Справа
№2-18/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

(в повному обсязі)

26.
04.2007 р.

Міжгірський
районний суд Закарпатської області в особі суддя Кривка В.П.,

при
секретарі Царь О.В.,

з участю
: представників позивачки - ОСОБА_7.,
ОСОБА_8.,

представника
відповідача Головка Г.Ф.,

третьої
особи - ОСОБА_5., розглянувши
у відкритому судовому  засіданні в
смт.Міжгірї  в райсуді справу за позовом
ОСОБА_1. до  Торунської сільської    ради
про визнання права
власності     по спадкуванню на
житловий будинок у АДРЕСА_2 у Міжгірському районі, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2007 р. ОСОБА_1звернулася в суд з цим позовом,
мотивуючи вимоги таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1р. в с
Торун Міжгірського району померла її мама ОСОБА_6., а ІНФОРМАЦІЯ_2р. -
батько ОСОБА_2. Позивачка вважає, що її батько передав їй по спадкуванню
житловий будинок у АДРЕСА_1 , споруджений ним у 60-х роках XX ст., оскільки її
сестра ОСОБА_3. від своєї частки відмовилась, подавши про це заяву. Позивачка
вказала, що прийняла спадщину шляхом подання заяви в Міжгірську державну
нотаріальну контору, однак не може одержати свідоцтво про право на спадщину бо
правоустановчих документів на житловий будинок немає.

Представники
позивачки вимоги підтримали.

Позивачка суду по місцю проживання додатково пояснила, що
12.09.2006 р. подавала заяву про прийняття спадщини державному нотаріусу в смт.
Міжгір'ї, а також пояснила, що їй не було відомо про те, що батько в 1999 р.
продав земельну ділянку ОСОБА_5. і вона про це дізналася тільки у вересні 2006
р. Позивачка також пояснила, що у травні 2003 р. після смерті батька вона
дозволила гр. ОСОБА_4. проживати в батьківському будинку, однак дозволу на
проведення ремонту не давала.

Представник відповідача просить винести рішення згідно із
законом і взяти до уваги, що на будинок , у якому мешкав батько позивачки не
має документів на право власності, однак він облікувався за ОСОБА_2. як
житловий. До будинку прилягає земельна ділянка пл. 0,4450 га, в т.ч. для
обслуговування будинку і для ведення підсобного господарства. ОСОБА_2. після
приватизації цієї землі уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_5., що
зареєстровано в сільській раді, однак купівля-продаж житла в с/раді не
зареєстрована. Представник відповідача також повідомила, що з дозволу позивачки
в будинку мешкала ОСОБА_4. після смерті батька позивачки. Окрім цього, у
вересні 2006 р. позивачка приїхала і забрала документи, пояснивши, що бажає
оформити спадщину.

Третя особа ОСОБА_4. пояснила, що на прохання позивачки
доглядала її батька ОСОБА_2. за життя, а після його смерті з дозволу позивачки
продовжувала жити в будинку і мешкала там до приїзду позивачки у вересні 2006
р. ОСОБА_4. також повідомила, що ОСОБА_2. продав земельну ділянку її дочці ОСОБА_5. і про це знала
позивачка, яка також одержала гроші. ОСОБА_4. повідомила, що  жила в будинку з ОСОБА_2. з 1999 р.

Третя особа ОСОБА_5. показала, що вона і її мати ОСОБА_4.
за згодою ОСОБА_2. доглядали останнього за його життя, допомагали по
господарству. У 1999 р. ОСОБА_2. продав земельну ділянку ОСОБА_5. і про це було
відомо позивачці, бо їй також передали

2

частину грошей. ОСОБА_5. вважає, що
позивачка має намір забрати в неї земельну ділянку, в т.ч. і ту яка прилягає до
будинку для його обслуговування, щоб продати ще раз. Просить взяти до уваги, що
ОСОБА_4. жила в будинку з 1999 р. по вересень 2006 р. з дозволу ОСОБА_2. з
відома позивачки.

Оцінивши
пояснення і позиції сторін, подані в справу докази, суд установив такі
обставини.

Житловий будинок
за дійсним реєстровим АДРЕСА_1 не зареєстрований на власника. Будинок без
відповідних дозволів і документів збудовано за життя подружжям ОСОБА_6. та
ОСОБА_2., які померли відповідно: ІНФОРМАЦІЯ_1р. в ІНФОРМАЦІЯ_2р. ОСОБА_2.
проживав і був зареєстрований в будинку до смерті. ОСОБА_2. на час смерті мав
двоє дітей ОСОБА_1. і ОСОБА_3. (прізвища після їх одруження). Ні позивачка, ні
її рідна сестра ОСОБА_3. на час смерті батька у житловому будинку, що є
предметом спору, не проживали. Заповітних розпоряджень ОСОБА_2. щодо належного
йому майна за життя не видавав. Позивачка мешкає в с. Преображение, Луганської
області і брала участь у релігійних обрядах поховання і поминання після смерті
ОСОБА_2., приїжджаючи для цього в с.Торун Міжгірського району на кілька днів. У
вересні 2006 р. позивачка вперше звернулася в державну нотаріальну контору в
смт. Міжгір'ї з наміром оформити спадщину, однак державний нотаріус відмовила
їй усно у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відсутністю
належних документів. Рідна сестра позивачки подала заяву, за якою не претендує
на спадкове майно.

Встановлені
обставини не оспорюються і підтверджені: свідоцтвами про народження, смерть,
одруження, відомостями з паспорту гр.України, довідками з Торунської сільської
ради, поясненнями сторін і їх представників, поясненнями державного нотаріуса і
довідкою про відсутність спадкової справи за померлим ОСОБА_2.

Як убачається з
показів свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10.,
ОСОБА_11., ОСОБА_12. за життя ОСОБА_13(кілька років до смерті) його
доглядали ОСОБА_5. і ОСОБА_4., а остання проживала в будинку і після смерті
ОСОБА_2., а позивачка і її сестра приїжджали кілька разів після смерті батька
для участі в обряді поховання і поминках на декілька днів.

Згідно з ст.ст.
524, 525, 526, 529, 548, 549 ЦК
України-1963 р. позивачка як спадкоємиць першої черги по закону мала
вчинити дії , що свідчать про прийняття нею спадщини по місцю відкриття
спадщини, тобто протягом 6-й місяців з дня смерті батька вступити у фактичне
управління або володіння спадковим майном чи ж подати нотаріальному органові за
місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Суд вважає, що позивачка
жодну з вказаних у законі дій не вчинила з 27 травня по 27 листопада 2003 p., тобто протягом
6-й місяців з дня смерті батька. Позивачка також не пояснила і не подала
доказів причини пропуску цього строку. Натомість з письмових пояснень
позивачки, показів свідків, пояснень третіх осіб видно, що дії на прийняття
спадщини у встановлений законом строк позивачка мала можливість вчинити , бо
приїжджала в с.Торун на обряди поховання і поминок. Окрім цього, позивачка
могла надіслати письмову заяву поштою державному нотаріусу по місцю відкриття
спадщини з місця свого проживання. Позивачка також пропустила встановлений
законом строк загальної позовної давності для звернення до суду з вимогою про
визнання права власності на спадкове майно, перебіг якого обчислюється з дня
смерті батька позивачки.

Окрім цього, суд констатує, що ОСОБА_2. за життя
приватизував земельну ділянку, в т.ч. й ту, що обслуговує житловий будинок, в
якому він мешкав, згідно із державним актом , виданим Торунською сільською
радою 11.01.1999 р. згідно рішення Торунської с/ради№27 від 27.12.1996 р. на
площу 0,445 га. Цю земельну ділянку ОСОБА_2. продав ОСОБА_5. згідно договору
купівлі-продажу , посвідченого державним нотаріусом 12.01.1999 р. Поясненнями
сторін в т.ч. і позивачки, показами свідків установлено, що фактично після
смерті ОСОБА_2. будинком управляли і володіли ОСОБА_4. і ОСОБА_5., які є
дальніми родичами позивачки.

3

Таким    чином , суд дійшов    висновку, що не має    підстав для визнання    права власності на житловий будинок за
позивачкою по спадкуванню. Судових витрат до стягнення чи повернення не має.
Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1в задовольненні позову про визнання
права власності на житловий будинок у с.АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом 10 днів
з дня проголошення, а апеляційну скаргу- протягом 20 днів після подання такої
заяви.

Рішення
набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Копію рішення надіслати позивачці.