Справа 2-735/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2007р. Заводський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого, судді                           Діденко Н.Б.

при секретарі                                    Чухрай М.М

розглянувши цивільну справу за заявою

Концерну
«Міські   теплові   мережі»
до  ОСОБА_1,

ОСОБА_2,    ОСОБА_3
про стягнення боргу вартості безпідставно набутої теплової енергії,

суд,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.07р.
позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_1.
вартості теплової енергії (опалення, гаряче водопостачання), яку вона отримувала
від них, проживаючи в АДРЕСА_1. В своїй позовній заяві позивач вказав, що після
створення Концерну по рішенню Запорізької міської ради за №17 від 11.01.02р.
вони стали займатися виробництвом, розподіленням, збутом теплової енергії для
обігріву житла. Оскільки відповідачі отримували
від них тепло та гарячу воду, за що не розраховувалися, борг за період з січня 2004
- березень 2005р. становить 826,42грн. Окремого договору між ними та
відповідачкою не було укладено з невідомих для них причин, відключити квартиру
відповідачки від системи центрального постачання неможливо з причин порушення технічних і санітарних норм. Крім того теплову
енергію неможливо накопичувати, процес її виробництва є безперервним,
пов'язаний з її транспортуванням та споживанням, теплова енергія не може бути
повернута до них. Відповідно до ст. 1212 ЦК
України відповідачка набула майно за їх рахунок без достатніх для неї
підстав, але не може це майно повернути,
просять винести рішення у відповідності до ст. 1213 ЦК України. Також просять стягнути з відповідачки
державне мито 51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення суду у
сумі 30грн.

Ухвалою суду від 29.05.07р., відповідно до прохання позивача, до участі у
справі, в якості співвідповідачів, були залучені чоловік та дочка
відповідачки, а саме: ОСОБА_2. та ОСОБА_3.

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі стосовно усіх
відповідачів, оскільки вони, на одному рівні користувалися їх послугами. Суду
поясни в, що будинок 7 по вул. Орджонікідзе в м. Запоріжжі був на балансі ВАТ
«Запоріжжитлоцивільбуду», за теплопостачання та гарячу воду мешканці платили
їм. В 2003р. трест збанкротував, в 2004р. тривав процес банкрутства, в 2005р.
рішенням Запоріжвиконкому будинок було передано до комунальної власності, їм
було доручено постачати в будинок тепло та воду, на 01.11.03р. з ВАТ їм було
передано до них список мешканців для прямих розрахунків, в листопаді 2003р.
вони направили їм листи про необхідність укласти відповідні угоди на
теплопостачання, але Назаренко від цього ухилилась, хоча отримувала послуги у
повному обсязі і не платила до березня 2005р., тобто до передачі розрахунків
через ВРЄЖО-4. За цей період відповідачці направлялися рахунки на сплату послуг
у відповідних сумах на арк. 7-23.

Відповідачка
ОСОБА_1. та її представник позов не визнали. Відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3.
до судового засіданні не з,явилися, письмово просять

2

справу розглянути без їх участі.
Відповідачка та її представник суду пояснили, що Концерн «Міські теплові
мережі» не є належними позивачами, оскільки не надав доказів про те, що
«Запоріжжитлоцивільбуд» передав їм тепломережі, а їх мережі закінчуються
колодязями -розподільниками, не надав доказів, що відповідачі отримали тепло та
гарячу воду, що відповідачі отримували листа про складання угоди. Оскільки з
травня 2004р. діє Закон про житлово-комунальні послуги, який передбачає, що
стосунки обов'язково будуються на підставі укладання договору, а договір між
сторонами відсутній, відповідачі не повинні платити борг. Викликає сумнів
список мешканців, який направлено в невідому адресу і який підписано
начальником ЖКВ підприємства -банкрута.
Відповідно до ст. 29 Закону про житлово-комунальні послуги між концерном та
мешканцями багатоквартирних будинків не може укладатися договорів.

Вивчивши докази,
вислухавши представника позивача, відповідачку, її представника, суд вважає, що
позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав:

В 2002 році було
створено концерн «Міські теплові мережі» з включенням до єдиного державного
реєстру, з затвердженням відповідного статуту, що підтверджено документами на
арк. 24-33. Основною метою створеного концерну і їх філій, в тому числі у
Заводському районі є здійснення виробництва та безперебійного забезпечення
споживачів тепловою енергією для обігріву житла громадян. Відповідні акти (арк.
77-78 ) підтверджують готовність об'єктів до опалювальних сезонів 2003-2005
років. Початок та закінчення опалювальних сезонів визначав, своїми
розпорядженнями, Запорізький міський голова (арк. 68-73) Мешканці будинку  (відповідачі) в період опалювального сезону
2004-2005 років зі скаргами про відсутність опалення, надання послуг не в
повному обсязі, відхилення на кількісних або якісних показників від
затверджених нормативів споживання до філії Заводського району не зверталися,
що підтверджено відповідною довідкою на арк. 76. Звернення відповідачки, про що
свідчить акт на арк. 75, до періоду, який досліджує суд, не стосується. Таким
чином судом встановлено, що в період 2004-березень 2005р. житло відповідачів
забезпечувалося позивачем відповідними послугами. При цьому свої зобов'язання
позивач виконував законні.

Позивачем суду
надані списки на арк. 60-61 квартиронаймачів, які мешкають на Павло Кічкасі для
передачі на прямі розрахунки в тепломережу Заводського району на 01.11.03р.,
який відповідачі оспорюють з тих підстав, що у списку не зазначено до якої
установи вони направлялисяся, коли, список підписаний начальником та головним
бухгалтером невідомо якого ЖКХ, якщо «Запоріжжитлоцивільбуд», то вони на той
час були банкрутами. Проаналізувавши цей список, суд вважає, що він є доказом
тих обставин, що до новоствореного концерну керівництвом балансоутримувача,
тобто ЖКХ ВАТ«Запоріжжитлоцивільбуд», були
направлені списки квартиронаймачів з позначенням поштового адресу, займаної
площі, пільг, кількості мешканців в кожній квартирі, в тому числі і
відповідачки (3 мешканця) саме на 01.11.03р. Реєстр на арк. 67 підтверджує направлення позивачем 13.11.03р. листів про
необхідність укладання договорів з додачею Типового договору, де під №7
вказане прізвище відповідачки. Як доказ направлення та отримання таких листів
іншими мешканцями будинку №7 позивач надав суду копії відповідних договорів на
арк. 63-66. Таким чином судом встановлено, що з 01.11.03р. позивач перейшов на
прямі розрахунки з мешканцями, які були перелічені у списку за теплопостачання, в тому числі з відповідачами, а
тому є належним позивачем.

Судом також було
встановлено, що тривалий процес передачі об'єктів житлового фонду від
ВАТ«Запоріжжитлоцивільбуд» до комунальної власності закінчився відповідним рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської Ради 26.05.05р. (арк. 79) Рішенням за № 180/1
остаточно закріплено прийняття концерном в повне господарське відання мереж
теплопостачання об'єктів житлового фонду, який Передається від
ВАТ«Запоріжжитлоцивільбуд».

Відповідачі
оспорюють надходження такого листа, укладання договору з позивачем   і, посилаючись на Закон про
житлово-комунальні послуги, який передбачає

3

взаємовідносини тільки на підставі
договорів, відмовляється платити борг. Відповідачі не надали суду відповідних
розрахункових документів, які б могли свідчить про те, що в період з січня
2004-березень 2005р. вони розраховувалися за тепло та гаряче постачання з іншим
постачальником.

Стаття 1212 ЦК України встановлює, що особа, яка
набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана потерпілому повернути це
майно. При цьому таке положення застосовується незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У даному випадку потерпілою
стороною є позивач, який надавав відповідачам, тобто набувачам тепло в квартиру
АДРЕСА_1. Відповідачі набули продукт позивача в насідок подій.

Стаття 1213 ЦК України
встановлює повернення в натурі безпідставно набутого майна набувачем, а в разі
неможливості повернення в натурі потерпілому безпідставно набутого майна,
відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи
про повернення майна. Судом встановлено, що теплову енергію, якою позивач забезпечував відповідача, в наслідок
того, що її неможливо накопичувати, процес її виробництва є
безперервним, пов'язаний з її транспортуванням та споживанням, неможливо повернути позивачу. Позивач просить
відшкодувати вартість тепла по цінах на конкретний опалювальний період,
виходити за межи позовних заяв суд не може.

Керуючись ст.
ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 548 ч. 1, 1212, 1213 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Стягнути на
користь Концерну «Міські теплові мережі» ( п/р 0001 в АКБ "Індустріалбанк"
м. Запоріжжя, МФО 313849,
) з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно 826 гривен 42 коп.,
а також витрати на сплату державного мита та на інформаційно-технічне
забезпечення суду по 27 гривен.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі протягом
10 днів заяви про апеляційне оскарження, а потім - протягом 20 днів самої
апеляційної скарги.

Рішення набирає
законної чинності після закінчення десятиденного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.