overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-1274
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 липня 2007 року Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Чубенко Л.І.,

при секретарі Лобас О.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
визначення долі в праві спільної сумісної власності на присадибний житловий
будинок,

в с т а н о в и в :

Відповідачі
ОСОБА_2., ОСОБА_3 . в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному
обсязі, проти задоволення позову не заперечували.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Суд, вислухавши
позивача, відповідачів, дослідивши
матеріали справи, приходить до наступного.

Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вмерла мати позивачки ОСОБА_4, що постійно
проживав у АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видано
КСП „Сура” 14.10.1998 року, вказаний будинок належав ОСОБА_4, ОСОБА_2 , ОСОБА_1
, ОСОБА_3  на праві приватної спільної
сумісної власності. В свідоцтві про право власності на житло частки
співвласників не вказані. Заповіту на належну їй частку померла ОСОБА_4. не
залишала.

В даний
час позивачка не має можливості одержати у державного нотаріуса свідоцтво про
право на спадщину, оскільки неможливо визначити частку померлої та інших осіб в
спадковому майні.

Відповідно
до вимог ст. 372 ЦК України розділ майна, що є загальною спільною власністю
може бути зроблений за згодою між сторонами - учасниками.

У зв'язку
зі смертю учасника спільної власності договір про визначення часток укладений
не може бути.

Згідно ч.2
ст.370 ЦК України при виділі частки з майна, що перебуває в загальній спільній
власності, вважається, що частки кожного зі співвласників є рівними, якщо інше
не буде встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності
зі ст. ст. 372, 368 ЦК України, майно, придбане під час шлюбу є загальною
спільною власністю, а значить їхні частки рівні. Виділ частки з майна, що
перебуває в загальній спільній власності, здійснюється в порядку встановленому
ст.. 364 ЦК України.

Таким чином,
частка померлої ОСОБА_4. становить - 1/4 частину вказаного домоволодіння.

На
підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими й підлягаючими
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 215, 223, 273 ЦПК України, ст.ст. 364,
368, 370, 372 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ :

Визначити, що частка померлої ОСОБА_4 , яка вмерла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а
також ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3в загальній спільній власності на садибний
житловий будинок з господарськими спорудами за АДРЕСА_1 становить кожного із
співвласників по 1/4 частини будинку.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом десяти діб з дня проголошення рішення суду,
а апеляційна скарга на рішення суду протягом двадцяти діб з дня подання заяви
про апеляційне оскарження рішення суду через Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області.

Суддя
Л.І. Чубенко
№62-200907
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2007 р.
Вишгородський районний суд Київської області

в складі:

головуючого -
судді Войнаренко Л.Ф.

при секретарі -
Терновій Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Демидівської сільської ради,  3-я особа ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В червні
2007 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання права
власності на спадкове майно ,  яке
залишилось після смерті смерті батька ОСОБА_3,  а саме
на жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Свої
позовні вимоги позивач мотивував тим,  що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3.Після його смерті залишилось спадкове
майно,  а саме жилий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1.

Під час
оформлення документів з»ясувалось,  що
право власності на жилий будинок за ОСОБА_3 не є зареєстрованим в БТІ,  тому йому відмовлено в формуванні права
власності на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом на жилий будинок з надвірними будівлями
АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву і просить її задовільнити.

Відповідач
- представник Демидівської сільської ради в судове засідання не з»явився,  про день слухання справи повідомлений
належним чином. Направив суду листа,  що
з позовними вимогами позивача згоден.

3-я
особа ОСОБА_2 з позовом погодилась,
просить визнати право власності на спадкове майно за сином.

Заслухавши
пояснення позивача, 3-ї особи,  вивчивши
матеріали справи,  суд вважає,  що позовна заява ОСОБА_1 підлягає  задоволенню.

Судом
встановлено,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_3

Згідно
погосподарської книги,  домової
книги,  інвентаризаційної справи №1501145
ОСОБА_3 належав
жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1,

Суд
вважає доведеним право власності на жилий будинок з відповідними надвірними
будівлями за ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.

Спадкоємцями
1 черги ОСОБА_3 є його
дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1. ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадкового
майна на користь сина,  позивача ОСОБА_1.

ОСОБА_1
в передбачений законом строк звернувся до Вишгородської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька,  заведено спадкову справу №416.

Суд
вважає, що визнання права власності за позивачем ОСОБА_1 не порушить прав інших
осіб,  тому позовні вимоги ОСОБА_1 є
обоснованними і такими,  що підлягають
задоволенню.

На
підставі  ст.  ст.
1220, 1225,  1222, 1226, 1267, 1268,
1278, 1296 ЦК України,
керуючись  ст. 208, 214, 215, 218 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ :

Позов задовільнити.

Визнати
право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 на спадкове майно
після смерті ОСОБА_3,  а саме жилий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

На рішення
суду може бути подана протягом десяти днів до апеляційного суду Київської
області через Вишгородський районний суд Київської області заява про апеляційне
оскарження,  апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.
Справа № 2-293/07
З А О Ч Н Е    Р І Ш Е Н Н Я
03 квітня 2007 року Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області в складі:
судді Чубенко Л.І.,
секретарі Лобас О.М.,
у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення
судове засідання не з”явилася, про час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд розглядає
справу за відсутності відповідача згідно ст.ст. 169, 224-228 ЦПК України.
Позивач  в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача вказану ним суму.
Суд,
вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.
Судом
встановлено, що 10.09.04 року відповідач ОСОБА_2. взяла у позивача по письмовій
позивачем розписки. Відповідач зобов'язалася повернути позивачу гроші не
пізніше чим 01.01.2004 року. У зазначений у розписці строк відповідачка борг не
повернула.  Як вбачається з матеріалів
справи та пояснень позивача, оригіналу розписки, суд вважає що вказана розписка
є доказом отримання в борг відповідачем грошових коштів від позивача. На
підставі наданих доказів, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та
підлягаючими задоволенню з наступних підстав.
214 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час правовідносин, які
виникли між позивачем та відповідачем,
боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, повинен на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено
правовідносини, які виникли між сторонами, виникли до набрання чинності ЦК
України в редакції 2003 року, суд застосовує ЦК України в редакції 1963 року.
таких обставинах, суд вважає вимоги позивача такими, що є обґрунтованими та
підлягаючими задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в доход держави підлягають
стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 311.70 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь позивача в
сумі 30 грн., оскільки позивач звільнений від сплати держмита відповідно до
ст.. 4 ДКМУ „Про державне мито”.
Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 215, 223 ЦПК України, ст. 214 ЦК України (в редакції
1963 року),  суд
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн.
ОСОБА_2в доход держави судовий збір в сумі 311.70 грн.
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
Дніпропетровського районного суду з надісланням копії апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.
Суддя :
Справа № 2-2010 2007р.
16 травня  2007 року Галицький
районний суд м.  Львова в складі :
головуючої - судді - ОЛЕКСІЄНКО М. Ю.
при секретарі     - ТУРЧИН Н.Ю.,
у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду справу за позовом
Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення,
звернувся з позовом в суд про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті
за надані послуги за період з 01.02.2005
року по 01.12.2006 року.
прописані та проживають на АДРЕСА_1  та
отримують послуги від позивача з водопостачання та водовідведення. Відповідачам
для здійснення оплати за надані послуги видана розрахункова книжка і відкритий
особистий рахунок,  однак такі за
водопостачання та водовідведення станом на 01.12.2006 року заборгували підприємству  1357
судовому засіданні представник позивача позов підтримала,  покликаючись на мотиви позовної заяви,  дала аналогічні пояснення,  просить стягнути з відповідачів 1357 грн. 22 коп. боргу за
водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2005 року по 01.12.2006
про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином,  причину своєї неявки суду не повідомили. Зі
згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді
справи,  що відповідає положенням  ст. 224 ЦПК України.
пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи,  суд
вважає,  що позов підлягає задоволенню з
Відповідачі,  проживають на АДРЕСА_1,  отримують послуги з водопостачання та
водовідведення,  за що вони зобов'язані
своєчасно вносити плату,  відповідно
ст.  160,  162 ЖК України.
відповідачі з 2004 року не оплачують за водопостачання та водовідведення та
станом на 01.12.2006 року заборгували позивачу 1357 грн. 22 коп.,  то вказана сума підлягає стягненню з них в
користь Львівського міського комунального підприємства " Львівводоканал
",  30 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору
209,  212,  214-215,
224-226 ЦПК України,  на підставі    ст.
264  ЦК України,     ст.
України,    суд
солідарно з ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Львівського
регіональній філії АКБ
"Трансбанк" в м.  Львові МФО
водопостачання та водовідведення,  ЗО
грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 51
грн.     судового збору в дохід держави.
Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом,  що
його ухвалив,  письмовою заявою
відповідача,  поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.
Рішення                       справа № 2-461-07

Іменем                       України                          копія

18.05.2007 р.                  Любашівський
районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Гнатюка В.О. при секретарі Гончар В.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в с.м.т. Любашівка справу за позовом

ОСОБА_1   до
ОСОБА_2 про

розірвання
шлюбу,

установив:

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що 25.11.1978 р. він
зареєстрував шлюб з відповідачкою. З 1999 року шлюбні відносини між ними
припинені. В теперішній час відповідачка проживає окремо . Він має намір
укласти шлюб з іншою жінкою.

Оскільки
примирення між ним та відповідачкою неможливе, то він просив суд розірвати їх
шлюб.

Позивач в
судовому засіданні позов підтримав , пояснивши , що на протязі восьми років він
не проживає разом з відповідачкою і заявив , що примирення неможливе ні за яких
умов.

Відповідачка у
судове засідання не з'явилась . Про день і час розгляду справи була повідомлена
в установленому порядку, про що в справі є відповідна розписка.

Оскільки позивач
в судовому засіданні надав згоду на розгляд справи у відсутність належним чином
повідомленої відповідачки , суд вважає можливим розглянути дану справу заочно.

Вислухавши
позивача, допитаного за його згодою в якості свідка, дослідивши матеріали
справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню , виходячи із слідуючого.

Як видно з
пояснення позивача в сім'ї склались ненормальні стосунки. Сторони спільно на
протязі восьми років не проживають. Позивач має намір укласти шлюб з іншою
жінкою. Оскільки сторони проживають на протязі тривалого часу окремо, позивач
бажає укласти новий шлюб, то збереження шлюбу , на думку суду, суперечило б їх
інтересам.

Відповідно до
ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них , що мають істотне значення. Тому належить постановити
судове рішення про розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного ,
керуючись ст.15,30,62, 202, 203 ЦПК України ст. ст. ПО, 112 СК України, суд

Вирішив:

Позов   ОСОБА_1
про розірвання    шлюбу   задовольнити.

Шлюб
зареєстрований 25 листопада 1978 року у Гвоздавській сільській раді
Любашівського району Одеської області актовий запис № 63 між ОСОБА_1  та ОСОБА_2
розірвати .

Стягнути з    ОСОБА_1                                                            при
видачі свідоцтва про

розірвання шлюбу державне мито на користь держави у
розмірі 13 гривень . ОСОБА_2    від
сплати державного мита звільнити.

2

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня отримання його    копії.
Справа № 2-374/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10 травня 2007
p.     Сколівський районний суд  Львівської області в складі:

головуючого              Кузіва Б.І.

при
секретарі             Петраш Л.Я.

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в місті Сколе справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої
непрацездатної дочки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки,  пояснивши,
що з відповідачем перебуває в шлюбі,
зареєстрованому Сколівський відділом РАЦС 20.05.1978 р. згідно актового
запису №22. Від даного шлюбу в них народилась дочка ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно
рішенням Сколівського районного суду від 19.07.2005
р. з відповідача стягувались аліменти на утримання дочки в розмірі 14
частини заробітку до досягнення дитиною повноліття.

В даний
час дочка є повнолітня,  однак являється
непрацездатною,  так як є інвалідом
першої групи. А це потребує значних розходів на медикаменти,  консультації лікарів,  процедури,
лікування.

В судовому
засіданні ОСОБА_1  позов підтримує.

Відповідач позов
визнає.

Заслухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
справи суд приходить до слідуючого висновку.

Із
свідоцтва про народження ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
вбачається,  що її батьком являється
ОСОБА_2,  тобто відповідач.

Із
довідки Дрогобицької міжрайонної МСЕК НОМЕР_1вбачається,  що ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства 1-ї групи,  потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно
до  ст.
198 Сімейного
кодексу України батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних
дочку,  сина,  які потребують матеріальної допомоги,  якщо вони можуть таку матеріальну допомогу
надавати.

Суд
вважає,  що у відповідача є можливість
надавати дочці таку допомогу,  оскільки,  як вбачається із пред"явлених документів
відповідач регулярно платив аліменти на утримання дочки до повноліття.

Керуючись  ст.
ст.  10,
11,  15,  130 ч.4,  174
ч.4,  209,  212-215 ЦПК
України,   ст.  198,  200 СК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягувати із ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2,  уродженця і жителя смт.
В. Синьовидне Сколівського району Львівської області в користь
ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі
14 частини із всіх видів заробітку щомісячно,
але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму на утримання
повнолітньої непрацездатної дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  починаючи з
28.04.2007 p.,  допустивши
негайне виконання даного рішення в цій частині.

Стягнути
із ОСОБА_2 51 гривню
судового збору та 30 гривень
витрат на інформаційно-технічне забезпечення в зв»язку з розглядом справи.

На дане рішення
може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
його проголошення,  а апеляційна скарга
на нього може бути подана протягом наступних двадцяти днів.
Справа№2о-11/2007р.
РІШЕННЯ

ІМ"ЯМ УКРАЇНИ

11 січня 2007
року Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - Кавка
І.І.

при секретарі - Васильцюн ЯЛ.

з участю
заявника - ОСОБА_1

представник
третьої особи  - не з"явився

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Іршава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту,
що має юридичне значення,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з заявою про встановлення факту ,  що має юридичне значення ,  мотивуючи свої вимоги тим ,  що з ОСОБА_2 вона одружилася 19 січня 1974
року ,  про що зареєстровано виконкомом
Великораковецької сільської ради ,
актова запис № 8. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей . У свідоцтві про
одруження та свідоцтвах про народження дітей в графі" мати" вказано
прізвище ІНФОРМАЦІЯ_1. Так само видано їй трудову книжку на прізвище
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак згідно паспорта громадянина України їй Іршавським РВ УМВС
України в Закарпатській області від 17.11.2001 року її прізвище вказано ІНФОРМАЦІЯ_2.
Така обставина створює їй постійні незручності в побуті та при зверненні в
державні органи.

В
судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала повністю та суду пояснила ,
що встановлення даного факту їй необхідно для звернення в
Управління праці та соціального захисту населення для призначення їй пенсії.

Просить суд
заяву задоволити повністю.

Судове
засідання проведено без участі представника зацікавленої особи ,
якими подано заяву про розгляд справи за їх відсутності,
а тому справу розглянуто у відповідності до  ст.
169 Ц П К України.

Вислухавши
заявницю,  вивчивши письмові докази по
справі ,  суд вважає,  що заява обґрунтована і підлягає задоволенню
з наступних підстав.

В
судовому засіданні належними доказами встановлено ,  що згідно паспорта громадянина України
виданого Іршавським РВУ МВС України в Закарпатській області від 17.11.2001 року
прізвище заявниці вказане ІНФОРМАЦІЯ_2,
а в свідоцтвах про укладення шлюбу та народження дітей,  а також в трудовій книжці прізвище вказано
ІНФОРМАЦІЯ_1.

А тому
за встановлених у судовому засіданні обставинах,  на підставі
ст.  256 Ц П К України суд
вважає,  що вимоги ОСОБА_1 є правомірними
і такими ,  що відповідають чинному законодавству.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.   ст.  15,  30,  62
ч.1,  256 ,  259 Ц П К України ,
суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву
задовольнити.

Встановити
факт належності ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3
народження,  мешканці АДРЕСА_1
правовстановлюючих документів ,  а саме свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 виданого виконкомом Великораковецької сільської ради від 19 січня 1974 року та трудову
книжку видану 15 липня 1970 року на прізвище
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити
,  що ОСОБА_1 є матір"ю ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5
народження.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом 10 днів з
дня проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду -
протягом 20 днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

від 18 травня 2007р.                         селище Верховина                 справа № 2- 174/07р.

Верховинський
районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді    Токарука В. І.

з участю
секретаря:   ПікулаМ.Й.

позивача     Баньдур Н.Я.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в селищі Верховина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача. Позов
мотивує тим, що одружилася із відповідачем 29 липня 1994
року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає
при ній. В якості підстав розірвання шлюбу наводить часті конфлікти і різні
погляди на сутність подружнього життя. Примирення між: ними неможливе, просить
шлюб розірвати.

В судовому
засіданні заявлений позов підтримала, настоює на розірванні шлюбу, дитину
просить залишити на проживання при ній, кошти при реєстрації розірвання шлюбу
покласти на неї.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, в зверненні до суду по мобільному телефону
позовні вимоги визнав, просить розглядати справу без його участі.

Суд, заслухавши
пояснення, вивчивши матеріали справи, вважає за доцільне позов задовольнити із
наступних підстав.

У відповідності
до cm. 112 Сімейного
кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову
про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини
-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що
мають істотне значення.

В судовому
засіданні встановлено, що сторони одружилися 29 липня 1994
року, про що органами реєстрації у селищі Верховині зроблено відповідний
актовий запис за № 21 від 29 липня 1994 року. Від
спільного проживання мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Крім цього,
судом встановлено, що сторони спільно не проживають і не підтримують подружніх
відносин протягом тривалого часу, обоє згідні на розірвання шлюбу.

При зазначених обставинах суд вважає за доцільне шлюб
розірвати.

-2-

Керуючись
ст. ст. 213 - 215 ЦПК України та на підставі ст. ст. 110
-112

Сімейного
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов
задовольнити. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, укладений 29 липня 1994 року у відділі
РАЦСу Верховинського районного управління юстиції, актовий запис № 21 розірвати.

Дитину: сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження залишити на проживання при матері.

Кошти при
реєстрації розлучення в органах РАЦСу в розмірі одного неоподатковуваного
мінімуму покласти на ОСОБА_1, звільнивши від такої оплати ОСОБА_2.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано Франківської
області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги. У випадку неподання заяви рішення суду набирає законної сили.

В.І.Токарук