РІШЕННЯ                                  справа
№ц2-1556/07

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

4 травня
2007року                                                                             м.
Миколаїв

Центральний
районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого-судді - Ямкової
О.О., при
секретарі - Петровській
О.С., за участю позивачів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - Москаленко В.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ТОВ «Редакція газети «Миколаївський бізнес», ОСОБА_3 про захист
честі, гідності та ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду із позовом до ТОВ «Редакція газети «Миколаївський бізнес»,
ОСОБА_3, в якому просили визнати такими, що не відповідають дійсності, порочать
їх честь, гідність, ділову репутацію відомості, які викладені ОСОБА_3 в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», що опублікована 15.11.2006року в
газеті «Миколаївський бізнес плюс спорт» під НОМЕР_1, зобов'язати відповідача опублікувати спростування даної
недостовірної інформації за рахунок редакції.

У судовому
засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 вимоги позову підтримали, посилаючись на
обставини, викладені у позові та пояснили, що зміст усієї статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» порочить їх
честь, гідність та ділову репутацію, як фізичних осіб та працівників банку, а
також як читачів.

Представник
відповідача ТОВ «Редакція газети «Миколаївський бізнес» вимоги позову не
визнала та пояснила, що усі обставини, які викладені в спірній статті мали
місце й не відносяться до позивачів, як до фізичних осіб, тому не принижують їх
честь, гідність та ділову репутацію.

Відповідач ОСОБА_3
у судове засідання не з'явилася, про дату слухання справи повідомлена належним
чином, про причини неявки суду не сповістила. Ухвалою суду справу розглянуто за
її відсутності, оскільки у справі досить даних про права та взаємини сторін.

Вислухавши пояснення
сторін, показання свідків, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як пояснили у
судовому засіданні позивачі, з 3.06.2006року по 5.03.2007року позивач ОСОБА_1
працював в МФ ВАТ "КБ
"Причорномор'я" на посаді менеджера з організаційних питань,
позивач ОСОБА_2 працює по наступний час на посаді юрисконсульту, а також має
право на виконання обов'язків арбітражного керуючого або ліквідатора.

Відповідно до
наданих суду документів, ТОВ "Редакція газети "Миколаївській
бізнес" є юридичною особою і займається видавницької діяльністю по випуску
газети "Миколаївській бізнес", засновником і головним редактором якій
є відповідач ОСОБА_3. Будь-яких додаткових положень про редакцію газети
"Миколаївській бізнес" не має, оскільки вона у своєї діяльності
керується статутними документами ТОВ "Редакції газети "Миколаївській
бізнес".

Як вбачається із
доданих до позову матеріалів, пояснень сторін, показань свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, у період 2006року між МФ ВАТ "КБ
"Причорномор'я" та ФГ "Нестрижений" мали місце кредитні
зобов'язання, у зв'язку з неналежним виконанням яких між вказаними особами була
розпочата процедура банкрутства у судовому порядку. Вирішення вказаних питань
було доручено працівникам банку -
позивачам ОСОБА_1 і ОСОБА_2. На підставі судових рішень позивач ОСОБА_2
спочатку був призначений ліквідатором ФГ, а після їх оскарження ліквідаційна
процедура рішеннями вищестоящих судів була закрита.

Згідно наданих
копії статей, які були надруковані автором ОСОБА_3 6.09.2006року і
15.11.2006року в газеті "Миколаївській бізнес", відповідачі провели
розслідування за зверненням вдови засновника ФГ "Нестрижений" і
опублікували свою оцінку вищенаведених події. Не погоджуюсь з викладеною оцінкою
приведених фактів в статті "ІНФОРМАЦІЯ_1",
яка була опублікована в газеті "Миколаївській бізнес" НОМЕР_1 від
15.11.2006року, позивачі вважають

вказану статтю в цілому такою, що не відповідає
дійсності, має відношення до них як фізичних осіб і працівників банку, принижує
їх честь, гідність і ділову репутацію.

Між тим, як
вбачається із змісту оспорюваної статі, її 1, 2, 5,8, 11, 12, 14 абзаци взагалі
не мають ніякого відношення до позивачів, а є особистою оцінкою автором тих
фактів, які мали місце. Що стосується загального змісту абзаців 3, 4, 6, 7, 9, 10, 13, то також
в них міститься більша частина інформації, яка стосується діяльності і
поведінки інших осіб з наведеною критичною оцінкою автором їх діяльності.
Стосовно викладених фактів з приведенням прізвищ позивачів про призначення
позивача ОСОБА_2 ліквідатором, надання ним заяви на адресу суду, відзив
апеляційної скарги, скасування довіреності, пояснень на звернення, виїзду
ОСОБА_1 та інших працівників за адресою місця розташування майна ФГ, надання
скарг з питання неправомірності видачі довідок до прокуратури, то усі вони
відповідають дійсності та не принижують честь, гідність та ділову репутацію
позивачів. Викладення цих фактів, які відповідають дійсності в алегоричної
манері, з приведенням автором особистих думок і критичних оцінок, а також
суджень ні є інформацією, яка не відповідає дійсності та може принижувати
честь, гідність та ділову репутацію. Тому суд вважає, що вимоги про
необхідність доказу вірності оціночного судження є порушення права на свободу
думки, що передбачено ст. 10
Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Таким чином, зміст
оспорюваної статі свідчить проте, що відсутній будь-якій злої умисел автора на
надання неправдивої інформації відносно позивачів, оскільки у відповідності до
ст. 47-1 ЗУ «Про
інформацію» не можуть бути притягнуті до відповідальності за висловлення
оціночних суджень, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні
дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання
гіпербол, алегорій, сатири, а також у звязку з тим, що оціночні судження не
підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

На підставі
викладеного, у відповідності до ст. 10
Конвенції про захист прав людини та основних свобод, Рішення Європейського
суду з прав людини від 8.07.1986року у справі Лінгеса, Рішення Європейського
суду з прав людини від 10.08.2006року у справі Ляшко проти України, Рішення
Європейського суду з прав людини від 29.03.2005року
у справі Українська прес-група проти України, ст. ст. 28, 34 Конституції України,
ст. ст. 9, 47, 47-1 Закону
України "Про інформацію", ст. ст. 37, 42 Закону України "Про друковані засоби масової
інформації (пресу) в Україні", ст. 17
Закону України "Про державну підтримку ЗМІ та соціальний захист
журналістів" ст. ст. 275,
276, 277, 297, 299 ЦК України, суд вважає позов необгрунтованим і не
підлягаючим задоволенню з підстав, викладених вище судом. Тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Згідно до ст.ст. 81,88
ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 14,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ТОВ «Редакція газети «Миколаївський бізнес»,
ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подачі заяви з надісланням особою, яка її подає, копії апеляції до
апеляційної інстанції.

СУДДЯ                                                                                  ЯМКОВА
О. О.