Справа № 2 -13/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18.05.2007 року Новобузький
районний суд ОСОБА_3ївської області

в складі: головуючої
судді                                 Кушнірової Т.Б.

секретаря                             Войцеховської
О. А.

з участю позивача                            ОСОБА_1

відповідача                             ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Новий Буг цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_2 про поділ будинку , що
розташований АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 4,32 га.

В своєму позові позивачка
зазначила, що вона з липня ІНФОРМАЦІЯ_1 року по жовтень 2005 року перебувала
з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

В період
шлюбу вони з відповідачем придбали вищевказане домоволодіння та земельну ділянку.

У них за час шлюбу народилася
дитина син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка після розірвання шлюбу проживає з нею. На даний час
відповідач у вищевказаному будинку не проживає і в добровільному порядку
відмовляється виділити їй частину домоволодіння.

В позові
зазначила, що з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини , яка знаходиться на її
утриманні, у відповідності зі ст. 71 СК України просила суд відступити від
засади рівності часток в їх будинку, визнати за нею право власності на вищевказаний
житловий будинок , залишивши у власність відповідачу земельну ділянку розміром
4,32 га, видану на підставі Державного акту на право приватної власності на
землю 03.09.2001 року а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 змінила свої позовні вимоги , просила суд провести розподіл житлового
будинку , збільшив їй частку на цей будинок та в рівних частинах поділити
земельну ділянку, видану відповідачу на підставі Державного акту на право власності на землю 03.09.2001 року а також
стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Відповідач позов визнав частково, заперечував проти
збільшення житлової площі позивачки та
просив суд поділити інше спільне майно придбане в період шлюбу : меблі, килими,
телевізор та ін.

В процесі розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 не наполягав на поділу меблів
та іншого майна так як дійшли згоди з позивачкою про порядок поділу цього
майна.

Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

З пояснень сторін , письмових документів, що маються в матеріалах справи,
вбачається, що сторони в липні ІНФОРМАЦІЯ_1 року уклали між собою шлюб.
Рішенням Новобузького районного суду від 27 жовтня 2005 року їх шлюб був розірваний.

В судовому засіданні встановлено, що у сторін мається дитина : син ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка після розірвання шлюбу проживає з
позивачкою.

Судом встановлено, що сторони в період шлюбних відносин
на спільні кошти та спільною працею придбали будинок , що розташований
АДРЕСА_1, а тому цей будинок згідно ст. 60
СК України являється їх спільною власністю і кожен з них відповідно до ст. 63
СК України має право володіння , користування і розпорядження цим будинком.

2

Відповідно висновку судово
будівельно - технічної експертизи від 26.03.2007 року домоволодіння сторін,
оцінене в сумі 75462,40 грн.

В судовому засіданні з такою оцінкою сторони погодилися.

Судом встановлено, що в
добровільному порядку відповідач долю позивачки в житловому
будинку останньої не виділив і будинок між ними не розділений.

Розірвання шлюбу, як вбачається з
положень ст. 68 СК України не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Подружжя згідно ст. 68 СК України
мають право на поділ майна, що їм належить на праві спільної
сумісної власності.

В разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя, їх частки відповідно до ст. 70 СК
України є рівними. Разом з тим, відповідно до ч. З ст. 70 СК України , за
рішенням суду , частка майна одного з подружжя може бути збільшена, якщо з ним
проживають діти , при умові, що розмір аліментів, які він отримує , недостатньо
для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування .

В даному випадку в спірному домоволодінні, як спільно
набутому майні сторін , частку позивачки у відповідності з викладеними нормами
права суд вважає за необхідне збільшити, беручи до уваги інтереси
неповнолітньої дитини , яка проживає з позивачкою а також ту обставину, що відповідач забезпечений житлом і як підприємець
має вищий рівень доходу ніж позивачка на утриманні якої знаходиться
дитина, і визначити її в розмірі 2/3 частини домоволодіння.

Вимоги позивача в частині поділу
земельної ділянки в розмірі 4,32 га, належної відповідачу
на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого Новобузькою
міською радою 03.09.2001 року , задоволенню не підлягають , оскільки земельна
ділянка являється набутим правом відповідача, його особистою власністю і не
являється спільною сумісною власністю подружжя.

У відповідності
до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі понесені позивачем у зв'язку
з розглядом справи в суді та відповідачем, пов'язані з проведенням експертиз по
справі, підлягають стягненню із сторін пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214 - 215 ЦПК України ,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Домоволодіння, розташоване в
АДРЕСА_1, оцінене в сімдесят п'ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні 40
копійок визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

За ОСОБА_1 визнати право власності
на 2/3 частини домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1.

Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати, пов'язані з проведенням будівельно - технічної експертизи в сумі 369,
60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 288,08 грн. В останній
частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до ОСОБА_3ївського апеляційного суду через Новобузький
районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.