Справа № 22-1353                                                  Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія   44                                                            Грабика
УХВАЛА

ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

15 червня 2007 року колегія судців судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого:
Чорного В.І.

Суддів:
Морозовського В.І., Глєбова І.К.

При секретарі
Мазур Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення коштів на лікування та харчування
дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 24 квітня 2007 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
коштів на лікування та харчування донькиОСОБА_3., народження 1990 року,
інваліда дитинства одноразово 9000 грн., щорічно по 3200 грн. для придбання
путівки та проїзд до міста до м. Сімферополя та м. Києва, щомісячно на
додаткове харчування дитини по 150 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 квітня 2007 року
позов задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1на санаторно-курортне лікування дитини
ОСОБА_3 в 2007 році 1125 грн. та 87 грн. на проїзд.

В задоволенні
решти часини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просила скасувати рішення суду, посилаючись
на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Обговоривши наведені у скарзі доводи та перевіривши матеріали справи,
колегія судців вирішила, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі і у них є
дочка ОСОБА_3, народження 1990 року, яка являється інвалідом, має низку
хронічних захворювань у зв'язку з чим потребує постійного лікування та
посиленого харчування. Однак відповідач не надає добровільно матеріальної
допомоги на вказані потреби.

Позивачам в обгрунтування заявлених вимог надав докази про інвалідність
дитини, наявність у неї вроджених захворювань та проведення з цього приводу
лікування.

За висновком суду першої інстанції підлягає стягненню
вартість на санаторно -курортного лікування дочки ОСОБА_3та проїзд до
лікувального закладу.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено в зв'язку з тим, що
позивачем не надано суду належних та достатніх доказів в їх обгрунтовання.

Всупереч твердженням апелянта, суд першої інстанції правильно встановив та
оцінив дійсні обставини справи, докази, якими підтверджується позов, а також
правові норми, що регулюють спірні правовідносини, на підставі чого дійшов
вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

В судове засідання апеляційної інстанції апелянт не надав додаткових
доказів які б вплинули на вірність висновку суду.

Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке
призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Тому
постановлене у справі судове рішення є законним та обгрунтованим. Підстав для
задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.
308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24
квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту її проголошення.