У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

17 грудня 2007 року                                                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у складі:

Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи: Ковалівської сільської ради Хорольського району про визнання
права власності в порядку спадкування на 2/3 частини жилого будинку, визнання
заповіту недійсним, визнання правонаступником, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Миргородського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 липня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У жовтні 2000
року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої
особи: Ковалівської сільської ради Хорольського району про визнання права
власності в порядку спадкування на 2/3 частини жилого будинку, визнання
заповіту недійсним, визнання правонаступником.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Рішенням
Миргородського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від      17 липня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано
ОСОБА_1 правонаступником після смерті ОСОБА_5.

Визнано заповіт,
складений від імені ОСОБА_5 29 грудня 1997 року посвідчений секретарем
Ковалівської сільської ради Хорольського району Полтавської області на користь
ОСОБА_2, недійсним.

У
задоволенні позову в частині визнання права власності на 1/3 частину будинку
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, відмовлено у
зв'язку з закінченням строку позовної давності.

В решті
позову відмовлено за безпідставністю.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Миргородського районного
суду Полтавської області від 11 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 17 липня 2007 року, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч. 2 ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування  судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і
доводи скарги їх висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст.
331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Миргородського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 липня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                      Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.