УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 року колегія
судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді:
Іващенко В.В.

Суддів:                          Кузнецової
О.О.

Сінані О.М.

При секретарі:   Іванові O.K.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
Житлово-комунального підприємства „Битфон" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, відділу обліку та розподілу
житла виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, третя особа - ОСОБА_3, про
визнання ордерів недійсними та виселення із самоправно зайнятого житлового
приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради, Житлово-комунального підприємства „Битфон",
третя особа - ОСОБА_2,
- про визнання
рішення про надання ордеру на житлове приміщення незаконним та визнання ордеру
недійсним, про визнання переважного права на користування житловим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 19.01.2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

Житлово-комунальне
підприємство „Битфон" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
виселення без надання іншого жилого приміщення, мотивуючи свої позовні вимоги
тим, що гуртожиток, розташований за адресою: м. Сімферополь, вул.
Севастопольська, 114, - знаходиться
в сфері управління Міністерства будівельної політики, архітектури та ЖКГ АР
Крим та на балансі Житлово-комунального підприємства „Битфон".

Основний
квартиронаймач квартири НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла.
Працівники житлово-комунального підприємства „Битфон" опечатали вказану
квартиру. Відповідно існуючій черговості в спірну квартиру повинна була
вселитися ОСОБА_5.

09.02.2006 року позивачем по справі було встановлено, що печатки на
квартирі НОМЕР_1- були
зірвани, замки замінені, квартиру самоправно зайняла ОСОБА_2, яка проживала в
квартирі НОМЕР_2, а
квартиру НОМЕР_3 самоправно
зайняла ОСОБА_1.

На момент подачі
позовної заяви ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_6 займає повністю секцію №311, котра
складається з двох кімнат.

Вказані в позовної заяві кімнати мають статус комунальних
квартир.

За таких
обставин позивач просить суд винести рішення про виселення ОСОБА_1 та її сина
ОСОБА_6 з самоправно зайнятої квартири НОМЕР_2 в
гуртожитку за адресою: м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 114; винести рішення
про виселення ОСОБА_2 з самоправно зайнятої квартири НОМЕР_1.

В ході розгляду
справи 31.05.2006 року
позивач змінив свій позов, доповнивши його вимогами до відповідачів та
виконавчого комітету Сімферопольської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, - про визнання
ордеру № 148, виданого
на ім'я ОСОБА_2, а також ордеру №
149 - на ім'я ОСОБА_1. та її сина ОСОБА_6, недійсними

Справа № 22-ц-2795/2007р.                        Головуючий в 1-інстанції:
Долженко Ю.П.

Доповідач:
Іващенко В.В.

2

Свої зміни до
позовних вимог Житлово-комунальне підприємство „Битфон" мотивувало тим, що
ОСОБА_3, яка була притягнута судом до участі в справі у якості третьої особи, 03.03.2006 року звернулася
до відділу по обліку та розподілу житла з приводу виділу їй квартири у зв'язку
з тим, що у неї відсутня кухня. Згідно із змістом відповіді від 20.03.2006 року № 133 Виконавчого
комітету Сімферопольської міської ради ОСОБА_3 було відмовлено у зв'язку з тим,
що квартира, яка звільнилася, самоправно зайнята відповідачами.

Знаючи, що
квартира НОМЕР_1
самоправно зайнята, виконавчий комітет Сімферопольської міської ради 12.05.2006 року не мав
законних підстав для прийняття яких-небудь рішень відносно спірної квартири, проте
видав на жиле приміщення ордер №

148 на ім'я ОСОБА_2, а також ордер № 149 на ім'я ОСОБА_1.
та її сина ОСОБА_6.

За таких
обставин позивач просив визнати ордер №
149, виданий на ім'я ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_6.,
ордер № 148 виданий
на ім'я ОСОБА_2 - недійсними,
виселити з самоправно зайнятих квартир зазначених осіб.

ОСОБА_3
звернулася з позовом до Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради,
Житлово-комунального підприємства „Битфон", третя особа - ОСОБА_2, - про визнання
ордера № 148 від 12.05.2006 року на жиле
приміщення НОМЕР_1 в
гуртожитку за адресою м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 114, виданого ім'я
ОСОБА_2 недійсним; зобов'язати Виконавчий комітет Сімферопольської міської ради
надати їй у користування житлове приміщення НОМЕР_4 за адресою м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 114, що звільнилося у
повному обсязі; перевести кімнату НОМЕР_5 із
статусу жилої у статус нежилої, та визнати дане приміщення у якості допоміжного
(кухні); зобов'язати Виконавчий комітет Сімферопольської міської ради виключити
з числа комунального житла квартиру НОМЕР_4
за адресою м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 114; Зобов'язати
Житлово-комунальне підприємство „Битфон" укласти з нею договір найма жилого
приміщення НОМЕР_4 за
адресою м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 114.

01.12.2006р.
ОСОБА_3 змінила свої позовні вимоги, доповнивши позов вимогами про визнання
протиправним рішення виконкому Сімферопольської міської ради № 992 від 06.05.2006р.
про видачу ордеру на квартиру НОМЕР_1 ОСОБА_2

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя від 19.01.2007 року позов Житлово-комунального підприємства
„Битфон" та ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового
рішення про задоволення її позову у частині визнання рішення виконавчого
комітету Сімферопольської міської ради №
992 від 06.05.2006 року про
видачу ордеру на жиле приміщення НОМЕР_1 за
адресою: м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 114 на ім'я ОСОБА_2 недійсним; визнання ордеру № 148 від 12.05.2006 року на жиле
приміщення НОМЕР_1 за
вказаною адресою на ім'я ОСОБА_2 недійсним; визнання рішення Виконавчого
комітету Сімферопольської міської ради №
992 від 06.05.2006 року про
видачу ордеру на жиле приміщення НОМЕР_3
за адресою м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 114 на ім'я ОСОБА_1
недійсним; визнання ордеру №

149 від 15.05.2006 року на жиле
приміщення НОМЕР_3 за
адресою м. Сімферополь, вул.

Севастопольська,
114 на ім'я
ОСОБА_1. недійсним; визнання за нею переважного права

користування
звільненим приміщенням НОМЕР_1.

Зокрема, апелянт
вказує на те, що суд не звернув уваги на слідуючи обставини справи: в
матеріалах цивільної справи знаходяться докази, які підтверджують, що квартира НОМЕР_1 за адресою: м.
Сімферополь, вул. Севастопольська, 114
була самоправно зайнята с
22.01.2006 року. Виконавчий комітет Сімферопольської міської ради
про це знав, але в порушення ст. 58
Житлового кодексу України прийняв рішення про виділ квартири та видачу
ордеру ОСОБА_2

Справа № 22-ц-2795/2007р.                         Головуючий в 1-інстанції:
Долженко Ю.П.

.. Доповідач:
Іващенко В.В.

3

Факт
самоправного зайняття ОСОБА_2 квартири НОМЕР_1, а
ОСОБА_1. - квартири
НОМЕР_2, як
вказує апелянт, підтверджується приписом виданим зазначеним особам. У даному
приписі Житлово-комунальне підприємство „Битфон" просить відповідачок
звільнити самоправно зайняті квартири в строк до 01.03.2006 року.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що суд прийняв рішення на не повно з'ясованим
обставинам справи, порушив норми процесуального та матеріального права.
Зокрема, як вказує апелянт, у судовому засіданні 19.01.2007 року її представником були заявлені клопотання про виклик
у судове засідання, свідків та про запит в Центральний РВ Сімферопольського МУ
МВС України в АР Крим по факту її звернення в міліцію. Дані клопотання суд
залишив без задоволення, чим порушив статтю 27 ЦПК України.

Суд розглянув
справу у відсутність представника Виконавчого комітету Сімферопольської міської
ради.

У апеляційній
скарзі Єфимова посилається на статтю 54
Житлового кодексу України, згідно з якою, якщо приміщення є суміжними, то
їй повинно бути надано спірне приміщення. Квартири НОМЕР_5 и НОМЕР_1 мають
сумісну стену та сумісний коридор.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення сторін, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_3 є частково обгрунтованою і підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову, суд виходив із того, що квартира НОМЕР_1 не є суміжним
неізольованим приміщенням, воно не може бути використовуватися як допоміжне
приміщення (кухню), оскільки має статус жилого. Оспорювані ордери на квартири НОМЕР_2 і НОМЕР_4 видані у
встановленому законом порядку.

Проте таких
висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до
ч.2 ст. 58 ЖК
України ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

З матеріалів
справи вбачається, що ордер №
148 від 12.05.2006 року на
жиле приміщення НОМЕР_1 за
вказаною адресою на ім'я ОСОБА_2, ордер №
149 від. 15.05.2006р. на ім'я ОСОБА_1 були видані на зайняті жилі приміщення,
про що свідчать: лист ЖКП „Битфон", згідно з яким зазначеним особам у
лютому 2006р. було запропоновано звільнити самоправно зайняті квартири ( арк. с 11-12), актом ЖКП
„Битфон" ( арк. 16), приписом ( арк. с 17), позовною заявою
ЖКП „Битфон" про виселення зазначених осіб із самоправно зайнятих
приміщень від 15.03.2006р.(арк.
с 7-8).

Виконавчому
комітету Сімферопольської міської ради було відомо про те, що квартири НОМЕР_2 і НОМЕР_1 самоправно зайняті
ще у березні 2006р., про що свідчить лист-відповідь відділу обліку та розподілу
житла на звернення ОСОБА_3 (
арк.. с 34).

За таких
обставин висновок суду щодо законності видачі зазначеним особам ордерів не
відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч.2
ст. 54 ЖК
України ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає
два або більше наймача, що проживає у цієї квартирі і потребує поліпшення
житлових умов (ст. 34), надається йому,
а в разі відсутності такого наймача -іншому
наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої
площі не повинен перевищувати норми, встановлені ст. 47 ЖК України, крім
випадків, коли наймач або член його сім"ї має право на додаткову жилу
площу.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_3 проживає в квартирі, площа якої менш норми жилої
площі - 13, 65 кв. м.,
встановленої ст. 48 ЖК
України, в якої звільнилось жиле приміщення, потребує поліпшення житлових умов,
про що свідчить рішення виконкому Сімферопольської міської ради від 07.07.1988 р. № 250 ( арк. с 112).

4

Висновок суду про необґрунтованість
вимог ОСОБА_3 з посиланням тільки на ч.І ст. 54 ЖК України, не ґрунтується на повному всебічному
з'ясуванні всіх обставин справи.

ОСОБА_3
неодноразово збільшувала свої позовні вимоги, але не відмовлялась від
первісних.

Суд не з'ясував,
чи відмовляється вона від вимог про переведення кімнати НОМЕР_5 із статусу
жилої у статус нежилої, визнання даного приміщення у якості допоміжного
(кухні); про зобов'язання виконавчого комітету Сімферопольської міської ради
виключити з числа комунального житла квартиру НОМЕР_4 за адресою м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 114; про зобов'язання
Житлово-комунального підприємства „Битфон" укласти з нею договір найма жилого
приміщення НОМЕР_4 за
адресою м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 114.

Якщо вона від
частини позовних вимог відмовилась, суд повинен був постановити ухвалу про
прийняття відмови від частини позовних вимог і закриття провадження у справі з
підстав п.З ч.І ст. 205 ЦПК
України.

В результаті,
зазначені позовні вимоги залишились не розглянутими судом, що відповідно до п.5
ч.І ст. 311 ЦПК
України, є підставою для скасування рішення суду і направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції..

Крім того, з
матеріалів справи вбачається, що до самоправного зайняття квартир НОМЕР_2 і НОМЕР_4, остання
квартира згідно з загальною чергою, була виділена ОСОБА_5, яка не була
притягнута до участі у справі, хоча її прав безпосередньо стосується рішення
суду, що відповідно до п.4 ч.І ст. 311
ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і направлення справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі
наведеного, керуючись статтями 303,
304, 311, 314, 315 Цивільного Процесуального України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 19.01.2007 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.