Справа.№ 22ц-1676 2007р.                                     Головуючий
1-ї інстанції: Яворська H.I.
21                                               Суддя-доповідач
апеляційного суду: Лівійський І.В.
РІШЕННЯ

іменем України

28
вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного

суду
Миколаївської області в складі:

головуючого
Лисенка П.П.,

суддів:                  Лівійського І.В.,

Шолох З.Л.,  при секретарі судового засідання Гапєєвій ТВ.,
за участю:
позивачки ОСОБА_1,  її
представника ОСОБА_2

відповідачів
ОСОБА_3,  ОСОБА_4.,  ОСОБА_5. ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу

ю апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області
від 05 червня 2007 року

за позовом
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до
ОСОБА_3,    ОСОБА_4,    ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В квітні
2007 року ОСОБА_1. в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 звернулася в суд з
позовом до сім'ї ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивачка
зазначала,  що 07 лютого 2007 року
ОСОБА_3 безпричинно завдав умисних тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_6.,
внаслідок чого в останнього було виявлено перелом кістки
носа та він проходив курс лікування,  на
який було витрачено 143 грн. 79 коп. Крім того,
по даній справі вони витратили 36 грн. на проїзд та 130 грн. на правову
допомогу. Також позивачка зазначила,  що
в зв'язку з цим випадком син морально страждав і такі переживання вони оцінюють
в 1500 грн.

Посилаючись
на викладене,  позивачка просила постановити
рішення яким задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2007 року
позов задоволено частково.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_4
та ОСОБА_5.  на користь ОСОБА_1 в
інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_6. - по 71 грн. 89 коп.3 кожного витрат
на лікування,  по 18 грн з кожного витрат
на проїзд та по 77 грн. 50 коп.3 кожного витрат на правову допомогу. Крім
того,  суд відмовив ОСОБА_1 у
відшкодуванні моральної шкоди та вирішив питання по судових витратах.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1.,  посилаючись
на незаконність рішення суду в частині відмови стягнення моральної шкоди,  просила його в цій частині скасувати,  та постановити нове рішення,  яким задовольнити її вимоги.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши докази по справі в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених в
суді першої інстанції,  колегія суддів
прийшла до висновку,  що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так,  з матеріалів справи вбачається та судом
встановлено,  що неповнолітній ОСОБА_3
заподіяв легкі тілесні ушкодження неповнолітньому сину позивачки ОСОБА_6. У
зв'язку з чим,  останній проходив курс
лікування,  на що було витрачено 143 грн.

c   79 коп.,  а також
позивачі понесли витрати на проїзд та надання правової допомоги.

За
такого,  суд дійшов обгрунтованого
висновку,  що обов'язок по
відшкодуванню  зазначених витрат слід
покласти на батьків неповнолітнього ОСОБА_3 в дольовому порядку.

Разом з
тим,  відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення моральної шкоди,
місцевий суд виходив з того,  що
однією з причин бійки між учнями стала поведінка ОСОБА_6

Проте з
таким висновком колегія суддів погодитись не може,  оскільки місцевий суд до нього дійшов з порушенням
вимог матеріального права.

Так,  судом встановлено,  що під час бійки ОСОБА_3 завдав умисних
тілесних ушкоджень ОСОБА_6.
Внаслідок чого в останнього було виявлено перелом кістки носа та він
проходив курс лікування.

Відповідно
до положень  ст.  ст.  1167,  1168 ЦК
України,  моральна шкода завдана
ушкодженням здоров'я підлягає відшкодуванню.

Що
стосується поведінки ОСОБА_6.,  на яку
послався суд першої інстанції відмовляючи в стягненні моральної шкоди,  то така обставина,  згідно вимог ч. 2  ст.
1193 того ж кодексу,  може бути
підставою для зменшення розміру шкоди,
яка відшкодовується,  а не
підставою для відмови в її стягненні.

Враховуючи
наведене судова колегія вважає,  що
заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_6.,
ОСОБА_3 спричинив останньому і моральну шкоду,  яка полягає в душевних переживаннях з приводу
пошкодження здоров'я та необхідністю звернення до суду за поновленням
порушеного права. В зв'язку з чим,
позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_6. про
відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи
розмір її відшкодування колегія суддів враховує всі обставини справи,  характер та обсяг заподіяних позивачу
душевних страждань,  ступінь їх
доведеності і вважає за необхідне,  на
підставі  ст.  1179 ЦК
України,  стягнути на користь
позивача з ОСОБА_4,  та ОСОБА_5.  по 150 грн. з кожного моральної шкоди.

Таким
чином,  рішення суду в частині відмови
стягнення моральної шкоди,  на підставі
п.4 ч.1  ст.  309 ЦТЖ України,  підлягає скасуванню,  з постановлениям
в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  3 16 ЦПК України,  колегія суддів,  -

вирі ш и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2007 року в
частині відмови стягнення моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині
нове рішення.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути
на користь ОСОБА_1 в інтересах її неповнолітнього сипа ОСОБА_6 з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 по 150 грн. з кожного на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині
рішення залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але протягом двох місяців може бути оскаржене
в касаційному порядку до Верховного Суду України.