Справа № 22-1726                               Головуючий у 1 інстанції
5                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

27 квітня 2007 року                                 Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П.

суддів Санікової
О.С,  Шамрило Л.Г.

при
секретарі Степаненко В.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1і ОСОБА_2на рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2006 року
за позовом ОСОБА_1і ОСОБА_2до ОСОБА_3про захист права власності, -

встановив:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. і ОСОБА_2. просять скасувати рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2006
року,  яким їм відмовлено в задоволенні
позовних вимог,  - та постановити нове
рішення,  яким задовольнити позовні
вимоги та зобов'язати відповідача повернути їм газовий балон з газом для
газової плитки вартістю 350
грн.,  побутову тачку вартістю 219 грн. і вугілля
для опалення будинку в кількості 2950
кг вартістю 976 грн. 16 коп. та
крупорушку,  а в разі їх відсутності
стягнути їх вартість у розмірі 1545
грн. 16 коп.,  а також стягнути моральну шкоду по 300 грн. кожному і
судові витрати в сумі 216
грн. 50 коп.,  посилаючись на те,  що суд неправильно з'ясував суть справи,  оскільки між ними і відповідачем був
укладений не один правочин,  а декілька;
суд також не врахував,  що згідно ч.1  ст. 206 ЦК
України правочини можуть укладатися в усній формі,  якщо вони повністю виконуються сторонами в
момент вчинення,  а оскільки вони
передали відповідачу речі,  а він їх
прийняв,  то вони вважають,  що на той момент вони повністю виконали
зазначені правочини.

В
судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної
скарги,  просив її задовольнити.

Інші
сторони в судове засідання не з'явились. Про час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Судом
першої інстанції встановлено,  що 30 травня 2006 року міжОСОБА_2
і ОСОБА_4. був укладений договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 за 2000
грн.,  які продавець отримав повністю.

В
судовому засіданні ОСОБА_1. не заперечував,
що у письмовій формі договір купівлі-продажу майна з відповідачем не
вчинявся,  а був укладений в усній формі;
відповідач заперечував наявність майна у будинку після його продажу,  а також укладення будь-якого договору
купівлі-продажу майна,  на яке
посилається позивач.

2

На обґрунтування позовних вимог позивачами надані
рахунки,  видані торговими установами у
жовтні 2006 року про
вартість майна,  а саме газового балона і
тачки,  а також довідка про доставку 3 листопада 2005 року вугілля з
шахти Стаханова на адресу
с. Єлізаветіно у кількості 2950
т.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення позивача,  дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга не піддягає
задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог  ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишпє рішення суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Згідно
ч.2  ст.
48 Закону
України «Про власність» вимагати усунення будь-яких порушень права
власності,  хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння,  і
відшкодування завданих цим збитків,  має
тільки власник.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК
України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень,  докази подаються
сторонами,  які беруть участь по справі.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1. і ОСОБА_2. звернулись з позовом до
ОСОБА_3 про захист права власності,
посилаючись на те,  що 30 травня 2006 року за
договором купівлі-продажу вони продали належний їм будинокОСОБА_4. Предмети
побутового обіходу вони перевезли на нове місце проживання,  але у проданому будинку залишились газовий
балон з газом,  побутова тачка,  крупорушка та вугілля в кількості 2950 кг. Оскільки
зазначене майно на новому місці проживання їм не було потрібне,  вони запропонували ОСОБА_3.,  якому ОСОБА_4. доручив охороняти
будинок,  купити зазначене майно,  на що останній дав згоду. До наступного часу
гроші ОСОБА_3 не сплатив і майно не повернув.

Проте
позивачами не надано доказів належності їм зазначеного майна,  наявності його у проданому ними будинку,  а також будь-якої домовленості чи договору з
відповідачем про продаж йому зазначеного майна. Відповідач обставини,  на які посилаються позивачі,  заперечує. Заперечував ці обставини і третя
особа ОСОБА_4.,  якому позивачі продали будинок.

Таким
чином,  розглядаючи справу,  суд повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін,  встановленим фактам і доказам дав вірну
правову оцінку і дійшов обгрунтованного висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1і ОСОБА_2.,  і
вірно застосував норми матеріального права,
які регулюють порядок укладання правочинів. При цьому суд правомірно не
прийняв в якості доказів рахунки про придбання позивачем газового балону і
тачки,  оскільки вони датовані 11 жовтня 2006 року,  тобто коли позивачі вже продали будинок і
фактично не проживали в ньому і з серпня 2006
року були зареєстровані за новим місцем проживання,  а також посилання на наявність у будинку
вугіллля,  оскільки придбано воно було ще
у листопаді 2005 року,  коли позивачі ще проживали у будинку зиму 2005-2006 років. Висновки
суду грунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам Закону,  а саме
ст.  208 ЦК України,  яка передбачає укладення правочинів на
суму,  що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного мінімуму і більше,  у письмовій формі.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом нор матеріального
чи процесуального права,  що призвело або
могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не
спростовують.

Рішення
суду постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,  315
ЦПК України,  апеляційний суд, -

ухвалив:

3

Апеляційну скаргу ОСОБА_1і ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.