УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12"
квітня 2007 року                                                                            м.  Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                          Фединяка
В.Д.

суддів:                                                     Проскурніцького
П.І.,  Горблянського Я.Д.

секретаря                                                Юрків
І.П.,

з
участю:                                                 ОСОБА_1  та її представників ОСОБА_2

і ОСОБА_3,  відповідачки ОСОБА_4,  адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні
2006 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним
заповіту нотаріально посвідченого 20 жовтня 2004 року згідно якого ОСОБА_6
заповіла усе належне їй майно,  що буде
належати їй на день смерті,  де б воно не
знаходилось і з чого б не складалося,  а
також все те,  що вона матиме за законом
право - ОСОБА_4 посилаючись на те,  що
такий заповіт 05 серпня 2003 року ОСОБА_6 складала на користь позивачки.
Позивачка вказувала,  що ОСОБА_6,  складаючи зазначений заповіт перебувала
безпорадному хворобливому стані,
внаслідок чого не розуміла значення своїх та не могла керувати ними.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2007 року ОСОБА_1  відмовлено у задоволенні позову.

Не
погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1  подала апеляційну
скаргу,  в якій ставиться питання про
скасування оскаржуваного судового рішення і направлення справи на новий судовий
розгляд,  вказуючи на те,  що при вирішенні даного спору судом допущено
порушення норм процесуального права,  так
як за клопотанням апелянта судом не призначено посмертну судово-психіатричну
експертизу щодо вирішення питання,  чи
усвідомлювала ОСОБА_6 значення своїх дій,
складаючи заповіт на користь ОСОБА_4 і чи могла керувати ними.

У   судовому
засіданні   ОСОБА_1    та
її   представники   підтримали
доводи апеляційної скарги,
просять задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідачка
ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала,
вважає цю скаргу безпідставною.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові докази,  колегія суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги   з таких
підстав.

Справа
№22-ц-433/07р.                                 Головуючий
у Іін ст.  Островський Л.Є.

Категорія
42                                                     Доповідач-суддя
Фединяк В.Д.

2

Відмовляючи
ОСОБА_1  у задоволенні позову,  суд першої інстанції виходив з того,  що заповідач ОСОБА_6,  складаючи 20 жовтня 2004 року нотаріально
посвідчений заповіт на користь відповідачки розуміла значення своїх дій і
керувалась ними,  оскільки ОСОБА_4
тривалий час здійснювала догляд за заповідачем,
то ОСОБА_6 розпорядилась належним їй майном на свій розсуд.

Висновок суду
відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно    ст.
1235 ЦК України
встановлено,  що:

1.
Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або
кілька фізичних осіб,  незалежно від
наявності у нього з цими особами сімейних,
родинних відносин,  а також інших
учасників цивільних відносин.

2.
Заповідач може без зазначення причин позбавити права на
спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом.  У цьому разі ця особа не може одержати право
на спадкування.

3.
Заповідач не може позбавити права на спадкування
осіб,  які мають право на обов'язкову
частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб,
які мають право на обов'язкову частку у спадщині,  встановлюється на час відкриття спадщини.

4.       У разі смерті особи,  яка була позбавлена права на
спадкування,  до смерті

заповідача,  позбавлення її права на
спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи

мають право на спадкування на загальних підставах.

За змістом  ст.  1254 цього Кодексу передбачено,  що:

1.
Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.

2.
Заповідач має право у будь-який час скласти новий
заповіт. Заповіт,  який було складено
пізніше,  скасовує попередній заповіт
повністю або у тій частині,  в якій він
йому суперечить.

3.       Кожний новий заповіт скасовує
попередній і не відновлює заповіту,  який

заповідач склав перед ним.

4.
Якщо новий заповіт,
складений заповідачем,  був
визнаний недійсним,  чинність
попереднього заповіту не відновлюється,
крім випадків,  встановлених
статтями 225 і 231 цього Кодексу.

5.
Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту
зміни.

6.
Скасування заповіту,
внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто.

7.         Скасування заповіту,  внесення до нього змін провадяться у порядку,

встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту.

Так,  представленими суду доказами: копією заповіту
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 (а.с. 5); свідоцтвом про смерть заповідача
(а.с.  6); витягом зі спадкового реєстру
(а.с. 35); випискою з історії хвороби заповідача (а.с.  9-11); показаннями свідків ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14 і ОСОБА_15  підтверджується,  що ОСОБА_6 заповідаючи належне їй майно
ОСОБА_4,  яка здійснювала догляд за заповідачкою,  була при здоровій пам"яті,  розуміла значення своїх дій і належно
керувалась ними.

За таких
обставин,  відповідно  ст.
ст.  1235, 1254 ЦК України суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку відмовивши ОСОБА_1  у задоволенні позову,  оскільки позивачкою не представлено суду
доказів того,  що 20 жовтня 2004 року
заповідаючи належне їй майно ОСОБА_4,  ОСОБА_6 не розуміла значення своїх дій і не могла
керуватись ними.

Правильним
є також висновок суду,  яким відмовлено
ОСОБА_1  у проведенні посмертної
судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6,
так як вищевказаними доказами спростовуються доводи позивачки про
хворобливий стан заповідачки при складанні заповіту,  що не суперечить вимогам     ст.
145 ЦПК України.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду,  викладених в оскаржуваному рішенні,  тому задоволенню не підлягають.

3

Колегія
суддів вважає оскаржуване рішення по суті правильним і таким,  що постановлене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього
рішення,  за доводами апеляційної скарги
не встановлено.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315,  317 ЦПК України,  колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити,  рішення
Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена протягом двох місяців в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України.