справа № 2-450/2007
РІШЕННЯ

іменем   України

22 травня 2007
року                                                                                   м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

·
головуючого - судді Криворученко Д.П.,

·
при секретарі Дударенко Ю.П.,

за участю
представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городня цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до відділу освіти Городянської районної державної
адміністрації, третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог Головного
управління Державного казначейства України в Чернігівській області про
стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини
заробітної плати у
зв'язку з порушенням термінів її виплати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до відділу освіти Городянської районної державної
адміністрації, третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо
предмету спору Головного управління ДКУ в Чернігівській області про
зобов'язання нарахувати і виплатити заборгованість по заробітній платі та компенсацію
втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушення термінів її
виплати за період з 01.01.97 р. по 01.09.02
р.

З позову
виходить, що ОСОБА_3 працює на посаді вчителя Лемешівської ЗОШ I-III ст. і відповідно до ст.57 ЗУ „Про освіту" їй не нараховували та
не виплачувати надбавку за вислугу років як
педагогу та не надавали щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення. Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України
№1427 від 20.12.1997 року у разі затримки термінів
виплати заробітної плати, передбачена компенсація,
яка виплачується одночасно з поверненням заборгованості. 13 квітня 2007
року відкрито провадження у справі.

У судовому
засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, але змінив позовні
вимоги, просить стягнути з відділу освіти на користь позивача заборгованість по
заробітній платі у вигляді невиплаченої надбавки
за вислугу років та матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі
2436,35 грн. за період з 01.01.1997 року по 31.08.2002 року та компенсацію
втрати частини заробітної плати за період з 01.01.1998 року по 31.08.1999
року у сумі 758,21 грн.

Представник
відповідача по справі у судовому засіданні заявлений позов визнала частково у частині сплати 1/5 частки заборгованості по
допомозі на оздоровлення. Пояснила, що у зв'язку з не
фінансуванням з бюджету виплат передбачених ст.57 Закону України „Про освіту", відсутністю відповідних бюджетних асигнувань
протягом 1997-2000 років працівникам районного відділу освіти не
проводилось нарахування матеріальної
допомоги на оздоровлення. Ці виплати не були нараховані, не вівся їх облік, вони не відносились до кредиторської
заборгованості. Згідно Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57
Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та
іншим категоріям працівників навчальних закладів" від 09.09.2004 року №1994-IV врегульовано правовідносини з цього
питання. Крім того, спільним листом
Міністерства освіти і науки України, Мінфіну України за погодженням з Мінпраці та соціальної політики України, Державним
казначейством України від 30.11.2005 року
№1/9-681 роз'яснено, що виплата згідно Закону України „Про реструктуризацію
заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про

2

освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям
працівників навчальних закладів" від 09.09.2004 року №1994-IV є разовою виплатою державного
бюджету, яка здійснюватиметься протягом п'яти років.

Представник третьої особи на боці відповідача у судове засідання не
з'явився, згідно листа №14-13/368/3068 від
25.04.2007 року ГУ ДКУ в Чернігівській області просить справу розглянути без участі їх представника, просить
позов задовольнити частково з врахуванням вимог Закону України
„Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям
працівників навчальних закладів" від 09.09.2004 року №1994-IV.

Суд, заслухавши пояснення поставників сторін, перевіривши матеріали справи
та дослідивши надані сторонами докази, встановив
наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно довідки №44 від 30.03.2007 р. директора Лемешівської середньої
школи, ОСОБА_3 станом на 01.01.1997 року
мала 25 років 4 місяці педагогічного стажу. /а.с.3/

Відповідно до довідки №81 від 28.04.2007 року відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації встановлено, що
нарахована позивачу заборгованість по надбавці за вислугу років та матеріальній
допомозі на оздоровлення складає 2436,35 грн., без утримання податків і зборів за період з 01.01.1997 року по З1.ю08.2002
року, /а.с.14/

З довідки відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації, що
надана на виконання ухвали суду встановлено, що
позивачу ОСОБА_3 компенсація втрати частини заробітної плати за
період з 01.01.1998 року по 31.08.1999 року становить 758,21 грн. /ах.
15/

Відповідно положень статті 233 КЗПП України в редакції статті до 11.07.2001
року працівник мав право звернутися з заявою про
вирішення трудового спору до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. 11.07.2001 року з прйняттям Закону України
№2620-111, згідно якого ст.233 КЗПП доповнено частиною другою, у
разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної
йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд, з'ясувавши причини пропущення позивачем тримісячного строку звернення
до суду, що того вимагала стаття 233
КЗПП України в редакції до 11.07.2001 року, прийшов до висновку, що він пропущений з поважної причини з причини
необізнаності позивача про існування його гарантованого права передбаченого ст.57 ЗУ „Про освіту" на отримиання надбавки за вислугу років,
матеріальнорї допомоги на оздоровлення. За таких обставин, суд вважає, що позивачем недопущено порушення строків зверення до
суду за захистиом свого трудового права.

Статтею 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Стаття 22 Конституції України наголошує, що при
прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Стаття
43 Конституції України проголошує, що кожен має право на
належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається законом.

В статті 57
Закону України „Про освіту", якою визначені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим
категоріям працівників навчальних закладів, визначено, що
держава забезпечує вказаній категорії працівників виплату надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового
окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу
педагогічної роботи, виплату допомоги на оздоровлення у
розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати ) при наданні щорічної відпустки. Відповідно до ст.94 КЗПП
України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Відповідно до частини 2 статті

3

Закону України „Про оплату праці", додаткова заробітна
плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним
законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 в період з 01.01.1997 р. по 31.08.2002
р. неправомірно не виплачувалась надбавка за вислугу
років та допомога на оздоровлення.

Згідно положень
ст. 34 Закону України „Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством. Цей порядок врегульовано законодавством, зокрема Законом України „Про
компенсацію громадянам втрати частини доходів
у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N
2050-ІИ, Постановою КМУ від 20 грудня
1997 p. N 1427 „Про затвердження Положення про порядок
компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати", Постановою КМУ від 21 лютого
2001 p. N 159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати
по справі.

Керуючись ст.ст. 22, 43, 55, 58 Конституції України, ст. 57 Закону України
„Про освіту", ст.2, ст. 34 Закону України „Про оплату праці", ст. 233
КЗПП України, Законом України „Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-ІП, Постановою КМУ
від 20 грудня 1997 p. N 1427 „Про затвердження Положення про
порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням термінів її виплати", Постановою КМУ від 21 лютого 2001 p. N 159 „Про затвердження Порядку
проведення компенсації громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" й у відповідності до ст.ст. 10,11, 88,209,212,214-215,218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити
повністю.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_3 2436,35 грн.
заборгованості по заробітній платі - надбавки за стаж
роботи за період 01.01.1997 р. по 31.08.2002 р. і матеріальної допомоги на оздоровлення, без врахування податків та
обов'язкових платежів, що підлягають утриманню.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_3 758,21 грн.
компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку
з порушенням строків її виплати за період з 01.01.1998 року по
31.08.1999 року.

Стягнути з відділу освіти Городнянської районної державної адміністрації 51
грн. державного мита (судового збору) на користь
держави та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи на користь державного бюджету Городнянського
району Чернігівської області.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або
в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.