Справа №2-1351
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

16 листопада
2007 року Орджонікідзевський районний суд М.Запоріжжя

у складі:
головуючого судді Гнатик Г.Є. при секретарі Якимовій О.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Запоріжжі цивільну справу за позовом
дочірнього підприємства «Запорізьке спеціалізоване управління № 1» ВАТ
«Дніпродомноремонт» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого
житлового приміщення,

встановив:

Позивач
звернувся до суду із позовом до відповідачів про виселення без надання іншого
житлового приміщення.

У позові вказав,
що відповідачі проживають у гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 була прийнята на роботу у ДП «ЗСУ1» ВАТ «Дніпродомноремонт» 01.01.2004
року, у зв»язку з чим вона була поселена до гуртожитку.

31.01.2004 року
закінчився трудовий договір з ОСОБА_1, з підприємства вона звільнена, але у
гуртожитку проживає до теперішнього часу разом з дочкою ОСОБА_2, тому
просив   виселити відповідачів з
гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

У судове
засідання представник позивача не з»явився, направивши суду клопотання про
розгляд справи у відсутності представника позивача і просить ухвалити
рішення  згідно з доказами, наданими суду
у матеріалах справи.

Відповідач
ОСОБА_1 проти позову заперечує. Суду пояснила, що у гуртожитку вона проживає
більше ніж двадцять п'ять років. У трудових відносинах з позивачем не
перебувала, за трудовою угодою працювала дочка ОСОБА_2 З 2004 року, з моменту
звільнення дочки з підприємства, ніхто не звертався до них з вимогою про
виселення, тому вважає, що збіг строк подачі вказаного позову до суду.

Відповідач
ОСОБА_2 проти позову заперечує. Суду пояснила, що вона проживає у гуртожитку
разом з матір»ю. Працювала за трудовою угодою на підприємстві позивача по
31.01.2004 року. З моменту звільнення їй не пропонували звільнити приміщення у
гуртожитку, тому просить позов залишити без задоволення.

Представник
відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_3 проти позову заперечує. Суду пояснив, що на
підприємстві працювала не ОСОБА_1, як вказано у позовній заяві, а ОСОБА_2 З
31.01.2004 року, з моменту її звільнення, ніхто до відповідачів не звертався з
вимогою про звільнення житлової площі у гуртожитку, тому позивачем пропущено
строк звернення до суду із вказаним позовом. Просить позов залишити без
задоволення.

Крім того,
постановою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2007 року
прийнято рішення про передачу ДП «ЗСУ-1» ВАТ «Дніпродомноремонт» до комунальної
власності територіальної громади М.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради
об»єктів державного житлового фонду, у тому числі і гуртожитку АДРЕСА_1. На
теперішній час є рішення виконкому Запорізької міської ради № 346/1 від
23.08.2007 року про передачу до комунальної власності вказаного гуртожитку, у
зв»язку з чим ЗСУ-1 є неналежним позивачем за даним позовом.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів,
представника відповідачів, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню у
зв»язку з наступним.

Відповідачі
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживають у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2
працювала на підприємстві з 01.01.2004 року по 31.01.2004 року за трудовим
договором. З моменту звільнення ОСОБА_2, з 31.01.2004 року  ніхто до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 претензій з
приводу проживання у вказаному гуртожитку не пред»являв.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна
давність- це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до
ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність встановлена три роки.

Як вбачається з
матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 звільнилася з підприємства з 31.01.2004
року,   з моменту звільнення підприємство
не зверталося до суду із позовом про виселення її та ОСОБА_2, а звернулося лише
02.04.2007 року, тобто у строк, який перевищує встановлений законодавством
строк для звернення до суду.

Крім того,
постановою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2007 року(
справа № А8/115-07) задоволено адміністративний позов регіонального відділення
Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до Запорізької
міської ради, ВАТ «Дніпродомноремонт», ДП «Запорізьке СУ-1 ВАТ
«Дніпродомноремонт».

Зобов»язало
ЗСУ-1 «Дніпродомноремонт» передати до комунальної власності територіальної громади
М.Запоріжжя приміщення гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того,
рішенням виконкому Запорізької міської ради № 346/1 від 23.08.2007 року
визначено прийняття до комунальної власності м.Запоріжжя житловий фонд від ДП
«ЗСУ № 1» ВАТ «Дніпродомноремонт».

Як вбачається з
матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09.08.2007
року встановлено, що ДП «Запорізьке СУ-1! ВАТ «Дніпродомноремонт» є неналежним
позивачем у справах про виселення громадян із гуртожитку, розташованого за
адресою: м.Запоріжжя, вул.. Воз»єднання України, буд № 34.

Відповідно до
ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, виходячи з
вищевказаного, суд вважає позовні вимоги позивача не підлягаючими задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.. 257, 256 ЦК України,  ст.
ст.  208,  209, 212, 213, 214, 215   ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги дочірнього підприємства «Запорізьке спеціалізоване управління № 1» ВАТ
«Дніпродомноремонт» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого
житлового приміщення, залишити без задоволення.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення
рішення суду до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя та подачі
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення суду або у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.