Справа № 22-1116   2007 р.                                     Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія        23                                                                     Кривенка
РІШЕННЯ

Апеляційного суду Вінницької області
від 07.05.2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого:
НагорнякаВА.

Суддів: Пащенко Л.В.,  Мартьянової Л.І. При секретарі: Пшеничній Л.В.
Розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення
Тростянецького районного суду від 17 липня 2006 року

по   справі
за   позовом   ОСОБА_1
до  ОСОБА_2  про відшкодування шкоди,  заподіяної знищенням майна,  -

встановила:

В травні
2006 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди,  заподіяної знищенням майна.

В заяві
зазначала,  що вона є власником
будинку,  розташованого в АДРЕСА_1. Згідно рішення
Новоободівської сільської ради від 07.04.2003 року їй -позивачці передано у
власність земельну ділянку,  площею 0, 08
га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На вказаній
земельній ділянці,  крім будинку та
господарських будівель,  є дерева. За
відповідачкою ОСОБА_2.,  згідно рішення
суду,  визнано право користування
вказаним житловим будинком.  Про земельну
ділянку в рішенні суду не зазначено.

Однак
відповідачка самовільно,  умисно
20.10.2005 року,  пошкодила дерево
горіха,  яке росло на земельній ділянці
належній їй - позивачці,  шляхом зрізу
основного стовбура,  внаслідок чого
горіхове дерево почало всихати,  оскільки
стовбур було зрізано під час сокоруху.

Вказаними
діями відповідачка заподіяла їй майнову шкоду в розмірі 2000 грн.,  яка заключається в вартості плодів
горіха,  які він приносив та які
реалізувались щорічно на вказану суму.

Крім
заподіяння їй - позивачці матеріальної шкоди відповідачкою була заподіяна і
моральна шкода,  оскільки на даний час
вона - позивачка буде змушена вживати додаткових зусиль для організації свого
життя,  відшуковувати інші джерела
доходу. Також з даним горіхом пов'язані її спогади дитинства,  біля нього вона виросла,  їй на даний час дуже сумно коли його не
стало. Заподіяну моральну шкоду вона оцінює в розмірі 3000 грн.

Просила
задоволити її вимоги,  стягнувши з
відповідачки на її користь вказані суми матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням
Тростянецького районного суду від 17 липня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1.
задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. в відшкодування матеріальної шкоди 2000 грн. та
моральної шкоди 2000 грн. і судові витрати 89 грн. 50 коп.

В решті вимог
відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду,  як постановлене з порушенням вимог
закону,  скасувати та ухвалити нове
рішення,  яким відмовити ОСОБА_1. в
позові.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
представників сторін,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає до
задоволення по слідуючих підставах.

В своєму рішенні
суд вказав,  що позивачка є власником
житлового будинковолодіння та

земельної
ділянки по АДРЕСА_1. За відповідачкою ОСОБА_2.,
згідно рішення суду,  визнано лише
право користування вказаним житловим будинком.
Однак відповідачка 20.10.2005 року самовільно,  без дозволу власниці,  зрізала один стовбур горіха (всього їх
два),  чим заподіяла позивачці
матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн.,
позбавивши її можливості отримувати дохід з продажу плодів горіха на
вказану суму.

Задоволюючи
частково,  в сумі 2000 грн.,  вимоги позивачки про відшкодування моральної
шкоди,  суд послався на характер
поведінки відповідачки,  фізичних та
моральних страждань позивачки та інших негативних наслідків,  які настали для останньої,  в наслідок неправомірних дій відповідачки.

Проте,  такий висновок суду не можна вважати
обґрунтованим,  оскільки судом не дано
належної оцінки всім обставинам справи,
а тому суд прийшов до невірного висновку,  частково задоволюючи позовні вимоги ОСОБА_1..

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що позивачка є власницею земельної ділянки та
житлового будинку по АДРЕСА_1,  який ш
подарувала відповідачка ОСОБА_2.,  яка приходиться позивачці
тіткою. Після укладання договору дарування відповідачка залишилась проживати в
цьому будинку і,  згідно рішення
суду,  за нею визнано право користування
вказаним житловим будинком.  Тривалий час
в зазначеному будинку мешкає лише одна відповідачка,  а позивачка проживає в іншому місці.

Матеріали
справи свідчать про те,  що між
позивачкою і її батьками,  з одного
боку,  та відповідачкою,  з другого боку,  склались неприязнені стосунки.

З
матеріалів справи також видно,  що
відповідачка дійсно зрізала один із стовбурів дерева горіха (всього їх було
два) біля вказаного будинку,  який же
раніше був посаджений самою відповідачкою.

Вказані
обставини підтверджуються поясненнями,
як представника відповідачки,  так
і фактично представником позивачки - її матір'ю ОСОБА_3,  яка являється рідною сестрою відповідачки.

Разом з
тим,  ні позивачка,  ні її представник не надали суду жодного
об'єктивного,  достовірного та
переконливого доказу,  що діями
відповідачки їй дійсно було заподіяно матеріальну та моральну шкоди в
зазначених розмірах,  тобто,  що відповідачкою було знищено дерево горіха
(почало всихати). Зокрема,  в матеріалах
справи також немає і таких (письмових чи усних - пояснення свідків)
доказів,  які б свідчили про те,  що позивачка мала дохід від збору та
реалізації плодів зрізаного стовбура горіха,
і саме на вказану нею суму. Не доведено позивачкою відповідними доказами
і її вимоги щодо самого факту заподіяння їй відповідачкою моральної шкоди.

Не надано таких
доказів і суду апеляційної інстанції.

Враховуючи
вищевикладене,  колегія суддів
вважає,  що рішення суду слід скасувати
та ухвалити нове рішення,  яким в позові
відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
314,  316 ЦПК України,  колегія судців,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення
Тростянецького районного суду від 17 липня 2006 року скасувати.

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної знищенням майна,
відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в касаційному порядку у Верховний Суд України протягом двох місяців
з дня його проголошення.