгрунтованими,
оскільки при

визнанні
недійсними зазначених положень постанов Правління Фонду суд виходив з
того,  що прийняття рішення про застосування
того чи іншого коефіцієнту не відноситься до повноважень Фонду; господарським
судом не було встановлено,  що
застосовані коефіцієнти не відповідають діючому законодавству.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду
першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову позивачеві у
задоволені позову за необґрунтованістю.

На підставі ст.ст. 15 - 17,  29
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне стоахування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату
працездатності",  керуючись ст.ст.
307,  309,  313,
314,  316,  319 ЦПК України,  колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Брянці Луганської області задовольнити.

Рішення Брянківського міського суду Луганської області
від 01 серпня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Брянці Луганської області про стягнення
донарахованих щомісячних страхових виплат скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Брянці Луганської області про стягнення
донарахованих щомісячних страхових виплат відмовити за необґрунтованістю.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення,  однак на нього може
бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня його проголошення.