Справа № 22-ц-892   2007р.              Головуючий
у 1-й інстанції    Кліщ О.В.
Категорія 24                                        Суддя-доповідач                       Данильченко Л.О.
РІШЕННЯ

іменем України

19 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого -
Данильченко Л.О.

суддів -
Криворотенко В.І., Кононенко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білопільського районного суду від 21
травня 2007 року у справі за позовом прокурора Білопільського району в
інтересах Ганнівсько-Вирівської сільської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків
у сумі 1910 грн.

Вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду Данильченко Л.О., колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор
Білопільського району звернувся до суду з вищезазначеним позовом в інтересах
держави в особі Ганнівсько-Вирівської сільської ради, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що ОСОБА_1 без дозволу виконавчого комітету сільської ради здійснив
незаконну порубку дерев, чим завдав шкоду державі у розмірі 1910 грн.

Рішенням
Білопільського районного суду від 21 травня 2007 року позовні вимоги прокурора
задоволені.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь Ганнівсько-Вирівської сільської ради 1910 грн.

При
задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що перевірками
Білопільського РВ УМВС України та державного інспектора з охорони навколишнього
природного середовища встановлено, що на протязі лютого 2007 року ОСОБА_1 з
метою благоустрою території, яка знаходиться в кінці його земельної ділянки,
здійснив санітарну порубку дерев (З верби з серцевинною гниллю та 7 всохлих
американських кленів) та з метою відновлення насаджень посадив нові дерева:
берези та ялинки в кількості 30-40 саджанців.

Беручі
до уваги, що згідно «Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у
населених пунктах» видалення зелених насаджень здійснюється за

рішенням
виконкому на підставі ордеру, а ОСОБА_1 дозволу на порубку дерев сільська рада
не надавала, то суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про
охорону навколишнього середовища і стягнення з нього завданої шкоди відповідно
до Постанови «Про такси обчислення розміру шкоди».

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду
незаконним та необгрунтованим.

При
цьому апелянт зазначає, що ні перевірками, ні судом не було встановлено, що
саме він здійснив порубку дерев, і ніяких доказів цього немає.

Апелянт
зазначає, він не казав голові сільської ради, що вирубав дерева, а пояснював,
що він лише убрав засмічену територію. Свідки взагалі давали показання на
підставі того, що «чули від мешканців села».

Крім
того, апелянт вказує, що суд зазначив у рішенні неточні факти, а саме: порубка
дерев здійснена була в кінці грудня 2006 року - на початку січня 2007 року, а
не в лютому 2007 року; нові дерева були посаджені років 5 назад, а не на місці
зрубаних дерев в лютому 2007 року; в кінці земельних ділянок інших осіб також є
як свіжі, так і давні пеньки від спиляних дерев, а до відповідальності чомусь
притягують лише ОСОБА_1; якщо спиляні верби були з серцевинною гниллю і
пошкоджені грибом трутовиком, а клени були сухими і становили загрозу для
людей, то чому з відповідача стягнули шкоду за пошкодження зелених насаджень.

Заслухавши
пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову в задоволенні позову, з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів цивільної справи та матеріалів про відмову в порушення
кримінальної справи, 14 лютого 2007 року від голови Ганнівсько-Вирівської
сільської ради до прокуратури Білопільського району надійшла заява про порубку
дерев в межах села.

20
лютого 2007 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища
ОСОБА_2 в присутності сільського голови Ганнівсько-Вирівської сільської ради
ОСОБА_3 проведено
перевірку та складено акт (а.с.4).

У
вказаному акті зазначено, що без дозволу сільської ради в межах села в кінці земельних
ділянок громадян (ОСОБА_1 та інших) спиляно 10 дерев: З верби та 7 кленів. На
місці зрубаних дерев насаджені берези та ялинки.

За
поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
ОСОБА_1 сам сказав їм, що це він спиляв дерева (а.с.6,8).

Постановою
начальника Білопільського Р.В. УМВС України в Сумській області від 07 березня
2007 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 в
зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину передбачено ст. 246 КК
України, а саме предмету злочину, оскільки дерева, що ростуть в межах населених
пунктів, не відносяться до лісного фонду і не можуть бути предметом зазначеного
злочину.

Постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 не скасована.

Колегія
суддів вважає, що висновок місцевого суду про стягнення з ОСОБА_1 шкоди,
заподіяної самовільною порубкою дерев, є необгрунтованим, оскільки факт порубки
дерев саме ОСОБА_1 не підтверджується достатніми і належними доказами.

Сама
голова сільської ради ОСОБА_3 в суді першої інстанції (а.с.31) пояснила, що
вирубка дерев відбулась в кінці городу ОСОБА_1, він розчистив місце вирубки,
посадив дерева, а спиляні дерева лежать і сьогодні.

Сам
відповідач категорично заперечує, що він визнавав факт порубки дерев саме ним,
навпаки, зазначив, що раніше розчистив ділянку і посадив березки та ялинки.
Пояснив, що зробив це для людей, оскільки в кінці і навпроти його ділянки на
відстані 400 м від будинку був чагарник, росли бур'яни. Прийшов в кінці грудня
2006 року на «леваду» і побачив спиляні дерева, кращі були забрані, а решта
лежали там.

Відповідач
пояснив, що навів там порядок, а потім сам пішов до сільської ради, і сказав,
що дерева було спиляно.

Колегія
суддів погоджується з доводами апелянта з приводу того, що відсутні докази, які
підтверджують, що саме він здійснив порубку дерев, оскільки допитані судом
свідки не підтвердили, що сам відповідач спиляв дерева, а говорили лише, що їй
відомо «зі слів односельців» (а.с.37, 38), а суд виходив виключно з пояснень
голови сільської ради та інспектора з охорони навколишнього середовища.

Таким
чином, в суді першої інстанції не було доведено, що саме відповідач здійснив
порубку дерев.

Крім
того, колегія суддів вважає, до суд першої інстанції не врахував, що дерева
хоча і росли в межах населеного пункту, але ці дерева втратили захисну функцію,
вони не росли на території природно-захисного фонду, не віднесені до категорії
лісів та лісового фонду.

Так,
колегія суддів бере до уваги акт обстеження зрублених дерев, складений головним
лісничим та інспектора з охорони навколишнього середовища від 14 березня 2007
року (а.с.9), в якому зазначено, що верби

пошкоджені
серцевинною гниллю на 70%, суховершинні та пошкоджені грибом трутовиком, а
клени пошкоджені морозобійними тріщинами по всьому стовбуру, що привело до їх
всихання. В акті зазначено, що дерева перестали виконувати захисті функції та
являлись небезпечними для мешканців села під час стихійних явищ.

Колегія
суддів також звертає увагу на той факт, що державним інспектором з охорони
навколишнього середовища надавались різні розрахунки розміру заподіяної шкоди:
в матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи зазначено розмір шкоди
7 690 грн., а в матеріалах цивільної справи - 1910 грн. (а.с.10), хоча про те,
що дерева були сухостійні, було відомо одразу.

Колегія
суддів також враховує, що відповідач є інвалідом третьої групи, має першу
категорію постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи
всі вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, які
суд першої інстанції вважав встановленими, не були доведені, що у відповідності
до п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої
інстанції та відмови в задоволенні позову.

На
підставі викладеного, керуючись ст.303, п.2 ч. 1 ст. 307, п.2 ч. 1 ст. 309, ст.
313-314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів:

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Білопільського районного суду від 21 травня 2007 року в даній справі скасувати.

В
задоволенні позову прокурора Білопільського району в інтересах Ганнівсько-Вирівської
сільської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків у розмірі 1910 грн. -відмовити.

Рішення
набрало законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.