РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2007 року                                                                                   м.  Харків

Колегія суддів з
касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі:

·
головуючого: Колтунової А.І.,

·
суддів: Бобровського В.В.,  Кукліної Н.О.,  Маміної О.В.,
Коровіна С. Г.

розглянувши
в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Одеської області від 23 червня 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,  договору міни,  заповіту та виселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  третя особа - ОСОБА_4,  про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

21 лютого 2001 року
ОСОБА_1  звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом,  договору міни,  заповіту та виселення,  посилаючись на те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 її
бабуся - ОСОБА_5,  на підставі нотаріально посвідченого
договору,  подарувала їй свою
квартиру,  розташовану за адресою:
АДРЕСА_1,  Через місяць після укладення цього договору позивачка
переїхала проживати в подаровану квартиру. В зв'язку з тим,  що у її батька - ОСОБА_6 (
сина ОСОБА_5) не було іншого житла,
позивачка дозволила йому вселитися в спірну квартиру. Після смерті
ОСОБА_5 останній залишився проживати в квартирі,  прописався в ній,  подав заяву про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5 до сьомої державної контори та отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом на спірну квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після його
смерті позивачка дізналася,  що
09.01.1996 року ОСОБА_6 уклав договір міни спірної квартири з ОСОБА_2,
переїхав проживати до комунальної квартири,  яка належала ОСОБА_2,
а також склав заповіт на ім'я ОСОБА_4

Відповідачі
позов не визнали,  а ОСОБА_2 звернулась із
зустрічним позовом до ОСОБА_1про визнання договору дарування недійсним.

Зустрічний позов
ОСОБА_1не визнала.

Рішенням
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 21 квітня 2006 року позов ОСОБА_1- задоволено,  в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 -
відмовлено.

Справа №
1084-КС-07                                                       Головуючий
ап. ін ст. : Демченко
О.М.

Суддя доповідач: Маміна О.В.

2

Рішенням
апеляційного суду Одеської області від 23
червня 2006 року
апеляційні скарги ОСОБА_2,  ОСОБА_3
та ОСОБА_4 - задоволені,  рішення Малиновського районного суду м.  Одеси від 21 квітня 2006
року скасовано та постановлено нове рішення,  яким у задоволені позову ОСОБА_1  про визнання недійсними свідоцтва про право
на спадщину за законом,  договору
міни,  заповіту та виселення - відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2
до ОСОБА_1,  про визнання договору
дарування недійсним - задоволено.
Визнано недійсним договір дарування квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1,  укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1

У
касаційній скарзі ОСОБА_1  просить
рішення апеляційного суду Одеської області від 23 червня 2006
року скасувати,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю доповідача,  перевіривши матеріали
справи доводи касаційної скарги,  колегія
суддів приходить до висновку про те,  що
рішення Малиновського районного суду м.
Одеси від 21 квітня 2006 року та апеляційного суду Одеської області від
23 червня 2006 року підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення з
наступних підстав.

Матеріали
справи свідчать про те,  ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором подарувала належну їй однокімнатну
ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
своїй неповнолітній онуці ОСОБА_1
21.10.1994 року ОСОБА_5 померла.

Після її
смерті ОСОБА_6,  який був сином померлої
та батьком позивачки,  скориставшись
тим,  що,
будучи неповнолітньою на час смерті бабусі,  ОСОБА_1не зареєструвала право власності на
спірну квартиру в БТІ,  подав заяву про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до Сьомої державної контори м.  Одеси. А 20.11.1995 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом
на спірну квартиру.

Після
чого 09.01.1996 року
обміняв спірну однокімнатну ізольовану квартиру на 140М000 частин квартири
спільного заселення АДРЕСА_2. А крім
того 25.02.2000 року
склав заповіт на все майно в тому числі і на вказану частину квартири на
користь ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6
помер,  причиною смерті є алкогольна
енцефалопатія.

Після
його смерті позивачка дізналася,  що 09.01.1996 року ОСОБА_6
уклав договір міни спірної однокімнатної ізольованої квартири на кімнату у
комунальній квартирі,  яка належала
ОСОБА_2,  а також склав заповіт на ім'я ОСОБА_4

Згідно  ст.  243 ЦК України ( в ред. 1963 р.) за договором
дарування одна сторона передає іншій стороні майно у власність. Договір
дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Судовим
розглядом встановлено,  що за договором
дарування від 30.03.1994
року ( дублікат,  що має силу оригіналу,  міститься в матеріалах справи (а.с. 4 ) позивачка
ОСОБА_1,  яка на час укладання договору
була неповнолітньою,  через свою матір
ОСОБА_7 прийняла в дар спірну квартиру АДРЕСА_1 від
своєї бабусі ОСОБА_5. Вказаний договір у відповідності із вимогами  ст.  227 ЦК України (в ред. 1963р.) був
нотаріально посвідчений. Невиконання вимог ч. 2  ст.  227
ЦК України ( в ред. 1963 p.) щодо реєстрації
договору в БТІ не є підставою для визнання його недійсним.  Крім того,
неповнолітній вік позивачки є поважною причиною невиконання вказаних
вимог.

За таких
обставин видача свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5
на квартиру АДРЕСА_1 на
ім"я ОСОБА_6 є незаконною,  оскільки
на момент смерті ОСОБА_5 власницею вказаної квартири була позивачка ОСОБА_1

Відповідно до  ст.  57
ЦК України ( в ред. 1963 року)
угода,  укладена внаслідок обману,  може бути визнана недійсною за позовом
потерпілого.

3

Згідно п. 12 постанови
Пленуму Верховного Суду України „
Про судову практику у

справах
про визнання угод недійсними" від 28.04.1978
р. № З під
обманом слід розуміти

умисне
введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення   відомостей,
що не

відповідають
дійсності,  або замовчування
обставин,  які мають істотне значення для
угоди

що
укладається.                                                                                                                             '

Колегія
суддів вважає,  що ОСОБА_6 при укладенні
договору міни спірної квартири на частину квартири спільного заселення,  що належала ОСОБА_2,  обманув власницю квартири - ОСОБА_1 ,  скориставшись незаконно отриманим свідоцтвом
про право на спадщину,  та відповідачку ОСОБА_2
відносно належності йому спірної квартири. Тому зазначений договір міни має
бути визнаний недійсним як укладений внаслідок обману з боку ОСОБА_6

У
зв"язку з чим потерпілі ОСОБА_1та ОСОБА_2 повертаються у
первісний стан.

На
підставі  ст.  48
Закону України „Про власність" власник має право вимагати усунення
порушень своїх прав.

Таким
чином судова колегія вважає,  що вимоги
позивачки стосовно виселення ОСОБА_2 разом із членами її родини із квартири,  що належить ОСОБА_1,  є обгрунтованими,  оскільки після визнання недійсним договору
міни,  на підставі якого вони вселились
до спірної квартири,  сторони повернуто у
первісний стан.

Проте
вимоги стосовно визнання недійсним заповіту,
складеного ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 задоволенню не підлягають,  оскільки позивачкою не доведено факту обману
при складенні заповіту. Заповіт відповідає вимогам  ст.
ст.  534,
541 ЦК України (в ред. 1963 p.),
підстав для визнання його недійсним не вбачається.

Колегія
суддів вважає,  що строк позовної
давності позивачкою пропущено за поважних причин,  оскільки про отримання ОСОБА_6 та укладення
ним договору міни спірної квартири вона дізналась лише після його смерті у 2000 році. Тому на
підставі  ст.  80
ЦК України ( в ред. 1963 p. ) строк позовної
давності за позовом ОСОБА_1підлягає поновленню.

Відповідно
до  ст.
4 ЦПК
України (в ред. 1963 p.) усяка
заінтересована особа вправі в порядку,
встановленому законом,  звернутись
до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом
інтересу.

Оскільки
ОСОБА_2 стороною
договору дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_1не була,  на час укладення оспорюваного договору у 1994 році жодного
відношення до спірної квартири не мала,
то колегія суддів вважає,  що
відсутні підстави для висновку про порушення прав ОСОБА_2 укладенням
договору дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_131.03.1994
року. Тому зустрічний позов ОСОБА_2
до ОСОБА_1про визнання недійсним договору дарування задоволенню не підлягає.

Колегія
суддів вважає,  що судами першої та
апеляційної інстанції при ухваленні рішень неправильно застосовано зазначені
норми матеріального та процесуального права. Висновки суду у апеляційної
інстанції про відмову в позові ОСОБА_1з тих підстав,  що нею не наданий оригінал договору,  договір дарування не був своєчасно
зареєстрований у БТІ,  а звернення
ОСОБА_1до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті
батька свідчить про те,  що вона не була
власником спірної квартири,  суперечать
вищенаведеним доводам.

Тому
ухвалені по справі рішення суду першої та апеляційної інстанції підлягають
скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись  ст.  ст.  332,
п.5 ч. 1
ст.
336,   ст.  ст.  341,
343,  346 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Харківської області,

4

ВИРІШИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
апеляційного суду Одеської області від 23
червня 2006 року та
рішення Малиновського районного суду м.
Одеси від 21 квітня 2006 року скасувати
та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1
строк позовної давності.

Визнати
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на
квартиру АДРЕСА_1,  видане 20.11.1995
року на ім"я ОСОБА_6.

Визнати
недійсним договір міни від 09.01.1996
року квартири АДРЕСА_1,  що належала ОСОБА_6 та 140М000 частин
квартири АДРЕСА_2,  що належали ОСОБА_2.

Сторони по
договору повернути у первісне становище.

Виселити
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та ОСОБА_8,  ІНФОРМАЦІЯ_3,  з квартири АДРЕСА_1 до квартири АДРЕСА_2.

В інший частині
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. В задоволені зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  третя особа -
ОСОБА_4,  про визнання договору дарування
недійсним відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.