УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
листопада 2007 року                                                                                                 м.  Одеса

Судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого -
Журавльова О.Г.,

суддів: Доценко
Л.І.,  Оверіної О.В.,

при секретарі
Яні І.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про визнання угоди
дійсною та визнання права власності на об'єкти нерухомості,

встановила:

26.03.2007
року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,  ОСОБА_1 в якому просив суд визнати договір
про наміри дійсним.  Згідно договору про
наміри ОСОБА_3 мав наміри продати,
належні йому на підставі рішення Арбітражного суду Одеської області від
12.03.2001 року два бокси і два підсобних приміщення,  розташованих АДРЕСА_1,  а ОСОБА_2 купити їх за 20000 умовних одиниць.
Строк оформлення договору купівлі-продажу даного нерухомого майна у
нотаріальному порядку був визначений сторонами не пізніш 01 січня 2007 року.

У
попередньому судовому засіданні позивач пояснив,  що договір про наміри укладався між ним та
відповідачем ОСОБА_3 як між двома приватними підприємцями та покупав це майно
він для зайняття підприємницькою діяльністю. До суду з даним позовом він
звернувся тому,  що відповідач ОСОБА_3
став уклоняться від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу
нерухомого майна,  в яке він вложив вже
значні матеріальні витрати.

Відповідач
ОСОБА_3,  позов не визнав,  та пояснив суду,  що він не є приватним підприємцем і договір
про наміри був між ними укладений як між фізичними особами.

Відповідач
ОСОБА_1 позов не визнала,  та пояснила
суду,  що про укладення угоди між її
чоловіком та ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_2 їй відомо не було. Оскільки спірні
об'єкти нерухомості є спільною власністю подружжя,  вона вважає,
що даною угодою порушені її права.

Ухвалою
Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2007 року
провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про визнання
угоди дійсною та визнання права власності на об'єкти нерухомості на підставі
п.1 ч.1  ст.  205 ЦПК України закрито.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену ухвалу суду першої інстанції
скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши суддю -
доповідача,  перевіривши законність і
обгрунтованість ухвали в межах заявлених вимог,
доводів апеляційної скарги та заперечень на неї,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково,  з наступних підстав.

Головуючий
у першій інстанції Рідник І.Ю.                                    Справа №
22ц-5002/2007

Доповідач
Журавльов О. Г.                                                              Категорія
ЦП:4

Закриваючи
провадження по справі районний суд виходив з того,  що ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  являються суб'єктам підприємницької
діяльності,  вказані спірні
правовідносини виниклі між двома суб'єктами підприємницької діяльності,  у зв'язку з чим дана справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного судочинства і відноситься до компетенції
господарських судів.

Але такі
висновки суперечать матеріалам справи та нормам процесуального права.

Відповідно
до  ст.
1 ЦПК України,  завданнями
цивільного судочинства є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту .порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно  ст.  15
ЦПК України,  суду розглядають у порядку
цивільного судочинства справи про захист порушених,  невизнаних або оспорюваних прав,  свобод чи інтересів,  що виникають із цивільних,  житлових,
земельних,  сімейних,  трудових відносин,  а також з інших правовідносин,  окрім випадків,  коли розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Із
позовної заяви вбачається,  що ОСОБА_2
заявив позовні вимоги про визнання угоди дійсною та визнання права власності на
об'єкти нерухомості до відповідачів ОСОБА_3,
якій є суб'єктом підприємницької діяльності та його дружини
ОСОБА_1,  яка є фізичною особою і
суб'єктом підприємницької діяльності не являється (а.с.  2-4).

При
таких обставинах судова колегія вважає,
що даний спір між цими суб'єктами відповідно до вимог  ст.
ст.  1,  15 ЦПК України повинен розглядатись у суді
загальної юрисдикції,  оскільки однією із
сторін у спорі виступає фізична особа.

На
підставі наведеного,  судова колегія
вважає,  що ухвала суду першої інстанції
від 20 вересня 2007 року про закриття провадження по справі на підставі п.3 ч.
1  ст.
312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд
до суду першої інстанції,  оскільки
останній порушив порядок,  встановлений
для його вирішення.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.2 п.4,  312,
314 ЦПК України,  судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу
Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 вересня 2007 року
скасувати і справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом двох місяців безпосередньо до суду
касаційної інстанції.