код суду 2702
справа №2-3001/06
справа №2-514/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007
року                                                                           Гагарінський
районний суд

міста
Севастополя

У
складі: головуючого судді Бессараб Л.М. при секретарі      Трігуб Г.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «КЛЕОПАТРА»
про відновлення на роботі, виплаті заборгованості по заробітній платі, суми за
вимушений прогул і відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ

Позивачка
звернулася до суду 30 березня 2006 з позовом до відповідача про відновлення на
роботі, виплаті заборгованості по заробітній платі, суми за вимушений прогул і
відшкодування моральної шкоди по тих підставах, що в періоди з 02 березня 1993
року по 19 жовтня 1995 року і з 19 лютого 1996 року по 28 лютого 2006 працювала
у відповідача на посаді чоловічого майстра, а 24 лютого 2006 року керівництво
повідомило її про те, що перукарня буде здана в оренду і їй запропонували
написати заяву про звільнення, що вона робити відмовилася. 27 лютого 2006 року
позивачку повідомили, що вона звільнена, 28 лютого 2006 року позивачеві
подзвонила співробітниця і повідомила про те, що на роботі виставлений пост
озброєної охорони з вказівками не пускати позивачку на роботу, у зв'язку з чим,
цього дня позивачка на роботу вирішила не виходить. 06 березня 2006 року
позивачка отримала поштою трудову книжку, а прийшовши на роботу за розрахунком,
відмовилася його отримувати, оскільки сума не відповідала сумі, що, за її
розумінням, належала до виплати. Згідно формулюванню запису в трудовій книжці
позивачка була звільнена за систематичне невиконання без поважних причин
трудових обов'язків, покладених правилами внутрішнього розпорядку. Вважає своє
звільнення незаконним і просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування
моральної шкоди суму у розмірі 10 000 грн, мотивуючи тим, що випробувала
сильний стрес і матеріальні труднощі, оскільки одна виховує малолітню дитину.
Крім того, не отримувала заробітну плату з 2000 року і просить стягнути з
відповідача 14 441 грн 28 коп. Не згодна з остаточним розрахунком у розмірі 353
грн 28 коп і вважає, що розрахунок повинен складати суму 703 грн 28 коп. Крім
того, просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у розмірі 248
грн 50 коп.

У судовому засіданні позивачка і її представник позовні
вимоги уточнили і просять стягнути з відповідача суму за вимушений прогул за
період з листопада 2006 року по червень 2007 року - у розмірі 6 135 грн, суму
заборгованості по заробітній платі у розмірі

4 441 грн 28 коп і в рахунок відшкодування
моральної шкоди 10 000 грн, а всього - 20 576 грн 28 коп. Доповнили позовні
вимоги і просять відмінить дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оголошеної
позивальниці 11 лютого 2006 року за відмову обслужити клієнта, мотивуючи в цій
частині свої вимоги тим, що клієнтові було відмовлено з поважної причини,
оскільки у ОСОБА_1 на цей час був записаний інший клієнт. У своїх поясненнях
ОСОБА_1 також вказала, що отримувала щомісячну заробітну плату в середньому у
розмірі 300 грн, а в літні місяці - близько 500 грн, розмір заробітної плати
залежав від виручки. Заробітну плату отримувала наявними щодня, тому у
відомостях не розписувалася.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що звільнення позивачки вважають
законним і обґрунтованим. Крім того, пояснив, що позивачка достовірно знала про
наявність догани, оскільки власноручно писала пояснення, і, крім того,
позивачкою пропущений термін для оскарження дисциплінарного стягнення. Крім
того, ОСОБА_1 зробила прогул, що є грубим порушенням, за що і була звільнена з
підприємства. Також пояснив, що робота в перукарні має свою специфіку, коли
майстри самі виплачують собі щодня заробітну плату, частина якої йде на оплату
обов'язкових відрахувань, про що всі співробітники розписуються у відомості.
Ніякій заборгованості по заробітній платі з 2000 року у відповідача перед
позивачкою немає. Проти задоволення позову заперечує.

Свідок ОСОБА_2 в
судовому засіданні пояснила, що працювала на підприємстві відповідача до
листопада 2004 року. Нічого по обставинах, пов'язаних із звільненням позивачки
пояснити не може. За час її роботи ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності
не притягувалася.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що працює разом з позивачкою протягом 9 років. Про
обставини звільнення позивальниці свідкові відомо тільки із слів самої
позивачки. Робота в перукарні здійснюється позмінно, стверджує, що в січні 2006
року позивачка не здійснювала прогулу, так як працювала в одну зміну з
позивачкою. Заробітну плату співробітники отримують у розмірі 50% від виручки,
більш по обставинах справи не пояснювала.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що графік роботи на
підприємстві складався один раз в 6 місяців, заробітну плату отримували 2 рази
на місяць. Підприємство має три перукарні, які свідок відвідує двічі в день,
контролюючи роботу співробітників. При здійсненні дисциплінарної провини
співробітникам пропонується написати пояснення, але, як правило, всі
відмовляються. В кінці кожного робочого дня свідок повертала співробітникам 50%
від виручки під розпис в зошиті. При складанні акту про прогул ОСОБА_1 свідок була
присутня особисто і писала доповідь. На наступний після прогулу день свідок
запропонувала ОСОБА_1 написати пояснення, але ОСОБА_1 відмовилася.

Вислухавши учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи
і представлені суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають по наступних підставах.

Судом встановлено, що позивачка працювала в перукарні ТОВ
«Клеопатра» чоловічим
майстром. Згідно представленої в судове засідання копії заяви, позивачка з 2001
року працювала на півставки. З пояснень самої позивачки і свідків судом
встановлено, що щомісячно позивачка отримувала заробітну плату у розмірі 300
грн, а в літній період - близько 500 грн. Таким чином, її доводи про те, що
вона не отримувала заробітну плату з 2000 року спростовуються її ж поясненнями
про те, що заробітну плату вона отримувала, але не по відомості. Отримання
позивачкою заробітної плати підтверджується також інформацією про обов'язкові
відрахування до Пенсійного фонду -а.с.86-90 і поясненнями всіх допитаних в
судовому засіданні свідків, а, отже задоволенню не підлягає. В судовому
засіданні встановлено, що Наказом від 20 жовтня 2005 року на ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання трудових обов'язків, а
саме-   відмови провести стрижку
чергового клієнта.   З пояснень ОСОБА_1

встановлено, що
вона дійсно відмовилася проводить стрижку ОСОБА_5, але на це були поважні
причини, доказів наявності яких ОСОБА_1 суду не представила. Крім того, на
копії вказаного наказу самою позивачкою зроблені власноручні зауваження і
виражена незгода з наказом, що свідчить про те, що про його наявність ОСОБА_1
знала достовірно, проте, у встановлений законом, а именно-ст.233 КЗпП України
3-х місячний термін не звернулася за його оскарженням. Також ОСОБА_1 не був
оскаржений Наказ від 11 лютого 2006 року про притягнення її до дисциплінарної
відповідальності за прогул, здійснений нею 19 січня 2006 року, а її пояснення
про те, що вона не знала про його існування спростовуються актами про відмову
ОСОБА_1 дати письмові пояснення причини своєї відсутності на роботі і
поясненнями свідка ОСОБА_4. Крім того, дані про наявність такої догани і такого
дисциплінарного стягнення містяться в тексті Наказу про звільнення ОСОБА_1 від 28 лютого
2006 року, який позивачка оскаржила, звернувшись до суду з позовом ЗО березня
2006 року, що також говорить про те, що про наявність такого дисциплінарного
стягнення їй було достовірно відомо. Отже, в цій частині позовні вимоги також
задоволенню не підлягають. Здійснення позивачкою прогулів, за які вона була
звільнена Наказом №10 від 28 лютого підтверджується доповідь адміністратора
ОСОБА_4 від 19 січня 2006 року і від 29 січня 2006 року, а також Актами від 10
лютого 2006 року і від 21 лютого 2006 про відмову від пояснень, Актами про
відсутність на роботі від 19 січня і 29 січня 2006 року. Згідно СТ 151 Кзпп
України, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення на
працівника не буде накладено нове дисциплінарне стягнення, він вважається
таким, що не має стягнень. Оскільки ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної
відповідальності в жовтні 2005 року, а другий раз - в лютому 2006 року, тобто
протягом року другий раз, то її звільненні по ч.3 ст. 40 Кзпп України суд
вважає правильним і відповідним вимогам ст147 КЗпП України, згідно якої, за
порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосоване одне
стягнення - догана або звільнення, а отже, і звільнення по ч. З ст.40 Кзпп
України є обгрунтованим. З урахуванням перерахованих підстав і тих обставини,
що позивачка не є самотньою матір'ю по вихованню малолітньої дитини ОСОБА_6,
оскільки полягає з 20 квітня 2006 року в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 суд
приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відновлення позивачки на
роботі на посаді перукаря ТОВ «Клеопатра» задоволенню не підлягають. Оскільки
позовні вимоги в частині стягнення суми за вимушений прогул і моральної шкоди є
похідними від вимог про відновлення на роботі, то вони також не підлягають
задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 147, 151, ч.3 ст 40 Кзпп України, ст.Ю, 12,
79, 179, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду міста
Севастополя через Гагарінський районний суд міста Севастополя шляхом подачі
протягом 10 днів після оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подачі після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з її копіями.