РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20"
липня 2007 року                                                                            м.  Хмельницький

Колегія судців
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Варвус
Ю.Д.,  Ващенка С. Є. при секретарі
Курдзіль М. В.

з участю:
апелянта ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3 розглянула
у    відкритому    судовому
засіданні   справу  № 22ц-1312 за   апеляційною скаргою ОСОБА_1 (ОСОБА_2) на
рішення Нетішинського міського   суду
від   30
травня   2007   року
за   позовом  ОСОБА_4
до   ОСОБА_2(ОСОБА_1) про
відшкодування шкоди.

Заслухавши
доповідача,  пояснення апелянти,  виступ адвоката,  перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

встановила:

В
березні 2003 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,  яка сталася 26.12.2002 року з вини ОСОБА_5.

В травні
2003 року ОСОБА_5 в свою чергу звернувся із зустрічними позовними вимогами до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  посилаючись на те,  що в ДТП,  яка сталася 26.12.2002 року є вина також й ОСОБА_4

В червні
2003 року ОСОБА_5 пропав безвісти за обставин,
що давали підставу припускати його загибель,  в зв'язку з чим рішенням Білібінського
районного суду Чукотського автономного округу Російської Федерації від
30.03.2004 року ОСОБА_5. оголошено померлим.

В
зв'язку із цими обставинами Нетішинський міський суд своєю ухвалою від
23.04.2004 року зупинив провадження у справі до визначення кола спадкоємців
ОСОБА_5.

В
березні 2005 року провадження в даній цивільній справі було відновлено,  проте за повідомленням Славутської державної
нотаріальної контори спадщина після смерті ОСОБА_5.,  який мешкав в м.  Славута,
не відкривалась і коло спадкоємців не встановлено.

В квітні
2005 року ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою про заміну первісного відповідача
ОСОБА_5. на належного відповідача - ОСОБА_2,
посилаючись на те,  що ОСОБА_2
перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 і являється власницею автомобіля
„Опель-Вектра" НОМЕР_1,  яким
керував ОСОБА_5 під час ДТП 26.12.2002 року.

Ухвалою
Нетішинського міського суду від 21.03.2007 року постановлено замінити

Головуючий
у першій інстанції - Свіреда І.С.                                      Справа
№22ц - 1312

Доповідач
-Кізюн О.Ю.                                                                          Категорія
№19

відповідача
ОСОБА_5. на належного відповідача ОСОБА_2 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5. про
відшкодування шкоди.

Ухвалою
цього ж суду від 30.05.2007 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_5. до ОСОБА_4
про відшкодування шкоди залишено без розгляду в зв'язку зі смертю позивача і
відсутністю його спадкоємців.

Одночасно
рішенням Нетішинського міського суду від 30.05.2007 року частково задоволено
позовні вимоги ОСОБА_4 і ухвалено стягнути з ОСОБА_2(ОСОБА_1). На користь
ОСОБА_4 1328 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди,  51 грн. судових витрат та 400 грн. витрат на
юридичну допомогу,  а всього 3779 грн. 19
коп.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та
необгрунтованим,  просить його скасувати
і ухвалити нове рішення,  яким в позові
ОСОБА_4 відмовити,  оскільки вона не
учасником ДТП,  а тому не може нести цивільно-правової відповідальності
за заподіяну ОСОБА_4шкоду.

Перевіривши
законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно
положень  ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи,  порушення або неправильне застосування норм
матеріального права.

Так,  судом першої інстанції об'єктивно
встановлено,  що близько 13 год. 20 лютого 2003
року ОСОБА_5,  керуючи належним ОСОБА_2
(ОСОБА_1) автомобілем „Опель
Вектора" НОМЕР_1 по вул.
Незалежності м.  Нетішина,  порушив Правила дорожнього руху і допустив
зіткнення з керованим ОСОБА_4 автомобілем „АУДІ 100" НОМЕР_2.  В результаті зіткнення транспортний засіб
ОСОБА_4 було пошкоджено і згідно висновку автотоварознавчого дослідження
вартість матеріальної шкоди,  заподіяної
ОСОБА_4,  становить 1198 грн. 19 коп.

Одночасно
з матеріалів справи вбачається,  що за
обставинами дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 керував транспортним засобом
на незаконних підставах і постановою судді Славутського міського суду від
20.02.203 року ОСОБА_5. притягнуто до адміністративної відповідальності за  ст.
ст.  124, 122-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України,
даних в п.3 постанови №6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди",  питання про відповідальність за шкоду,  заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки самим джерелам підвищеної небезпеки,  кожного з їх володільців перед іншим з них
вирішується за правилами  ст. 440 ЦК (
1963 року): шкода,  заподіяна одному з
володільців з вини іншого,
відшкодовується винним.  Згідно
роз'яснень,  даних в п.4 цієї ж постанови
під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється особа,  що здійснює експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки на підставі права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших підстав (договору оренди,  довіреності тощо).

Цих
нормативних положень,  якими регулюються
спірні правовідносини,  суд першої
інстанції не застосував і дійшов хибного висновку про те,  що за шкоду,
заподіяну ОСОБА_4винними діями ОСОБА_5. має нести цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_1 як власник джерела підвищеної небезпеки.

За
наведених обставин позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 є безпідставними і не
підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  313,  316,
317,  319 ЦПК України,  колегія судців

вирішила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволити.

Рішення
Нетішинського міського  суду від 30
травня 2007 року скасувати.

В позові
ОСОБА_4 до ОСОБА_2(ОСОБА_1)  про
відшкодування шкоди відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.