Справа №2-70/2007р.
РІШЕННЯ

Іменем
України

30 травня 2007 року                                                                                                             м.
Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Чернієнка С.А.

при секретарі Євтушенко М.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1

та її представника ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_2

та її представника ОСОБА_4,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на земельну ділянку та про усунення порушення
цього права, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та до Очаківської
міської ради Миколаївської області про визнання недійсними рішень останньої
щодо передачі земельної ділянки у власність і щодо затвердження технічної
документації з землеустрою та про визнання недійсними державних актів про право
власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2006 року ОСОБА_1 звернулася до Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила зобов'язати
відповідачку знести сараї літ. "М" та "Л" домоволодіння
АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що спірні сараї, які збудувала
ОСОБА_2 без дозволу і згоди ОСОБА_5, розташовані на земельній ділянці, що
належить їй (позивачці) на праві власності та перейшла до неї у власність після
смерті ОСОБА_5. Крім цього, зазначені сараї збудовані не у місцях, де їх
побудова дозволена рішенням виконкому Очаківської міської ради, тому є
самовільно зведеними спорудами і підлягають зносу.

В подальшому ОСОБА_1 доповнила свій позов вимогами зверненими до ОСОБА_6 та
Очаківської міської ради - просила суд зобов'язати виконком Очаківської ради
внести зміни до його рішення № 381 від 26.10.1993 року в частині надання
ОСОБА_5 земельної ділянки з 505 кв.м. на 253 кв.м., внести зміни до державного
акту, виданого ОСОБА_5 від 30.10.1993 p., змінивши розмір земельної ділянки з 268 кв.м. на 253 кв.м., а також
визнати за нею (Ряпосовою) право власності на зазначену земельну ділянку.

Ці вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що рішенням Очаківського
міськвиконкому № 10 від 12.07.1958 р. ОСОБА_7 було надано земельну ділянку
розміром 505 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва жилого будинку.
Рішенням суду від 14.08.1963 р. та рішенням Очаківського міськвиконкому № ЮЗ
від 15.05.1964 р. цю земельну ділянку було розділено між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в
рівних частках. Право на земельну ділянку, що належала ОСОБА_7, після купівлі у
нього ОСОБА_5 належної йому частини будинку та господарських споруд перейшло до
ОСОБА_5. Таким чином, ОСОБА_5 рішенням Очаківського міськвиконкому № 381 від
26.10.1993 р. мало бути відділено у власність земельну ділянку розміром 253 кв.
м., а не 268 кв.м., відповідно після прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5,
до неї мала перейти у власність земельна ділянка у розмірі 253 кв.м., а, не у
розмірі 268 кв.м..

Під час розгляду справи відповідачка ОСОБА_6 звернулася до Очаківського
міськрайонного суду Миколаївської області із зустрічними позовними заявами, в
яких просила скасувати рішення виконкому Очаківської міської ради № 381 від
26.10.1993 року в

2

частині
передачі ОСОБА_5
у приватну власність земельної ділянки у розмірі 0,0505
га для обслуговування жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та
рішення Очаківської міської ради № 25 від 21.12.2005 року в частині
затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного
акту, який посвідчує право власності позивачки на земельну ділянку розміром
0,0237 га для обслуговування зазначеного вище жилого будинку, а також визнати
незаконними державні акти на право власності на землю, що видані на підставі
цих рішень.

Пізніше ОСОБА_6 уточнила свої вимоги - просила визнати зазначенні вище
рішення та державні акти недійсними.

Свої вимоги відповідачка обґрунтовувала тим, що виконкомом Очаківської
міської ради не враховано під час прийняття рішення про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на цю
ділянку тієї обставини, що на частині цієї ділянки знаходяться сараї літ.
"М" та "Л", які побудовані нею на підставі дозволу,
наданого виконкомом Очаківської міської ради, та, які є її власністю. Таким
чином, зазначені сараї, що нею було збудовано до передачі земельної ділянки у
власність ОСОБА_5, опинилися на цій земельній ділянці.

У зв'язку з порушенням позовної давності звернення до суду з вимогами про
визнання недійсними рішення виконкому Очаківської міської ради № 381 від
26.10.1993 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки, а також
державного акту, виданого на підставі цього рішення, ОСОБА_2 просила її
поновити, пославшись як на причини порушення позовної давності на те, що
дізналася про існування цих рішення та державного акту лише у 2006 році.

У судовому засіданні позивачка, не визнавши зустрічного позову відповідачки
підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала - просила у його
задоволенні відмовити та підтримала свої позовні вимоги, які просила
задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази, що
надані сторонами, суд дійшов наступного.

12 липня 1958 року ОСОБА_7 рішенням виконкому Очаківської міської ради
виділено у користування для будівництва жилого будинку земельну ділянку площею
505 кв.м. АДРЕСА_1.

22 квітня 1965 р. вул. Польову у м. Очакові Миколаївської області перейменовано
на вул. Шамборського.

На підставі дозволу, наданого рішенням виконкому Очаківської міської ради №
182 від 28.06.1988 р., на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, що перебувала
у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_5, першою у 1988 році побудовані
сараї, позначені у технічному паспорті літерами "Л" та "М",
на які вона набула право власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла і все її майно успадкувала ОСОБА_1.

Ці обставини встановлені рішеннями Очаківського міськрайонного суду
Миколаївської області від 08.11.2006 p., що
набрало законної сили 23 січня 2007 року та від 20.03.2007 року, що набрало
законної сили 31 березня 2007 року, в яких брали участь ті самі особи, і тому
відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України
не потребують доказування.

Як вбачається з рішення постійної сесії у м. Очакові народного суду
Миколаївського району Миколаївської області від 14 серпня 1963 року, АДРЕСА_1
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на зазначеній земельній ділянці побудовано жилий будинок та
господарські споруди, які цим рішенням розділено між співвласниками, та що,
згідно встановленого судом порядку поділу спільного майна, у власність ОСОБА_2
перейшли 47/100 частки жилого будинку, а також погріб, 1/2 частка огорожі, 1/2
частка басейни, 1/2 частка вбиральні і 1/3 частка сараю, а у власність ОСОБА_7
- 53/100 частки жилого будинку, а також 2/3 частки сараю, 1/2 частка басейни,
1/2 частка   басейни,   1/2
частку   забору   та
1/2   частка   вбиральні.
Порядок   користування

3

співвласниками
домоволодіння земельною ділянкою, відділеною для його будівництва, цим рішенням
суду не встановлювався.

13 жовтня 1964 року ОСОБА_7 продав ОСОБА_5, належні йому на той час
споруди, зокрема 53/100 частки жилого будинку, а також сарай, басейну, 1/2
частку вбиральні та 1/2 частку огорожі, що підтверджується копію цього
договору.

Після розділу ОСОБА_7 у судовому порядку будинку та господарських споруд,
Очаківським міськвиконкомом за заявою ОСОБА_7 було прийнято рішення № 103 від
15.05.1964 р. про поділ між ними земельної ділянки, відділеної для будівництва
будинка АДРЕСА_1, у рівних частках, що підтверджується копією цього рішення.

Однак, з технічної документації, що надана суду сторонами, неможливо
зробити висновок про те, що це рішення сторонами було реалізоване, тобто, що
встановлювалися в натурі на місцевості межі земельної ділянки згідно цього
поділу і якщо так, то де вони проходили.

Відповідно до законодавства, що діяло на той час та регульовало земельні
відносини в частині виділення земельних ділянок для будівництва житлових
будинків індивідуальним забудовникам (розділ ІІІ Постанови Ради Міністрів УРСР
№ 514 від 30.04.1958 p.), земельні ділянки для цих цілей не надавалися
забудовникам у власність, а передавалися у безстрокове користування.

Враховуючи зазначене вище, слід вважати, що земельна ділянка на час
будівництва сараїв позначених у технічному паспорті літерами "Л" та
"М" (1988 рік) перебувала у спільному безстроковому користуванні
ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу (далі - ЗК) УРСР 1970 року
особи, яким будинок належить на праві спільної власності, користуються
земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається
співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на
будинок.

Таким чином, на момент винесення виконкомом Очаківської міської ради
рішення № 182 від 28.06.1988 p., яким надано дозвіл на будівництво сараїв літ.
"Л" та "М", земельна ділянка, розташована АДРЕСА_1,
перебувала у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які вправі були встановлювати
порядок користування нею на свій розсуд.

Та обставина, що ОСОБА_5 спостерігала процес будівництва сараїв літ.
"Л" та "М" і як під час їхнього будівництва, так і після
нього, за свого життя не висувала ОСОБА_2 жодних претензій з приводу цього, свідчить
про те, що між ними склався такий порядок користування спільною земельною
ділянкою, за яким тією її частиною, що на ній побудовані ці сараї,
користувалася ОСОБА_2.

Враховуючи те, що спірні сараї побудовані ОСОБА_2 на підставі дозволу
наданого виконкомом Очаківської міської ради, на тій частині земельної ділянки,
якою на час їх будівництва (1988 рік) користувалася саме вона, а не ОСОБА_5, у
технічному паспорті відсутня інформація про те, що вони збудовані з порушення
встановлених законодавством норм і правил, суд не вбачає підстав, для ухвалення
рішення про їх знесення за вимогою ОСОБА_1, оскільки будь-яких прав ОСОБА_5
правонаступницею якої є ОСОБА_1, ОСОБА_2 будівництвом цих споруд порушено не
було.

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що спірні сараї були збудовані не чітко
у тому місці, яке зазначено у плані їхнього будівництва, затвердженого
міськвиконкомом, та не відповідають розмірам зазначеним у ньому, а також на
вказівку у рішенні виконкому про те, що у такому випадку будівництво є
самовільним і підлягає знесенню, не заслуговує на увагу, оскільки право
вимагати знесення споруд лише з цих підстав, відповідно до ст. 105 Цивільного
кодексу (далі - ЦК) УРСР, що діяв у 1988 році, належить виключно виконкому
відповідної ради.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 про знесення сараїв позначених у технічному
паспорті літерами "Л" та "М" є необгрунтованою і не
підлягають задоволенню.

26 жовтня 1993 року виконкомом Очаківської міської ради винесено рішення №
381 про передачу ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки розміром 0,0505
га для

4

обслуговування
жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, тобто усієї земельної
ділянки, яка знаходилася у спільному безстроковому користуванні ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, що підтверджується витягом з цього рішення.

30 жовтня 1993 року, на підставі зазначеного рішення виконкомом Очаківської
міської ради видано державний акт на посвідчення права власності ОСОБА_5 на
земельну ділянку розміром 0,0268 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на
землю під № 1052, що підтверджується копією цього акту.

З зазначеного акту та технічного паспорту на жилий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що на частині земельної ділянки, яку було
передано ОСОБА_5 розташовані сараї "Л" та "М", що належать
ОСОБА_2.

Таким чином, виконком Очаківської міської ради передав у приватну власність
ОСОБА_5 частину земельної ділянки, яке перебувала у користуванні ОСОБА_2

Відповідно до ч. 7 ст. 17 ЗК України 1990 року, у редакції, що діяла на
момент передачі у власність ОСОБА_5 зазначеної земельної ділянки, передача у
власність громадянам земельних ділянок, що перебувають у користуванні інших
громадян, мала провадиться місцевими Радами народних депутатів лише після вилучення
їх у порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Враховуючи те, що у власність ОСОБА_5 було передано частину земельної
ділянки, яка на законних перебувала у користуванні ОСОБА_2, рішення виконкому
Очаківської міської ради № 381 від 26.10.1993 р. в частині її передання є
неправомірним та таким, що порушує право ОСОБА_2 на користування частиною
земельної ділянки, на якій розташовані належні їй на праві власності споруди.

З огляду на те, що про існування цих документів ОСОБА_2 стало відомо лише у
2006 році, суд вважає поважними причини пропущення нею позовної давності і її
вимоги про визнання недійсними зазначених рішення міськвиконкому та державного
акту такими, що підлягають задоволенню на підставі п. "г" ч. 2 ст.
152 та ч. 1 ст. 155 ЗК України, а також ч. 5 ст. 267 ЦК України,
які діють у теперішній час.

Виходячи з викладеного, з підстав, передбачених п. "г" ч. 2 ст.
152 та ч. 1 ст. 155 ЗК України, підлягають задоволенню й вимоги ОСОБА_2 про
визнання недійсними рішення Очаківської міської ради № 25 від 21.12.2005 року в
частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання
державного акту, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
розміром 0,0237 га для обслуговування зазначеного вище жилого будинку та
державний акт, що виданий на його підставі, оскільки відповідно до ст. 1218
чинного ЦК України, до складу спадщини входять лише ті права і обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно, позов ОСОБА_1 про покладення на виконком Очаківської ради
обов'язків з внесення змін до його рішення № 381 від 26.10.1993 року в частині
надання ОСОБА_5 земельної ділянки з 505 кв.м. на 253 кв.м., внесення зміни до
державного акту, виданого ОСОБА_5 від 30.10.1993 p., а
також визнання про за нею права власності на зазначену земельну ділянку не
підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 судові витрати, що їх понесла остання у зв'язку із зверненням
до суду з зустрічним позовом, а саме: судовий збір у розмірі 111 грн. 48 коп.
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цієї справи у розмірі
30 грн., сплата яких ОСОБА_2 підтверджується відповідними квитанціями.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,60,61, 79, 81, ч.1 ст. 88,
ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

5

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати недійсними рішення виконкому Очаківської міської ради № 381 від
26.10.1993 року в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної
ділянки у розмірі 0,0505 га для обслуговування жилого будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, рішення Очаківської міської ради № 25 від 21.12.2005 року в
частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання
державного акту, який посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
розміром 0,0237 га для обслуговування зазначеного вище жилого будинку.

Визнати недійсними державний акт, виданий 30 жовтня 1993 року на підставі
рішення виконкому Очаківської міської ради № 381 від 26.10.1993 року на
посвідчення права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю під № 1052, а також державний акт серії ЯБ №
826996, виданий 10.01.2006 року, на підставі рішення Очаківської міської ради №
25 від 21.12.2005 року на посвідчення права власності ОСОБА_1 на земельну
ділянку, розташовану за зазначеною вище адресою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових
витрат- 141 (сто сорок одну) гривню 48 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області
через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом двадцяти
днів з дня подання заяви про його оскарження, що має бути подана протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про
його оскарження, у разі подання цієї заяви - після закінчення строку на подання
апеляційної скарги на рішення, а у разі подання останньої - відразу після
закінчення апеляційного розгляду справи.