Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 грудня 2007 р. Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі

головуючого судді - Білюнас
В.Ю.,

при секретарі - Стенька М.П..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Ялтинської
міської ради, ОСОБА_2, третій особи Ялтинського управління земельних ресурсів
про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку
та рішення Ялтинської міської ради недійсними,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати рішення №
31 4-ї сесії 24 скликання Ялтинської міської ради від 11 липня 2002 р. про
затвердження проекту відводу і передачі ОСОБА_2. у власність земельну ділянку
площею 0,0042 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу,
визнати державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1від 08
вересня 2002 р. поАДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2Ялтинською міською радою,
недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
він з 2000 року і по дійсний час користується земельною ділянкою, розташованою
за адресою: АДРЕСА_2. На зазначеній земельній ділянці орієнтованою площею 0,05
га ним посаджений город з багаторічними рослинами, а також побудований
одноповерховий будинок площею 6 х 4 м, де він постійно проживає. На початку
травня 2006 року він звертався до Гурзуфської селищної ради з заявою про
передачу у власність спірної земельної ділянки, та також 16 травня 2006 року
уклав договір з ТОВ „ЮБК-Експерт-Сервіс” на виконання робіт, пов'язаних з
оформленням земельної ділянки. Однак, 09 жовтня 2006 року йому стало відомо, що
рішенням № 34 6-ї сесії 5-го скликання Гурзуфської селищної ради від 03 жовтня
2006 року займана ним земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3., а 08
листопада 2006 року останньому виданий державний акт на право власності на
земельну ділянку. Він вважає, що прийняте Гурзуфською селищною радою рішення та
виданий державний акт є незаконними та підлягають скасуванню, тому що
відповідно до положень п. 3 ст. 116 ЗК України він, як користувач земельною
ділянки, має першочергове право на її приватизацію. Крім того, Гурзуфська
селищна рада, знаючи про те, що він користується спірною земельною ділянкою, не
повідомила його про прийняте рішення.

Вимоги мотивовані тим, що вказана земельна ділянка могла бути виділена лише
Тобто прийняття рішення та видача держакту здійснено у порушення ст. 42
Земельного Кодексу України.

Відповідачі проти позову заперечували, так як ніяких порушень законодавства
при прийнятті рішення Ялтинської міської ради та видачі держакту допущено не
було.

Розглянувши матеріали справи у межах заявлених вимог, вислухавши сторони та
представників сторін, суд вважає, що законних підстав для задоволення позову
немає.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.30 рішення № 20, 45-ї сесії
Ялтинської міської ради 23 скликання від 01 березня 2002р., ОСОБА_4. та іншим
співвласникам житлового будинку в загальну спільну власність передана земельна
ділянка загальною площею 0,2988 га для обслуговування жилого будинку та
господарських споруд за адресою: АДРЕСА_3
15 жовтня 2006р. йому був виданий держакт на право приватної власності
на цю ділянку.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 42 Земельного Кодексу України, у разі
приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна
ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких
розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Тобто у цьому
випадку йде мова про право передачі земельній ділянки, а не про обов'язок
зробити це.

Крім
того, позивачем не надано жодного доказу, який свідчить про те, що будинок за
адресою: м. Ялта, вул. Войкова, 3 приватизований, відповідні клопотання з цього
приводу не заявлялися.

Посилання позивача на ст. 42 Земельного Кодексу України є необґрунтованим,
так як стосується прав на земельну ділянку об'єднання власників
багатоквартирного жилого будинку, а не окремого громадянина.

Ст. 83 Земельного Кодексу України встановлено, що у комунальній власності
перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та
державної власності.

Відповідно до ст. 118 Земельного Кодексу України, передача земельної
ділянки громадянину у власність відноситься до компетенції органу місцевого
самоврядування.

На час, коли Ялтинською міською радою було прийняте оскаржуване рішення та
був виданий державний акт на земельну ділянку, діяло Положення «Про порядок
встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового
фонду та надання їх у спільне користування або спільну сумісну власність
земельних ділянок для спорудження житлових будинків», що було затверджене
наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Державного комітету
України у справах містобудування і архітектури, Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству та Фонду державного майна за № 31/30/53/396
від 05 квітня 1996р.

Відповідно до п. 2.4. Положення межі земельних ділянок прибудинкових територій встановлюються за проектами
відведення цих ділянок відповідно до затверджених у встановленому порядку норм
і проектно-технічної документації. Затверджений відповідними органами місцевого
самоврядування за місцем розташування цих ділянок проект поділу території
мікрорайону (кварталу), групи будинків є підставою для розробки проектів
відведення земельних ділянок прибудинкових територій будинку (будинків) цього
мікрорайону (кварталу).

Прибудинкова територія біля будинку АДРЕСА_3, не визначалася.

Таким чином, ОСОБА_4. законно реалізував своє право на земельну ділянку, що
встановлено ст. 116 Земельного Кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем не надано доказів, підтверджуючих незаконність прийняття
рішення Ялтинської міською радою та держакту, позов не може бути задоволений.

Суд також не вважає, що строк звернення до суду позивачем є пропущеним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 42, 83, 116, 118 Земельного
кодексу України, ст.ст. 60, 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1до Ялтинської міської ради, ОСОБА_2, третій особи Ялтинського
управління земельних ресурсів про визнання державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку та рішення Ялтинської міської ради недійсними -
задовольнити.

Скасувати рішення № 31 4-ї сесії 24 скликання Ялтинської міської ради, від
11 липня 2002 р. про затвердження проекту відводу і передачі ОСОБА_2. у
власність земельну ділянку площею 0,0042 га для будівництва і обслуговування
індивідуального гаражу.

Визнати недійсним державний акт серії КМ № 047893 на право власності на
земельну ділянку, від 08 вересня 2002 р., розташовану поАДРЕСА_1, виданий на
ім'я ОСОБА_2для будівництва і обслуговування індивідуального гаражу.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя