Справа № 22-543/2007 рік                   Головуючий суддя 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Гордійчук С. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

5 червня 2007 року                                                                                                          м.  Рівне

Колегія  суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого
судді : Василевича
B.C.

суддів : Гордійчук C.O.,
Шимківа С. С.  при
секретарі :Чалій Н.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Демидівського районного суду від 05 березня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3
та Державної виконавчої служби в Демидівському районі про визнання права
власності на майно та виключення його з-під арешту.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  що з'явились в судове засідання,  перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів, -

встановила :

Рішенням
Демидівського районного суду від 05
березня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та Державної виконавчої служби в Демидівському районі про
виключення майна з під арешту відмовлено.

В
поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність,  оскільки воно винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права. Суд не врахував положення  ст.  69,
70 СК України,  а тому
безпідставно не взяв до уваги письмовий договір про поділ майна,  згідно якого все описане майно належить їй
особисто.

Просить
рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В
запереченні на апеляційну скаргу відповідачі вказують,  що рішення суду законне та обґрунтоване,  просять залишити його без зміни,  а скаргу без задоволення.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги апеляційний суд вважає,
що скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Оскільки
рішення постановлено з порушенням норм матеріального права і висновки суду не
відповідають обставинам справи,  рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно
вимог  ст. 60 СК України майно,  набуте подружжям за час шлюбу,  належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини (навчання,  ведення домашнього господарства,  догляд за дітьми,  хвороба тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Вважається,
що  кожна річ,   набута за час шлюбу,   крім речей
індивідуального користування,  є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як
вбачається з матеріалів справи сторони ОСОБА_4. та ОСОБА_2. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час
шлюбу придбали майно зазначене в акті описі та арешту від 21 грудня 2005 року і в
судовому засіданні не заперечували,  що
до 20 жовтня 2005 року спірне
майно являлось спільним майном подружжя.

Згідно
виконавчого листа Демидівського районного суду від 31 жовтня 2001 року ОСОБА_2.
являється боржником.  5 травня 2005 року
державний виконавець відкрив виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_3. 7093 грн.53 коп. і надав боржнику строк для добровільного
виконання рішення суду та проводив інші виконавчі дії.

Оскільки
рішення суду боржником добровільно не було виконано 2 серпня 2005 року державний
виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та заборону на його
відчуження. Копію постанови надіслав ОСОБА_2. Проте,  подружжя ОСОБА_1 знаючи,  що все рухоме майно обтяжене борговими
зобов'язаннями,  20 жовтня 2005 року
уклали між собою угоду про поділ майна подружжя згідно якої,  все спірне майно подружжя загальною вартістю
7600 грн. виділено у власність позивачки (а.с. 5-6).

Крім
того,  в судовому засіданні стягувач
ОСОБА_3. заперечив дійсність угоди,  як
такої,  що укладена з метою уникнути
виконання рішення суду,  оскільки при
виконанні рішення в період з 2001-2003 p.p.
ОСОБА_1 и в 2003 році вже вдавались до способу розподілу майна подружжя.

За таких
обставин,  апеляційний суд дійшов
висновку,  що угода між подружжям
укладена з метою ухилення від виконання рішення суду,  а тому не може бути достовірним та належним
доказом того,  що зазначене в акті опису
від 21 грудня 2005 року все майно
являється особистою власністю позивачки.

Відповідно
до вимог  ст. 70 СК України виходячи із
рівності часток подружжя у спільному сумісному майні апеляційний суд
вважає,  що позивачці належить 1/2
частина описаного майна загальною вартістю 3800 грн.

Враховуючи,  що позивачці належить 1/2 частина описаного
майна вартістю 3800 грн.,  а тому з акту опису та арешту майна від 21 грудня 2005 року необхідно
виключити : м'яку
частину вартістю 500 грн.,  килими розміром 2x3 вартістю 500 грн. та розміром
6x4 м.  вартістю 1200 грн. меблевий гарнітур 1980
року випуску - 300 грн.,  телевізор
„Фотон" - 100 грн.,  музичний центр
„Клатронік" -200 грн.,  холодильник
„Норд" вартістю 1500
грн.,  а всього майна на суму 3800 грн.

Керуючись  ст.
ст.  307, 309, 316 ЦПК
України,   ст.   ст.  60, 70 СК України,  колегія суддів,  -

вирішила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Демидівського
районного суду від 05 березня 2007 року скасувати.
Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та
Державної виконавчої служби в Демидівському районі про   визнання
права   власності   на
майно   та   виключення
його   з-під   арешту задовольнити частково.

Визнати
право власності ОСОБА_1 на м'яку частину вартістю 500 грн.,  килими розміром 2x3 вартістю 500 грн. та розміром
6x4 м.  вартістю 1200 грн. меблевий гарнітур 1980
року випуску - 300 грн.,  телевізор
„Фотон" - 100 грн.,  музичний центр
„Клатронік" -200 грн.,  холодильник
„Норд" вартістю 1500
грн.,

а всього
майна на суму 3800 грн.,  та виключити його з акту опису та арешту
майна від 21 грудня 2005 року.

В решті позовних
вимог відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним чинності.