УХВАЛА

іменем України

27 листопада
2007 року         м. Ужгород

Колегія
суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі суддів: Боднар О.В., Куцина М.М., Чужі Ю.Г. (головуючого), при секретарі
Довбака Т.О., з участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 8 серпня 2007
року, -

встановила:

У квітні
2007 року ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до Чопського прикордонного загону (військова
частина 1493) про поновлення на службі, стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу та судових витрат.

Вимоги
мотивував тим, що наказом командира військової частини 1493 від 19 березня 2007
року він був звільнений в запас зі зняттям з військового обліку за станом
здоров'я.

Звільнення
вважає незаконним, оскільки йому не виплачено грошове забезпечення та не надано
відпуск.

Посилаючись
на дані обставини просив постановити рішення, яким визнати наказ про його
звільнення незаконним, поновити його на попередній роботі, зобов'язати
відповідача виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, витрати
на правову допомогу та судові витрати.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 8 серпня 2007 року у задоволенні позову
відмовлено.

В
обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши представника відповідача,
дослідивши матеріали справи та

обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Справа №:
22ц-1741/07

Номер рядка
статистичного звіту: 40

Головуючий у
першій інстанції: Монич О.В.

Доповідач: Чужа
Ю.Г.

Вирішуючи
спір суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є справа про захист
порушених прав, що виникли з трудових відносин і така справа, відповідно до ст.
15 ЦПК України, розглядається судом в порядку цивільного судочинства.

Проте з
таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його без повного та
всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав сторін та з порушенням норм
процесуального права.

По
справі встановлено, що позивач період з 10 січня 2001 року по день звільнення
(19 березня 2007 року) проходив службу за контрактом в Чопському прикордонному
загоні (військова частина 1493) на посаді молодшого інспектора прикордонного
контролю «Саловка».

Службу
позивача в Чопському прикордонному загоні слід визначити, як проходження
публічної служби, а спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її
проходження та звільнення з публічної служби відносяться до компетенції
адміністративних судів і повинні розглядатися в порядку адміністративного
судочинства (п.15 ст.3, ст. 4 та п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України).

Встановивши,
що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства суд першої
інстанції мав своєю ухвалою закрити провадження у справі та повідомити
заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, однак цього
не зробив і розглянув справу по суті в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч.
1 ст. 205, ч. 2 ст. 206 ЦПК України).

Відповідно
до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному
порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205
цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.
209, 307, 310, 312-315   ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 8 серпня 2007 року скасувати.

Провадження
у справі за позовом ОСОБА_2 до Чопського прикордонного загону (військова
частина 1493) про поновлення на службі, стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу та судових витрат закрити, повідомивши ОСОБА_2, що справа за його
позовом віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.