У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року                                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої Л.І.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                                 Гуменюка В.І.,

Барсукової В.М.,
Данчука В.Г., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Нікополі Дніпропетровської області про
стягнення страхової виплати за моральну шкоду у зв'язку з виробничою травмою,
за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Нікополі Дніпропетровської області на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської області                     від 28 серпня  2006 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нікополі
Дніпропетровської області про стягнення страхової виплати за моральну шкоду у
зв'язку із виробничою травмою, мотивуючи тим, що працюючи у відкритому
акціонерному товаристві “Нікопольський завод феросплавів” (далі - ВАТ “НЗФ”) 19
вересня 2003 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві, у результаті
якого він отримав виробнику травму. Адміністрацією було складено акт за формою
Н-1 № 8 від 29 грудня 2003 року. Унаслідок травми позивач отримав моральну
шкоду, яку оцінив у 30 000 грн., указану суму просив стягнути на його користь
із позивача.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 28 серпня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2007 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
м. Нікополі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1  1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нікополі
Дніпропетровської області подало до Верховного Суду України касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення
скасувати, а справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом було встановлено, що 19 вересня 2003 року о 6 год.
15 хв. на підприємстві ВАТ “НЗФ” з ОСОБА_1 трапився нещасний випадок (а.с.
4-6), у зв'язку з чим він тривалий час знаходився на лікуванні в лікувальних
закладах                 (а.с. 18, 19).
Стійкої втрати працездатності внаслідок травми не встановлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої
інстанції, з чим погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_1 було
спричинено моральну шкоду, адже внаслідок отриманої фізичної травми він зазнав
фізичного болю та вимушений був проходити курс лікування, ця шкода повинна бути
відшкодована на підставі ст. 9 “Про охорону праці” та підп.п. “е” п. 1 ст. 21,
п. 3 ст. 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом 9
серпня 2004 року. За наслідками нещасного випадку, що
трапився з ОСОБА_1, адміністрацією ВАТ “НЗФ” було складено акти за формами Н-1 і Н-5. Однак
висновок медичної установи щодо втрати позивачем працездатності внаслідок
травми відсутній.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”, що діяла на момент звернення позивача до суду, моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва,
яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується
Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з
викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням
відповідного висновку медичних органів.

За таких обставин судові рішення не
можуть вважатися законними та обґрунтованими, у зв'язку із чим підлягають
скасуванню й направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верхового Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Нікополі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області
від 28 серпня  2006 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2007 року скасувати,
а справу  направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук