Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-409/2007 р.                                                                 Головуючий
інстанції Лядова Т.Р.
23                                                                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14
червня 2007 року колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
міста Севастополя  в складі:

головуючого                                           -
Птіціної В.І.

суддів                                                       -
Колбіної Т.П.,  Сундукова В.М.

при
секретарі                                          -
Федоніні Є.О.

за участю
представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду
Ленінського району м.  Севастополя від 18
січня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди,  заподіяних в результаті дорожньо-транспортної
пригоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у грудні 2005 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 і
просили стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_2 - 1817 грн.28 коп. в рахунок
відшкодування матеріального збитку,  2000
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,  68 грн. судові витрати,  понесені позивачем при зверненні з позовом до
суду,  203 грн. - вартість
автотоварознавського дослідження та на користь позивача ОСОБА_3 -7103 грн. в
рахунок відшкодування матеріального збитку,
2000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди,  заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,  90 грн. 8 6 коп. - судові витрати,  понесені позивачем при зверненні з позовом до
суду,  282 грн. - вартість
автотоварознавського дослідження.

Вимоги
мотивовані тим,  що 22 вересня 2005 року
на вул.  Хрустальова в м.  Севастополі відбулася дорожньо-транспортна
пригода (далі ДТП),  в результаті якої
автомобілі „ЗАЗ-965",  держномер
НОМЕР_1 та „Фіат",  держномер НОМЕР_2,  що належать позивачам,  пошкоджені з вини відповідачки,  яка керувала автомобілем „Тойота",  держномер НОМЕР_3.

Вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди мотивовані нервовим потрясінням,  пережитим позивачами під час аварії,  а також тим,
що відповідачка відмовилася від добровільного вирішення спору.
Вказують,  що внаслідок пошкоджень
транспортного засобу,  вони були
позбавлені можливості їздити на автомобілі,
чим був порушений звичний уклад їх життя.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 18 січня 2007 р. позовні вимоги задоволені частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 1817 грн. 28 коп. в
рахунок відшкодування матеріального збитку,
500 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди,  судові витрати у сумі 59 грн. 50 коп.,  203 грн,
-вартість автотоварознавського дослідження. Всього стягнено 2579 грн. 78
коп. Також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнено 7103 грн. в рахунок
відшкодування матеріального збитку,  500
грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди,
судові витрати у сумі 71 грн. 03 коп.,
283

2 грн. -
вартість автотоварознавського дослідження.
Всього  стягнуто  7957 грн. 03 коп.

В
апеляційній скарзі відповідачкою ставиться питання про скасування рішення суду
та відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  доводи представника
відповідача,  дослідивши матеріали
справи,  вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно
до  ст. 1166,  1188,
1167 ЦК України
майнова шкода,  завдана майну фізичної
або юридичної особи,  відшкодовується в
повному обсязі особою,  яка її завдала.
Шкода,  завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах,
а саме шкода,  завдана одній особі
з вини іншої особи,  відшкодовується
винною особою. Моральна шкода,  завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними діями,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

Судом
встановлено,  підтверджується матеріалами
справи,  що 22 вересня 2 005 року на вул.
Хрустальова в м.  Севастополі відбулася
дорожньо-транспортна подія за участю автомобілів „ЗАЗ-965",  держномер НОМЕР_1,  яким керував позивач ОСОБА_2,  „Фіат",
держномер НОМЕР_2,  яким керував
позивач ОСОБА_3 та „Тойота",
держномер НОМЕР_3,  яким керувала
відповідачка ОСОБА_1,  в результаті якої
автомобілям позивачів були заподіяні механічні пошкодження.

Постановою
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 10 листопада 2005 року відповідачка ОСОБА_1 визнана
винною в здійсненні ДТП,  що призвело до
зіткнення з транспортними засобами позивачів (арк.с. 8). Постановою голови
Апеляційного суду м.  Севастополя від
21.03.2007 року вказана постанова Ленінського районного суду м.  Севастополя від 10.11.2005 року про
притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за  ст.
ст. 124,  122-2 КпАП України,  залишена без змін.

Відповідно
до висновку судової автотехнічної експертизи № 232 від 21 травня 2007
року,  яка була проведена в рамках даної
цивільної справи на підставі ухвали Апеляційного суду м.  Севастополя від 15 березня 2007 року,  водій автомобіля „Тойота" ОСОБА_1 з
технічної точки зору,  мала технічну
можливість запобігти зіткнення з автомобілем „ЗАЗ-965". В діях водія
ОСОБА_1 убачаються невідповідності вимогам п.п.2.10.(а, в, д); 2.3(6); 12.3
Правил дорожнього руху України (арк.с. 110).

На
підставі ч.3  ст. 61 ЦПК України,  обставини,
встановлені судовим рішенням у адміністративній справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших справ,  у яких беруть участь ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини. Частина 4
цієї статті передбачає,  що постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено постанову суду,  з питань,  чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією
особою.

Таким
чином,  судом встановлена наявність вини
відповідача в скоєнні ДТП
і спричиненні позивачам матеріальної і моральної шкоди.

Згідно
звіту про оцінку матеріальної шкоди № 3842 від 25.11.2005 р. (арк.с.
9-20),  сума матеріального збитку,  заподіяного позивачу ОСОБА_2 у результаті
пошкодження транспортного засобу,  склала
1817 грн. 28 коп. Розмір збитку,
спричиненого позивачу ОСОБА_3,
згідно звіту про оцінку матеріальної шкоди № 3679 від 07.10.2005 р.
(арк.с 31-41),  склав 7103 грн.,  які обґрунтовано стягнуті судом з відповідача
на користь позивачів.

Судова колегія
також вважає,  що судом першої інстанції
обґрунтовано,  у  відповідності
із   ст. 1167  ЦК України,
частково  задоволені  вимоги

з

позивачів
про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн. на користь кожного з
них,  виходячи із змісту позовних
вимог,  характеру та тривалості моральних
страждань та хвилювань,  порушенням
звичного укладу їх життя,  пов'язаного з
відсутністю можливості пересування на автомобілі.

Враховуючи
наведене,  судова колегія приходить до
висновку,  що суд першої інстанції повно
і правильно оцінив викладене,  ухвалив
правильне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення вимог позивачів.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для зміни
чи скасування винесеного судом рішення по справі.

Таким
чином,  оскаржуване рішення суду
скасуванню чи зміні не підлягає,  а
апеляційна скарга,  відповідно до ч.1  ст. 308 ЦПК України,  підлягає відхиленню.

Керуючись  ст.
ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 18 січня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня
набрання законної сили.