Справа № 2-57     2007
Королівський районний суд м.Житомира в складі:
судді Кочетова Л.Г., при секретарях Якобчук Г.В., Кузнєцовій А.В., Бортоховій
Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до відділу ДВС Корольовського РУЮ м.Житомира,
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
звернулася до суду з зазначеним позовом в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої дитини і в обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що
рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 19.05.2003 року поділено
майно -квартира АДРЕСА_1, яка належала їй, її дитині та ОСОБА_3 на праві власності, право власності на квартиру визнано за
ОСОБА_3., з ОСОБА_3 на її користь та користь неповнолітньої дитини
стягнута компенсація їх частки в сумі 33174 грн., за які вона мала намір
придбати квартиру для їх проживання.

2003
року було відкрите виконавче провадження по виконавчому
листу про стягнення з ОСОБА_3 компенсації
частки. Постановою держвиконавця від 17.03.2004 року було накладено
арешт на майно відповідача - зазначену квартиру. Постановою держвиконавця  від
01.10.2004  року  арешт
з  квартири  був
знятий,  внаслідок  чого

2004
року ОСОБА_3. цю квартиру продав. Ні на момент зняття
арешту, ні на даний час рішення суду не виконане. Невиконанням вказаного
рішення їй та її дитині спричинена матеріальна шкода, що виразилась в тому, що
на даний час втрачена можливість його виконання і зросли ціни на житло.
Матеріальну шкоду оцінює на суму 70000 грн. Крім того, внаслідок невиконання
рішення вона мала душевні переживання, вона та її дочка позбавлені можливості
придбати житло, вимушені наймали квартиру, що призводить до додаткових
матеріальних витрат і потребує додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральну шкоду оцінює на суму 30000 грн. просить стягнути дані суми з
відповідача.

В ході розгляду
справи відповідач був замінений на Корольовський відділ ДВС Житомирського МУЮ в зв"язку з
реорганізаційними змінами, в якості співвідповідача був притягнутий
ОСОБА_3.

В судовому
засіданні позивач та її представник позов підтримали з тих самих підстав. <

Представник
відповідача - ДВС в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відділ ДВС не є правонаступником
первісного відповідача, тому вважає, що провадження у справі підлягає
закриттю.

Відповідач
ОСОБА_3. в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце слухання справи.

Третя особа
Куліда О.В.. в судовому засіданні проти позову заперечив і пояснив, що ним був
накладений арешт на зазначену квартиру. На момент зняття цього арешту виконавче
провадження знаходилось в проваджені іншого виконавця, оскільки він був у
відрядженні. 04.10.2004 року він по поверненню з відрядження наклав арешт на
1/3 частину цієї квартири.

Третя особа
Лісовець Л.В. пояснила, що 30.09.2004 року вона отримала скаргу ОСОБА_3 на
незаконний арешт квартири. До скарги була прикладена довідка БТІ, з

2

якої вбачалося, що ОСОБА_3 належить лише 1/3 частина
квартири. В зв"язку з цим 01.10.2004 року нею було винесено постанову про
звільнення з-під арешту майна боржника. Оскільки це була п"ятниця, то вона
не встигла накласти арешт на частину квартири, що належить ОСОБА_3 На
запитання, чому нею не була здійснена перевірка,
кому фактично належить квартира конкретної відповіді не надала.

Судом встановлено наступне.

Рішенням
Корольовського районного суду м.Житомира від 19.05.2003 року поділено майно -
квартира АДРЕСА_1, яка належала позивачу, її дитині та ОСОБА_3 на праві
власності, право власності на квартиру визнано за ОСОБА_3, з ОСОБА_3 на користь
позивача та їх неповнолітньої дитини стягнута компенсація їх частки в сумі
33174 грн. (а.с. 6).

За дані кошти
позивач мала намір придбати собі та своїй дитині квартиру, що встановлено з її
пояснень.

21.07.2003 року було відкрите виконавче провадження по
виконавчому листу про

стягнення
з ОСОБА_3 компенсації частки (а.с. 7).

Постановою
держвиконавця від 17.03.2004 року було накладено арешт на майно відповідача -
зазначену квартиру (а. с. 8).

30.09.2004 року
ОСОБА_3. звернувся зі скаргою на незаконність накладення

арешту на квартиру з тих підстав що він є власником лише частини квартири
(а.с. 10).

Постановою держвиконавця
від 01.1 (/.2004 року ,без проведення належної перевірки вказаних підстав,
арешт з квартири був знятий (а.с. 9), внаслідок чого 04.10.2004 року ОСОБА_3.
цю квартиру продав, що підтверджується довідкою БТІ (міститься в матеріалах
виконавчого провадження).

Ні на момент
зняття арешту, ні на даний час рішення суду не виконане, що вбачається з
пояснень сторін.

Постановою Начальника ВДВС Житомирського обласного управління юстиції дії держвиконавців
Куліда О.В. та Лісовець Л.В. визнані такими, що не відповідають вимогам закону
(а.с. 13-14).

Внаслідок
невиконання вищевказаного рішення позивачу та її неповнолітній дочці спричинена
моральна шкода, що виразилась в тому, що протягом тривалого часу позивач з
дочкою мають душевні переживання, були позбавлені можливості придбати власне
житло, чим були порушені їх життєві плани, вимушені наймати житло, що потребує
додаткових матеріальних затрат і вимагає додаткових зусиль для організації
свого життя.

Тривале
невиконання судового рішення стало можливе внаслідок безпідставного зняття
арешту з квартири ОСОБА_3, так як цей захід міг повністю забезпечити виконання
рішення.

Ця дія сталася
внаслідок умисного введення в оману працівників ДВС ОСОБА_3, оскільки
останньому було достовірно відомо, що він є єдиним власником спірної квартири
та неналежного виконання своїх обов'язків працівниками виконавчої служби, що
виразились в тому, що на наступний день після отримання скарги ОСОБА_3, без
будь-якої перевірки зазначених в ній підстав, була винесена постанова про
зняття арешту з квартири і лише після її продажу були вчинені дії, направлені
на арешт тієї частки квартири, яка за твердженням скаржника належала йому.

Згідно з ст.
1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана особі неправомірними діями або бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Оскільки моральна шкода завдана діями як ОСОБА_3 та працівників

виконавчої служби, проте вина ОСОБА_3 є більшою, оскільки він діяв умисно,
суд

приходить до висновку, що позов в частині стягнення цієї шкоди підлягає
задоволенню в

межах заявлених позовних вимог, з врахуванням ступеню вини кожного, при
цьому з

ОСОБА_3 підлягає стягненню 20000 грн., з виконавчої служби - 10000 грн. в
рівних

частинах на
кожного позивача.

3

Задовільняючи позов в цій частині, суд не бере до уваги пояснення
відповідача, що Корольовський В ДВС Житомирського МУЮ не є правонаступником ВДВ С Корольовського РУЮ, так як новий
відділ створений на матеріальній базі старого відділу, саме в його провадженні
на даний час перебуває вказане виконавче провадження, саме він виконує судові та інші рішення, що віднесені законом до
компетенції старого відділу, а тому саме він і повинен бути відповідачем у справі.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити з таких
підстав.

У відповідності з зазначеним рішенням суду, компенсація частки у спільній
власності на квартиру стягнута з ОСОБА_3, який і повинен її сплатити, рішення з
цього приводу судом постановлене

Обов"язок
по сплаті цієї частки на ДВС перекладений бути не може за відсутністю правових
підстав.

В той же час зростання ціни на житло не є підставою для відшкодування матеріальної
шкоди.

Інших доказів спричинення
матеріальної шкоди суду не надано.

На підставі викладеного, суд, заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2
20000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди, по 10000 (десять
тисяч) гривень кожній.

Стягнути з Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, по 5000
(п"ять тисяч) гривень кожній.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідствністю.

Стягнути з ОСОБА_3, Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА в Житомирській області витрати з інформаційно-технічного забезпечення
для Корольовського районного суду м.Житомира: з ОСОБА_3 5
гривень, Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ 2 гривні 50 копійок, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 11 гривень 25 копійок з кожної.

Стягнути на рахунок держави державне мито з ОСОБА_3 - 5 гривень 67 копійок, з Корольовського відділу державної виконавчої
служби Житомирського міського управління
юстиції - 2 гривні 83 копійки, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - по 350 гривень з
кожної.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд
м.Житомира протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.