МІСЬКИЙ СУД
Н О М Н О Ї   Р Е С П У Б Л І К И   К Р И М
справа № 2-4419/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

08
листопада 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого - судді Бондаренко Г.М., при секретарі Вавілон І.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ялти цивільну справу за позовом
державного підприємства «Міжнародний дитячий центр «Артек» до ОСОБА_1про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и
в :

Державне
підприємство «Міжнародний дитячий центр «Артек» звернулося до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1про стягнення суми заборгованості у
розмірі 8644,01 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що підприємство на підставі
договору № 212, укладеного з відповідачкою 04 липня 2000 року, надало їй позику
для отримання освіти у вищому навчальному закладі. За умовами угоди
відповідачка взяла на себе обов'язок повернути отримані за договором кошти у
повному обсязі у випадку звільнення з підприємства до закінчення семирічного
терміну після отримання диплому про вищу освіту. Представник державного
підприємства «Міжнародний дитячий центр «Артек» вважає, що у зв'язку із
достроковим звільненням відповідачки з підприємства, вона повинна повернути
обумовлені договором кошти.

Відповідачка
проти позову заперечувала, проте факт оплати підприємством навчання у вищому
навчальному закладі підтвердила.

Вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши доводи, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, взявши до уваги
обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов
висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні
правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України).

Судом
встановлено, що 04 липня 2000 року державне підприємство «Міжнародний дитячий
центр «Артек» та ОСОБА_1. уклали договір позики № 212, на виконання якого
підприємство в якості позикодавця оплатило навчання позичальника у Кримському
навчально-консультаційному центрі Рівненського державного технічного
університету та у Національному університеті водного господарства і
природокористування, що підтверджується доданими до матеріалів справи  платіжними дорученнями. Сторонами не
заперечується, що підприємство виконало умови договору у повному обсязі, у
зв'язку з чим відповідачка у 2005 році отримала диплом спеціаліста, а у 2006
році - диплом магістра за спеціальністю «облік та аудит».

Вивчивши договір
позики, суд встановив, що він вчинений у письмовій формі, його зміст не
суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, а
правочин спрямований на реальне настання правових наслідків. Обставин, що
створюють нікчемність договору, немає, його недійсність судом не встановлена.

Частина 1 ст.
1049 ЦК України зазначає, що позичальник
зобов'язаний  повернути
позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі
змісту пункту 3 договору № 212 випливає, що ОСОБА_1. взяла на себе обов'язок
повернути отримані за договором кошти у повному обсязі у випадку звільнення з
підприємства до закінчення семирічного терміну з моменту отримання диплому про
вищу освіту. З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2007 року
відповідачка була звільнена з державного підприємства «Міжнародний дитячий
центр «Артек» на підставі наказу 229-к від 19.04.2007р. з підстав, встановлених
ст. 40 КЗпП України.

Ст. 629 ЦК
України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У
відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Порушенням
зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання. Позичальниця умови договору порушила та надані кошти не
повернула ні в момент звільнення з підприємства, ані на час звернення
позикодавця до суду.

Згідно з
вимогами частини 2 статті 614 ЦК України відсутність своєї вини повинна довести
особа, яка порушила зобов'язання. На засадах змагальності сторін ОСОБА_1.
довести свою невинуватість не змогла. За таких обставин суд вважає дії
відповідачки неправомірними та скоєними в порушення чинного законодавства
України.

Перевіряючи
розмір заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що на оплату навчання
ОСОБА_1. підприємство перерахувало 9600,00 грн., проте на момент звернення до
суду сума у розмірі 955,99 грн. вже була утримана із зарплатні відповідачки.
Таким чином, позикодавцю повинна бути повернена сума у розмірі 8644,01 грн.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 207, 208, 612, 614, 625, 629
1046-1052 ЦК України, ст.ст. 57, 58, 59, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Позов
державного підприємства «Міжнародний дитячий центр «Артек» до
ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь державного підприємства «Міжнародний дитячий центр «Артек»
суму у розмірі 8644,01 грн.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь державного підприємства «Міжнародний дитячий центр «Артек»
судові витрати у розмірі 116,44 грн.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
через Ялтинський міський суд заяви про апеляційне оскарження з наступним
поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги у порядку передбаченому
ст.ст. 294, 295, 296 ЦПК України.

С у д д я -