Справа №22-3299/2007                                                                    Головуючий у 1 інстанції Шостак О.О.
Доповідач                  Антоненко Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14.11.2007                                                                                                                                м.
Київ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючої судді
Антоненко Н.О., суддів Шахової О.Б., Амеліна В.І.,

при секретарі
Католіченко Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами Національної Академії Наук
України, товариства з обмеженою відповідальністю комерційно-виробничої фірми
«Ольвіта», Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт 2002» на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2006 року'по справі за
позовом

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

до

НАЦІОНАЛЬНОЇ
АКАДЕМІЇ НАУК УКРАЇНИ,

ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ КОМЕРЦІЙНО-ВИРОБНИЧОЇ

ФІРМИ «ОЛЬВІТА»,

ТОВАРИСТВА З
ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОНОЛІТ 2002»,

ДЕРЖАВНОГО
ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ

АКАДЕМІЇ НАУК УКРАЇНИ, третя особа
ОБ'ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ

«НАУКОВЕЦЬ»

про

усунення
порушень прав власників,

визнання
незаконним та недійсними договорів оренди допоміжних приміщень

та постанов бюро
Президії Національної Академії Наук України, -

встановила:

У жовтні 2003
року ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, яким просили
визнати незаконними і недійсними договір оренди підвального допоміжного
приміщення площею 102,2 кв.м у житловому будинку АДРЕСА_1, укладений 15.10.2002
між Державним житлово-комунальним
підприємством Національної Академії України (далі - ДЖКП НАН України) та
Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Моноліт 2002», постанову бюро
Президії НАН України від 08.07.2002 №188 у частині надання дозволу ДЖКП НАН
України на передачу в оренду ТОВ «Моноліт 2002» підвального приміщення площею
102,2 кв.м у житловому будинку АДРЕСА_1, та зобов'язати ТОВ «Моноліт 2002»
звільнити підвальне приміщення.

2

Рішенням
Шевченківського райсуду
м. Києва від 5 лютого 2004 року позов задоволено в повному обсязі.

Рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду міста Києва від
13.05.2004 зазначене рішення суду першої інстнації скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У квітні 2004
року ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, яким просили визнати
незаконними і недійсними договір підвального допоміжного приміщення площею
102,6 кв.м у житловому будинку АДРЕСА_1, укладений 20.11.2001 між іншими
житлово-комунальним підприємством Національної Академії України (далі - ДЖКП
НАН та Товариством з обмеженою відповідальністю комерційно-виробничою фірмою
(ШЬ КВФ) «Ольвіта», постанову бюро Президії НАН України від 09.11.2001 №281 у
частині надання дозволу ДЖКП НАН України на передачу в оренду ТОВ ВКФ «Ольвіта»
вказаного підвального приміщення та зобов'язати ТОВ ВКФ «Ольвіта» звільнити
підвальне приміщення.

Рішенням
Шевченківського райсуду
м. Києва від 21.07.2004 в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від
03.11.2004 зазначене рішення змінено в частині застосування норм ЦК України 2003 та встановлено, що спір мав
вирішуватись відповідно до норм ЦК УГСГ 1963 року; в решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 07 12.2005 рішення Шевченківського
райсуду м. Києва від 5 лютого 2004 року та рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2004
року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою колегії
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 07
12.2005 рішення Шевченківського райсуду м. Києва від 21 липня 2004 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва від 3 листопада 2004 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвалою
Шевченківського райсуду
м. Києва від 10 серпня 2006 року обидві справи об'єднані в одному провадженні.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2006 позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволені:

· визнано недійсними договір оренди підвального допоміжного
приміщення площею 102,6 кв м у житловому будинку АДРЕСА_1, укладений 20 листопада
2001 року між Державним житлово-комунальним підприємством Національної Академії
України та ТОВ KB «Ольвіта» та договір оренди підвального допоміжного
приміщення площею 102,2 кв.м у житловому будинку АДРЕСА_1, укладений між
Державним житлово-комунальним підприємством Національної Академії України та ТОВ «Моноліт 2002» 15 жовтня 2002
року.                                                                                                                        .     ..
.

· визнано
незаконними постанову бюро Президії Національної академії Наук України від 9
листопада 2001 року №281 у частині надання дозволу ДЖКП НАН України на передачу
в оренду ТОВ KB «Ольвіта» підвального приміщення площею 102,6 кв.м у
житловому будинку АДРЕСА_1 та;

зобов'язано ТОВ KB
«Ольвіта» звільнити підвальне приміщення площею 102,6 кв.м у зазначеному
будинку, а ТОВ «Моноліт 2002» - звільнити підвальне приміщення площею 102,2
квім у цьому ж будинку.

3

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачі є власниками квартир №№30,33,39 багатоквартирного
будинку АДРЕСА_1, в якому приватизовано 39 квартир з 41 і в якому 29.03.2002
створено ОСББ «Науковець». 29 травня 2002 року будинок АДРЕСА_1 з допоміжними
приміщеннями, у тому числі підвалами площею 896,8 кв.м, переданий з балансу
ДЖКП НАН України Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку
«Науковець».

Також
встановлено, що на підставі постанов бюро Президії НАН України від 9 листопада
2001 року №281 та від 8 липня 2002 року №188 були укладені договори оренди
підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 - 20.11.2001 між ДЖКП НАН України та ТОВ
ВК «Ольвіта» на підвальне приміщення площею 102,6 кв.м та 15.10.2002 між ДЖКП НАН України та ТОВ «Моноліт 2002» на підвальне
приміщення площею 102,2 кв.м.

Виходячи з того,
що при укладенні зазначених договорів оренди не була з'ясована позиція решти
співвласників будинку, і це призвело до порушення прав позивачів, суд першої
інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з
таким рішенням суду першої інстанції, відповідачі НАН України, ТОВ ВК «Ольвіта»
та ТОВ «Моноліт 2002» подали апеляційні скарги, в яких просять рішення
скасувати та закрити провадження у справі. Посилаються на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм
матеріального права. Вважають, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути позивачами по справі, адже як
власники квартир вони передали свої права на управління будинком
об'єднанню співвласників, а тому тільки ОСББ «Науковець» вправі звертатись з
позовом до суду. Посилаючись на ст. 268 ЦК
України в редакції 1963 року, вважають, що при переході права власності на
здане в оренду майно від наймодавця до іншої
особи договір оренди зберігає чинність для нового власника. Зазначають, що
спірні підвальні приміщення не є допоміжними, а віднесені до нежитлового
фонду, тому згода співвласників на розпорядження цими приміщеннями не потрібна.

Перевіривши
законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції,
колегія дійшла висновку, що подані апеляційні скарги підлягають частковому
задоволенню, а рішення Шевченківського райсуду
м. Києва від 13.12.2006 - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції у зв'язку з неврахуванням судом першої інстанції
обов'язкових при новому розгляді справи висновків і мотивів, з яких були
скасовані попередні рішення суду.

- Власники
квартир багатоквартирного будинку відповідно до 4.2.3 ст. 10 Закону України
«Про приватизацію державного житлового фонду» є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою,
які передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації
не підлягають.

Допоміжними
приміщеннями багатоквартирного будинку відповідно до ст. 1 Закону України «Про
об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» є приміщення, призначені
для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його
мешканців, зокрема, це підвали.

Оскільки в
будинку АДРЕСА_1 на момент укладення спірних договорів оренди 39 квартир були
приватизовані, а 2 квартири залишались у власності територіальної громади, а
також враховуючи, що володіння, користування та розпорядження спільною
власністю відбувається лише за згодою учасників власності,

4

правове значення для вирішення спору по суті має питання,
чи давали згоду на укладення договорів оренди підвальних приміщень усі
співвласники будинку.

Місцевий суд
відповідно до ухвал колегії суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 07.12.2005 та ч.2 ст.311 ЦПК України зобов'язаний
був з'ясувати позицію решти співвласників приватизованих квартир щодо укладених
договорів оренди підвальних приміщень, проте при розгляді справи не виконав
зазначену вимогу і не з'ясував, чи давали згоду позивачі та інші співвласники будинку
АДРЕСА_1 на укладення оспорюваних договорів оренди.

Оскаржуване
рішення суду першої інстанції по даній "справі в порушення ст. 215 ЦПК
України не містить встановлених судом обставин щодо наявності чи відсутності
згоди співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на укладення оспорюваних
договорів оренди; рішення не містить також мотивів, з яких суд вважав
порушеними права позивачів; в ньому не зазначено назви, статті, її частини,
абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено питання про
визнання недійсними договорів оренди та постанов бюро Президії Національної
Академії Наук України.

Крім того, з
матеріалів справи вбачається, що позивачі, уточнюючи свої позовні вимоги,
фактично заявили відмову від позову у частині вимог до Національної академії
наук України щодо визнання незаконними і недійсними постанов бюро Президії
Національної Академії Наук України (ас26,91), проте, в порушення ст.174 ЦПК
України суд питання прийняття відмови позивачів від позову не вирішив, а
розглянув позовні вимоги, які позивачі не підтримували.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції по даній справі не може вважатись
законним і обгрунтованим і підлягає скасуванню.

Оскільки при
вирішенні справи суд першої інстанції не врахував висновки і мотиви, з яких були
скасовані попередні судові рішення по даній справі і які були обов'язковими для
суду першої інстанції при новому розгляді, а також враховуючи наведені
порушення норм процесуального закону, відповідно до ч. 2 ст.311 ЦПК України
справа підлягає передачі на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.303,311,315 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційні
скарги Національної Академії Наук України, товариства з обмеженою
відповідальністю комерційно-виробничої фірми «Ольвіта», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Моноліт 2002» задовольнити частково.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2006 року скасувати і
передати справу на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили негайно,
але може бути оскаржена протягом двох місяців з дня її проголошення шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.