АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-8407/2007                                                               Головуючий
1 інстанції Скрипник К.О.
Категорія 44                                                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26 грудня 2007
року

Колегія суддів
судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого
судді                                                       Петренко
І.О.

суддів                                                                            Приходченко
А.П., Лаченкової О.В.

при секретарі                                                               Шило
С.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27
липня 2007 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третейського судді ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсною
довіреності та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007
року позивач звернувся до суду з позовом і просив постановити рішення, яким
визнати недійсною третейську угоду від 12 грудня 2005 року укладену між ОСОБА_5
та ОСОБА_6. У липні 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 були доповнені і уточнені.

В обґрунтування
них позивач вказував на те, що 20 травня 2007 року йому стало відомо про те, що
належний йому на праві приватної власності будинок, який розташований в
АДРЕСА_1 було продано ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу домоволодіння. Цей
договір було підписано від його , ОСОБА_1 імені , ОСОБА_6 , який діяв на
підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Харківського
нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованої в реєстрі за №1126 від 24 жовтня
2005 року. 12 грудня 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали
третейську угоду та передали спір на розгляд третейського суду. Рішенням
третейського суду від 17 січня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено та
визнано дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння від 05 грудня 2005 року
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Позивач стверджує, що ніякого ОСОБА_6 він не
знає та ніякої довіреності на його ім'я не давав. Крім цього, позивач подав
заяву про забезпечення позовних вимог.

Ухвалою
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2007 року заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду від 27 липня 2007
року.

Вислухавши
учасників процесу , вивчивши законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали
та доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає , що апеляційну скаргу
слід відхилити , а ухвалу суду залишити без змін за наступними підставами.

Як вбачається з
матеріалів справи позивач ставить питання про визнання недійсними довіреності
від 24 жовтня 2005 року та витребування майна , а саме домоволодіння АДРЕСА_1
із чужого незаконного Справа по суті не розглядалася .

Відповідно до
вимог ст. 151 ЦПК України ( в редакції 2004 року) суд за заявою осіб , що
беруть участь у справі , може вжити заходів забезпечення позову і вирішення
питання про таке забезпечення допускається на будь-якій стадії розгляду справи,
а ст. 152 ЦПК України вказує на можливі види забезпечення позову.

Відповідно до
положень ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів
мірними із заявленими позивачем вимогами і данні положення законодавства були
витримані при вирішенні питання оскаржуваною ухвалою.

Суд правильно та обґрунтовано до вирішення справи по
суті розглянув заяву про прийняття заходів забезпечення позову і на час
розгляду даної справи в апеляційному суді підстав для скасування такого
забезпечення підстав немає.

Доводи ,
наведені в апеляційній скарзі про те , що заява про накладення арешту на спірне
домоволодіння не була обгрунтована ,а суд в своїй ухвалі не вказав підстави для
накладення такого арешту , самі по собі не можуть бути засадою для скасування
ухвали , як і не можуть бути такими засадами посилання на окремі порушення
порядку звернення позивача до суду , оскільки самі порушення норм
процесуального права у відповідності до положень ч.3 ст. 309 ЦПК України, не
можуть бути підставою для скасування або зміни рішення ( ухвали) , якщо ці
порушення не призвели до неправильного вирішення справи. Решта посилань в
апеляційній скарзі стосується питань , які повинні бути судом вивчені при
розгляді справі по суті , а тому не можуть бути підставою про скасування ухвали
про забезпечення позову та задоволення апеляційної скарги.

На підставі вище
викладеного , керуючись ст.ст. 303,307,312,314,315,317,319 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до Верховного Суду України .