Справа №33ц-588 кс/07;
Головуючий у першіій інстанції: Грищенко Т. М.
Суддя-доповідач: Віхров В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20 грудня 2007
року                                                                                         м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Дніпропетровської області у складі:

Віхрова В. В., Гайдук В. І.,
Козлова С.П.,

розглянувши
відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про
судоустрій України» (в редакції Закону України № 697-V від 22.02.2007) в касаційному провадженні в попередньому
судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовами ОСОБА_1
до ОСОБА_2 іОСОБА_3,
від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 про відшкодування
майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2004 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовами про відшкодування майнової та моральної шкоди,
завданої через пошкодження належного їй автомобіля внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що сталася через дії та за вини ОСОБА_3., який
керував автомобілем, належним ОСОБА_2.,
у зв'язку з чим просила стягнути на свою користь відшкодування моральної
шкоди у сумі 5 000 гривень та майнової шкоди у сумі 6 332гривень 83 коп.

Рішенням
Іванківського районного суду Київської області від 13 серпня 2004 року позовні
вимогиОСОБА_1. задоволені частково і на її користь стягнуто з ОСОБА_2. 6
332гривень 83 коп. відшкодування майнової шкоди та стягнуто з ОСОБА_3. 4 000
гривень відшкодування моральної шкоди; судові витрати віднесені на рахунок
відповідача ОСОБА_2., який має відшкодувати позивачу 63 гривні 33 коп.

Рішенням
апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2004 року задоволена
частково апеляційна скаргаОСОБА_4.,
рішення місцевого суду скасоване з ухваленням нового рішення, яким на
користьОСОБА_1. з ОСОБА_3. стягнуто 6 332гривень 83 коп. відшкодування майнової
шкоди, 500 гривень відшкодування моральної шкоди, а в задоволені позовних вимог
до ОСОБА_2. відмовлено повністю; судові витрати віднесені на рахунок
відповідача ОСОБА_3.

У касаційній
скарзі ОСОБА_4. вказує на упереджений розгляд справи місцевим судом,
недостовірність доказів, якими обґрунтовані висновки судів про фактичні
обставини, порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо
оцінки доказів та меж апеляційного розгляду, з огляду на що просить скасувати
рішення апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів,
заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах касаційної
скарги, дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення апеляційного суду та
його скасування відсутні, виходячи з наступного.

Судами
встановлено, що 29.03.2004 о 18 годині біля с Хотянівка Вишгородського району Київської області
ОСОБА_2. на підставі виданої йому ОСОБА_3. довіреності використовував належний
останньому на праві власності автомобіль «Москвич-412», під час керування яким
виїжджав на перехресті з другорядної дороги на головну і на порушення п. 16.11
Правил дорожнього руху створив перешкоду у русі, внаслідок чого сталося
зіткнення і був пошкоджений автомобіль «Форд-Ескорт», НОМЕР_1, належний на
праві власності позивачу, збитки останньої від чого склали 6 078 гривень 21
коп., а також у зв'язку з чим позивач витратила 250 гривень на проведення
товарознавчого дослідження і чотири гривні 62 коп. на оплату послуг поштового
зв'язку.

Також
встановлено, що позивач у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою і
пошкодженням її майна пережила душевних хвилювань.

Апеляційний суд,
скасовуючи рішення місцевого суду і постановляючи нове рішення, виходив з того,
що, оскільки автомобіль ОСОБА_3. був переданий за довіреністю у користування
ОСОБА_3., то останній згідно зі ст. 1187 ЦК
України є володільцем джерела підвищеної небезпеки і має відповідати за
завдану шкоду відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, при
чому суд знайшов співмірною моральній шкоді суму відшкодування в 500 гривень.

Відповідно до ч.
2 ст. 320 ЦПК України (1963 року) підставами касаційного оскарження є порушення
норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.
При цьому колегія суддів зважує на те, що предметом касаційного оскарження
визначене лише рішення суду апеляційної інстанції.

Суд у цій справі
за ст. 335 ЦПК України (2004 року) під час її розгляду в касаційному порядку в
межах касаційної скарги і вимог, які були заявлені у суді першої інстанції,
перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права та не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

За ст. 1 Закону
України «Про статус суддів» суддя є носіями і посадовими особами судової влади,
який відповідно до Конституції України наділений повноваженнями здійснювати
правосуддя. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про судоустрій України»
гарантією незалежності судді є встановлений процесуальним законом порядок
здійснення судочинства, що є формою здійснення правосуддя. З огляду на це суд
касаційної інстанції не може визнати порушеним право на судовий захист та
наявність підстав для сумнівів у безсторонності та неупередженості суду
(відводу судді) лише з тих підстав, що раніше суддя розглядав справу за участі
тих же осіб в порядку іншого провадження певного виду судочинства.

Як вбачається з
апеляційної скарги (а.с. 110-112), рішення місцевого суду оскаржене до
апеляційного суду обома відповідачами в особі їх представника в повному обсязі,
у зв'язку з чим за ст. 301 ЦПК України (1963 року) суд апеляційної інстанції
мав розглядати справу в повному обсязі заявлених в суді першої інстанції вимог.

Судами
встановлені фактичні обставини за наслідками оцінки досліджених у судовому
засіданні зібраних доказів в їх сукупності, які погоджуються між собою і між
якими усунені протиріччя, мотиви чого наведені судами, і порушень ст.ст. 30,
62, 202 ЦПК України 1963 року суд касаційної інстанції не вбачає. Відповідно,
апеляційний суд повно і всебічно переглянув справу в межах апеляційного
провадження та виніс рішення у справі за суттю вимог у відсутність обставин,
які б цьому перешкоджали.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення відсутні, а рішення
апеляційним судом ухвалене з додержанням норм процесуального права та у
відповідності з нормами матеріального права. Наведені ж у касаційній скарзі
доводи висновків місцевого та апеляційного судів не спростовують.

Керуючись,
ст.ст. 323, 332, 336, 342-345 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2004 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту оголошення, остаточна і оскарженню не підлягає.