Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007
року                                                                                         м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді:                                   Барашкова В.В.

при секретарі:                              Шевчук І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яким позивачка просить
стягнути з відповідачів борг, відшкодувати моральну шкоду,
мотивуючи свою позицію тим, що 04.05.2003 року вона позичила грошові кошти відповідачам в розмірі 2050,00 грн. За
користування коштами договором було передбачено сплата на
користь позивачки 5% від вартості договору щомісячно. Відповідачі неналежно виконали свої зобов'язання за право чином,
частково погасили борг в розмірі 2050, 00
грн. - відсотки за користування позикою. ОСОБА_1 вважає, що станом на момент розгляду справи сума боргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
перед нею складає 2050,00 грн. основного боргу, 2255,50
грн. відсотки за користування позикою і становить
4300,50 грн., окрім цього, неналежне виконання зобов'язань відповідачами заподіяло позивачці моральної шкоди в розмірі 500,00
грн., що є предметом даного спору , суд,-

встановив:

Під час провадження по справі, ухвалою від 04.04.2006 року, судом
призначалась судово-почеркознавча експертиза, на
час виконання якої провадження у справі зупинялось і яке було
відновлено 17.10.2006 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила та підтримала в повному
обсязі.

Адвокат на стороні позивача позовні
вимоги підтримав і просив задоволити.

Відповідачі по справі позов не визнали, просили відмовити в його
задоволенні, мотивуючи свою позицію тим, що
дійсно уклали з позивачкою договір позики і отримали від ОСОБА_1 400,00 доларів США, що еквівалентно 2050,00 грн. Проте
12.12.2005 року повернули борг, що
підтверджується розпискою позивачки, яка долучена до матеріалів справи.

Адвокат на стороні відповідачів просив відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі вважаючи його безпідставним.

Окрім пояснень сторін та інших учасників процесу, судом було досліджено
наступні докази:

1 .Лист від 04.05.2003 року.

2.Договір позики від 04.05.2003
року.

3.Розписка від 12.12.2005 року.

4.Копія Договору позики від
11.12.2000 року.

5.Договір від 28.10.2003 року.

2

б.Видаткова накладна від 24.12.2002 року. 7.Розхідна накладна від 22.12.2004року. 8.Касові
ордери.

9.  Копія
графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

10. Таблиця № 1
до висновку експертизи № 1655.

11.Висновок експертизи № 1655. від
16.08.2006 року.

12.Копія медичних довідок та
квитанцій.

Відповідно до ст. ст. 10,11,57-60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за
винятком тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом
надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб,
якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,
та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх
осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не
бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому засіданні, встановив
наступне.

04 травня 2003
р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 було укладено
договір позики, згідно з яким відповідачі для власних потреб отримали від позивачки 400,00 доларів США, що еквівалентно 2050,00 грн. і зобов'язувались за користування коштами повернути позивачці 5% від суми
договору щомісячно до моменту повного погашення боргу, при цьому
термін виконання зобов'язання сторонами не було встановлено.

Згідно до ст. ст. 151, 374 ЦК УРСР, що діяв на момент укладання договору, в силу
зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи
(кредитора) певну дію, як-от: передати майно,
виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися

3

від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання, його
обов'язку, а також За договором позики одна
сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник
зобо'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір
позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Згідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли
або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Диспозиціями ст.ст. 1046, 1047, 1048 ЦК України, що вступив в дію з
01.01.2004 року, встановлено, що За договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж
суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та
такої ж якості. Договір позики укладається в простій письмовій формі. Позикодавець має право на одержання від
позичальника процентів від суми позики, якщо інше
не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх розмір
визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін
проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що нарахування відсотків, що підлягають
до стягнення починається з 01.01.2004 року, оскільки ЦК УРСР не передбачав можливості встановлення відсотків за
користування коштами по договорам позики, укладеними між фізичними особами.
Тому розмір боргу за відсотками відповідачів на момент звернення ОСОБА_1 мав становити 480,00 доларів США. Проте, відповідно до розписки від 12.12.2005 року, складеною ОСОБА_1, відповідачі повернули 400,00
доларів США як відсотки за користування
кредитом, що підтверджується поясненнями позивачки, текстом документу та відповідає періоду користування коштами і спростовує
твердження ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виконання ними позикового
зобов'язання в повному обсязі. Інших грошових коштів відповідачі
ОСОБА_1 не повертали і , таким чином, порушили взяті на себе зобов'язання
за договором .

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно
не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором
або законом.

Виходячи з наведеного розмір боргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 за договором
позики від 04.05.2003 року складає 2050,00 грн. основного боргу, 404,00 грн. -
відсотки за користування позикою і становить 2504,00 грн.

Відповідно до ч.І ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї
статті.

Внаслідок дій відповідачів ОСОБА_1 завдана моральна (немайнова) шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які привели до
погіршення здоров'я, що підтверджується зібраними по справі
доказами і підлягає до відшкодування в розмірі 500,00 грн.

Згідно до ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору та витрат,

4

пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і
звільнення від сплати встановлюються законом. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову
допомогу; витрати сторін та їх представників,
що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових
експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх
знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

З наданих позивачкою суду доказів підлягають до відшкодування витрати
повязані зі сплатою судового збору,
інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, наданням правової допомоги та витрати повязані з проведенням
судової експертизи.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 151, 374 ЦК УРСР, п.4 Прикінцевих та перехідних
положень, ст.ст. 1046-1048, 1050, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 79, 208, 209,212-215,218
ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2050,00 грн. - основного боргу, 404,00 грн.
відсотків за договором позики, 500,00 грн.
заподіяної моральної шкоди, 520,00 грн. оплату за проведення експертизи, 350,00 грн. - оплати за надання юридичної
допомоги, 51,00 грн. судового збору, 30,00 грн.
витрат на інформаційно - технічне забезпечення процесу, кошти на загальну суму 3905,00
грн.

В задоволенні інших позовних вимог
- відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви на
апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання заяви про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.