Справа № 22-ц-1160                                     Головуючий
Категорія 19                                                   Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

05 вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Попруги С.В.,

суддів                - Сибільової
Л.О., Семеній Л.І.,

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та осіб,   які беруть участь у справі - позивача за
первісним позовом ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення
Сумського районного суду Сумської області від 10 липня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення загрози життю та здоров'ю шляхом
зобов'язання дотримання правил утримання собаки та відшкодування       5000 гр. моральної шкоди

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування 5000 гр.
моральної шкоди,

встановила:

Зазначеним рішенням суду зобов'язано ОСОБА_3 усунути небезпеку, яка виникла
в результаті недотримання правил утримання собаки, що створює реальну загрозу
життю та здоров'ю позивача ОСОБА_1 та ч.1енів його сім'ї з боку собаки
відповідача, шляхом дотримання даних правил, що стосуються утримання та
вільного вигулу собаки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 800 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди та 128 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 300 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог сторін відмовлено за їх
необґрунтованістю.

Вирішене питання
судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин
справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному
обсязі, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за їх
необґрунтованістю.

Зазначає, що суд в порушення вимог ст. 123 ЦПК України під час судового
розгляду справи безпідставно прийняв до розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
зустрічний позов, який фактично є запереченням на позов ОСОБА_1 Позовні вимоги
ОСОБА_3 не знайшли підтвердження в судовому засіданні, зокрема, щодо образ,
нанесених йому ОСОБА_1, та висловлювання останнім погроз на адресу ОСОБА_3 та
ч.1енів його сім'ї. Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди,
заподіяної ОСОБА_1 неправомірними діями ОСОБА_3, є недостатнім та не відповідає
обсягу його моральних страждань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його
представника, які підтримали скаргу з мотивів, в ній викладених, заперечення
ОСОБА_3 проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1, звернувшись до суду в березні 2007 року, свої вимоги мотивував
тим, що вони   з ОСОБА_3 є сусідами, між
ними склалися недобросусідські відносини. Домашня

птиця ОСОБА_3 перелітає через огорожу до нього на подвір'я, забруднює його,
створює незручності. Відповідач є колишнім працівником міліції, пенсіонером
МВС, на зауваження щодо неналежного утримання свійської птиці не реагує,
ображає його, обзиваючи «бандерівцем», оскільки він є вихідцем з Західної
України, нецензурно лається в присутності його дружини та дітей.

Тривалий час ОСОБА_3 утримує в своєму господарстві ротвейлера - собаку
великої породи та підвищеної агресивності, яка відноситься до бійцівських
порід, є джерелом підвищеної небезпеки, порушуючи Правила утримання собак,
котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджені наказом
Міністерств житлового комунального господарства, сільського господарства,
охорони здоров'я УРСР від 17 червня 1980 року.

26 вересня 2006 року він, позивач, з ОСОБА_4 знаходився біля свого подвір'я,
до них підійшов нетверезий ОСОБА_3, який на його зауваження щодо необхідності
догляду за домашньою птицею брутально виразився на його адресу, після чого
випустив з свого двору собаку без намордника та повідка, яка за його наказом
підбігла до них, гавкала, намагаючись напасти та вчепитись в його тіло. ОСОБА_4
заховався в машині, а він змушений був захищатись від нападу собаки, взявши
камінь. ОСОБА_3 в цей час насміхався над ними. На крик вибігла дружина
відповідача і лише з її допомогою він загнав собаку до свого двору.

ОСОБА_3 і раніше відпускав собаку з прив'язі без намордника, в результаті
чого вона нападала на жителів села.

Просив зобов'язати ОСОБА_3 усунути небезпеку, яка виникла для життя та
здоров'я ч.1енів його сім'ї в результаті недотримання відповідачем правил
утримання собаки, шляхом дотримання цих правил, стягнути на відшкодування
завданої йому моральної шкоди 5000 гр.

В травні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з зустрічним позовом, який
мотивував тим, що між ними склались недобросусідські відносини, і, оскільки він
є пенсіонером МВС, ОСОБА_1 весь час ображає його, обзиваючи «мусором», висловлюється на
його адресу нецензурними словами, погрожує фізичною розправою над ним та
ч.1енами його сім'ї. Так же він образив його, обізвавши «мусором», та вилаяв
нецензурною лайкою і 26 вересня 2006 року, погрожував фізичною розправою
ч.1енам його сім'ї. Заперечуючи проти позову ОСОБА_1, вважає його
безпідставним. Просив стягнути на його користь на відшкодування завданої йому
неправомірними діями ОСОБА_1 моральної шкоди 5000 гр.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позови, місцевий суд виходив з
того, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини заподіяння
сторонами один одному своїми неправомірними діями моральної шкоди: ОСОБА_1 -
внаслідок неналежного, з порушенням відповідних правил, утримання ОСОБА_3
собаки, залякування з її допомогою ОСОБА_1 та ч.1енів його сім'ї, висловлювання
на його адресу нецензурної лайки та образливих слів; ОСОБА_3 - внаслідок
висловлювання на його адресу ОСОБА_1 образливих слів, нецензурної лайки та
погроз фізичною розправою.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам
матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 10, 62 ЦК
України, ст. ст. 23, 297,
1163,1167, 1187 ЦК України.

Відповідно до ч. ч,1, 2 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє таким джерелом підвищеної небезпеки.

З матеріалів справи вбачається і судом вірно встановлено, що сім'я ОСОБА_1,
яка складається з позивача, його дружини та двох неповнолітніх доньок, 1995
р.н. та 2003 р.н, мешкає в належному йому домоволодінні, розташованому в
АДРЕСА_2.

Сім'я ОСОБА_3 - він, дружина та дві доньки, 1984 р.н. та 1989 р.н., мешкає
по сусідству з домоволодінням ОСОБА_1 в АДРЕСА_1

ОСОБА_3 в своєму володінні утримує належну йому собаку породи ротвейлер
віком близько шести років, вагою близько 30 кг, яка відноситься до групи
службових сторожових

собак з
підвищеною агресивністю. Його собака зареєстрована у ветеринарній установі
с.Стецьківка Сумського району.

На протязі значного часу між сторонами часто виникали сварки з різних
причин і склалися недобросусідські неприязні відносини, що сторони не
заперечують.

На протязі 2005 - початку 2007 років під час сварок в с.Стецьківка
Сумського району ОСОБА_3 неодноразово ображав ОСОБА_1 нецензурною лайкою та
називав «бандерівцем», відпускав належну йому собаку з прив'язі, що давало
можливість собаці безперешкодно вибігати з подвір'я на вулицю.

26 березня 2007 року під час сварки з ОСОБА_1 ОСОБА_3 випустив з свого
двору без довідка та намордника собаку, яка намагалась напасти на ОСОБА_1

В справі також достатньо доказів тому, що і ОСОБА_1 висловлювався на адресу
ОСОБА_3 нецензурною лайкою та образливими словами, пов'язаними з його минулою
службою в органах внутрішніх справ, висловлював погрози на адресу його та
ч.1енів його сім'ї.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що така поведінка сторін є
неприйнятною, вони завдали моральної шкоди один одному, зокрема, висловлюванням
на адресу одне одного, в тому числі і в присутності інших осіб, нецензурної
лайки та образливих слів.

Зазначені обставини були підставами, відповідно до ст.4 ЦК України, ст.ст.
28, 55 ч.5 Конституції України, для звернення сторін до суду за захистом своїх
порушених прав, повагу до яких - честі та гідності - гарантує їм закон.

Доводи апелянта про те, що покази свідків, які є близькими родичами
ОСОБА_3, та свідків, які повідомили про обставини справи, відомі їм зі слів
ОСОБА_3, не можуть бути покладені в основу рішення, спростовуються матеріалами
справи, з яких вбачається, що на протязі тривалого часу сторони ворогують між
собою та ображають одне одного. їхні конфлікти були предметом перевірки та
розгляду працівниками органів внутрішніх та сходу громадян.

Суд вірно визначився у розмірах відшкодування моральної шкоди, яка
виразилась у спричиненні сторонами одне одному психологічних травм, що призвели
до втрати душевного спокою.

Встановлений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, що підлягає
стягненню на користь ОСОБА_1 та з нього на користь ОСОБА_3, відповідає
характеру та обсягу моральних страждань кожної сторони.

Посилання апелянта на ту обставину, що внаслідок необхідності сплати
ОСОБА_1 витрат на послуги фахівця в галузі права в даній справі він в результаті
отримав незначну суму «виграшу», не спростовують висновків суду. Суд вірно
визначився в розмірі відшкодування моральної шкоди на користь кожної з сторін з
врахуванням всіх обставин справи, і понесені стороною витрати   на оплату правової допомоги не повинні
впливати на розмір цієї шкоди.

На законність прийнятого рішення по суті порушення судом правил прийняття
зустрічного позову не вплинуло. Інші доводи апеляційної скарги також не
спростовують висновків суду, який вірно встановив обставини справи та відповідні
їм правовідносини. Підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 липня 2007 року в
даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.