АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1695                                          Головуючий у 1 інстанції
2007р.                                                                     Лисенко Л.І.
Судця-доповідач Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007р.                                                                   м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончара О.С, Мануйлова Ю.С.

при секретарі:
Тахтаул О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ТОВ „Асто-Дніпро" на ухвалу судді
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 лютого 2007
року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
„Асто-Дніпро", 3 особи:
Запорізьке обласне управління по справам захисту прав споживачів, СТО „Авалон", про захист
прав споживача шляхом стягнення неустойки,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007
року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ТОВ „Асто-

Дніпро" про стягнення неустойки у розмірі 47644 гр. у
зв"язку з порушенням строків

усунення суттєвих недоліків автомобіля DADI
AUTO, який був
придбаний у

відповідача.     6
лютого 2006 року за 110800 гр.

9 лютого 2007 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення
позову шляхом накладання арешту на відомі позивачеві розрахункові рахунки
відповідача, мотивуючи тим, що дії ТОВ „Асто-Дніпро", яке тривалий час не
приймало заходів по усуненню виявлених недоліки автомобіля та ухилялося від
добровільної сплати неустойки за порушення строків ремонту, надали йому
підстави вважати, що товариство має намір ухилитися від задоволення його
матеріальних претензій і з цією метою прийме заходи щодо приховування своїх
грошових коштів.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від
9 лютого 2007 року заяву
ОСОБА_1 задоволено частково шляхом заборони ТОВ „Асто-Дніпро" проводити
дії з відчуження основних засобів в межах заявлених позовних вимог на суму 47644 гр.

В апеляційній скарзі ТОВ „Асто-Дніпро", посилаючись
на необґрунтованість та не співмірність обраних судом видів забезпечення позову
із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами, які стосуються стягнення неустойки,

2

а також на те,
що вони будуть перешкоджати господарській діяльності товариства, просило ухвалу
від 9 лютого 2007 року скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали, справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року „Про
практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між. сторонами
дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення позову; з"ясувати обсяг позовних
вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи
не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної
особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як
підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у
зв"язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування
позовних вимог про стягнення неустойки у сумі 47644 гр. ОСОБА_1 посилався на те, що за договором від 30.01.2006 року він придбав
у відповідача автомобіль вартістю 110800
гр., у якого в ході експлуатації були виявлені суттєві недоліки. Однак
зазначені суттєві недоліки відповідач в порушення вимог ч.9 ст. 8 Закону України
„Про захист прав споживачів" не усунув протягом 14 днів з моменту
пред"явлення позивачем вимоги про безоплатне їх усунення.

Відповідно до оскаржуваної ухвали від 9
лютого 2007 року, з
метою забезпечення вказаних вимог ОСОБА_1 суд застосував такий передбачений ст.
152 ЦПК
України вид забезпечення, як заборону ТОВ „Асто-Дніпро" вчиняти дії по
відчужуванню основних заходів на суму 47644
гр., тобто обраний судом спосіб забезпечення є повністю співмірним із сумою
заявленого позивачем позову.

Даних про те, яким чином вказаний захід забезпечення
позову перешкоджає або може перешкодити господарській діяльності ТОВ
„Асто-Дніпро", апеляційна скарга н містить.

Посилання ж в апеляційній скарзі на те, що в порядку забезпечення позову
ОСОБА_1 ухвалою від 9 лютого 2007 року було
накладено арешт на грошові кошти та майно ТОВ „Асто-Дніпро", не
відповідають дійсності та суперечать змісту зазначеної ухвали, а тому колегія
суддів не приймає їх до уваги.

У зв"язку з викладеним, колегія вважає, що ухвала про забезпечення
позову ОСОБА_1 була постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.
307, 312, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ „Асто-Дніпро" - відхилити,
ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 лютого 2007 року про
забезпечення позову по даній справі, -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.