Справа
№22ц-2300/07
у 1-й інстанції Янцова О.А.
апеляційного суду
УХВАЛА

06
грудня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:.

головуючої
Буренкової К.О.,  суддів Довжук Т.С.
,  Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засідання Танцуріна С.
М. ,

за
участю представника Центрального відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління юстиції Мельниченко Г.В.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
ухвалу Первомайського міськрайонного суду від 21 вересня 2007 p.,
постановлену за її скаргою на неправомірну бездіяльність
державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління юстиції,

встановила:

В липні
2007 р. ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на неправомірну бездіяльність державного
виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Центрального району
Миколаївського міського управління юстиції (далі - відділу ДВС).

Заявниця
вказувала,  що рішенням Первомайського
міського суду Миколаївської області від 19 грудня 2000 р. на її користь на
утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини
всіх видів його доходу,  починаючи з 6
грудня 2000 р. На виконання цього рішення 26 грудня 2000 р. судом було видано
виконавчий лист,  а в травні 2001 р.
відділ ДВС повідомив її про відкриття виконавчого провадження. Проте внаслідок
недбалого ставлення працівників відділу ДВС до своїх обов'язків жодного разу
коштів на утримання дитини від боржника вона не отримала.,  хоча останній мав заробітну плату та нерухоме
майно. В червні 2006 р. вона отримала відповідь від відділу ДВС про
неможливість виконання згаданого рішення суду.

Посилаючись
на наведені обставини та положення статей 3,
55,  56 Конституції України,   ст.
85 Закону України «Про виконавче провадження»,   ст.
ст.  383-387 ЦПК України,  ОСОБА_1 просила визнати неправомірною
бездіяльність відділу ДВС щодо примусового виконання рішення Первомайського
міського суду від 19 грудня 2000 р. та зобов'язати відділ ДВС належним чином
провести стягнення грошових сум із ОСОБА_2

Крім
цього,  заявниця просить поновити їй
строк звернення з даною скаргою до суду,
посилаючись на те,  що його
пропуск обумовлено юридичною необізнаністю.

2

Ухвалою
Первомайського міськрайонного суду від 21 вересня 2007 р. скаргу ОСОБА_1
задоволено.

Постановлено
поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даною скаргою.

Визнано
неправомірною бездіяльність відділу ДВС щодо виконання рішення Первомайського
міського суду від 19 грудня 2000 р.

На
відділ ДВС покладено обов'язок належним чином провести стягнення аліментів з ОСОБА_2 відповідно до
рішення Первомайського міського суду від 19 грудня 2000 р.

Стягнуто
з відділу ДВС на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору
та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

В
апеляційній скарзі начальник відділу ДВС Миколаївського міського управління
юстиції просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і відмовити заявниці в
задоволенні її вимог,  посилаючись на
порушення судом вимог процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення представника
відділу ДВС,  Дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів приходить до
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню,  а ухвала -
скасуванню,  з направленням справи на новий
розгляд,  із наступних підстав.

Як
вбачається із позовної заяви,  ОСОБА_1
звернулася до суду із скаргою на неправомірну бездіяльність державного
виконавця відділу ДВС ОСОБА_3 щодо примусового виконання постанови
Первомайського міського суду від 19 грудня 2000 р. про стягнення на її користь
аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2
в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) (а.с. 9). На ім'я
ОСОБА_4 судом направлялися виклики до суду (а.с.  21, 26, 28,
38).

Між
тим,  із пояснень представника відділу
ДВС у судовому засіданні апеляційного суду видно,  що ОСОБА_3 звільнилася з посади державного
виконавця.

Відповідно
до ч.3  ст.  386 ЦПК України якщо суд встановить,  що особа,
рішення,  дії чи бездіяльність
якої оскаржуються,  не працює на
попередній посаді,  він залучає до участі
в справі посадову особу,  до компетенції
якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Вирішуючи
скаргу ОСОБА_1 в порядку глави УП ЦПК України,
суд не звернув належної уваги на зазначені обставини та всупереч вимогам
ч.3  ст.
386 цього Кодексу не залучив до участі у справі посадову особу,  компетенції якої належить вирішення питання
щодо примусового виконання вказаної постанови суду першої інстанції. При цьому
суд визнав неправомірною бездіяльність відділу ДВС та поклав на останнього
обовязок належним чином виконати згадану постанову,  хоча дана установа до участі у справі не
залучалася,  а також не зазначив в чому
саме полягає неправомірна бездіяльність відділу ДВС щодо примусового виконання
згаданої постанови суду.

Крім
цього,  зміст оскаржуваного рішення
свідчить про те,  що предметом судового
розгляду були лише дії державного виконавця відділу ДВС,  які проведені на підставі дубліката
виконавчого листа,  виданого заявниці для
примусового виконання постанови Первомайського міськрайонного суду від 19
грудня 2000 р. про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини,  починаючи з 6 грудня 2000 р. Проте суд не
перевірив обставини скарги щодо невиконання вказаної постави з грудня 2000 p.,
тобто з моменту видачі виконавчого листа,  тоді як це має суттєве значення для
правильного вирішення скарги.

Наведене
свідчить,  що ухвала постановлена з
порушенням вимог процесуального закону,
а тому на підставі п.3 ч.1  ст.
312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею даного питання на новий
розгляд.

2

При новому розгляді скарги
суду слід звернути увагу на зазначені обставини і вирішити скаргу з додержанням
вимог глави УП ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
312,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу начальника відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції задовольнити
частково.

Ухвалу
Первомайського міськрайонного суду від 21 вересня 2007 р. скасувати,  а скаргу ОСОБА_1 з доданими до неї
матеріалами повернути до того ж суду,
але іншому судді,  для її
вирішення з додержанням вимог процесуального закону.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.