Справа № 2-96/2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем   України

м.  Донецьк                                                                                                        24 травня 2007 р.

Петровський
районний суд м.  Донецька в складі:
головуючий - суддя Фунжий О.А.,  при
секретарі Тітусь Н.В.,  за участю
позивача ОСОБА_1.,  відповідача
ОСОБА_2.,  представника відповідача
ОСОБА_3.,  представника третьої особи
ОСОБА_4.,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановив:

Позивач
звернулась до суду із позовною заявою про відшкодування відповідачем майнової
та моральної шкоди,  заподіяної
пошкодженням майна.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що влітку 1999 р. відповідач
незаконно заволоділа торгівельним кіоском,
що належить позивачеві,  за час
експлуатації пошкодила його,  привівши у
негідність. З наведених підстав позивач просить суд відшкодувати завдані збитки
в натурі шляхом відновлення пошкодженого майна: привести кіоск у належний стан
із обладнанням його підлогою,  поличками,  полагодженням даху,  кутів,
системи електроприводу,  внутрішнім
та зовнішнім фарбуванням,  а також
стягнути 5 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди,  завданої пошкодженням майна.

В
судовому засіданні позивач підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування,  суду пояснила,  що 19 квітня 1993 р. придбала у приватної
особи торгівельний кіоск,  переобладнала
його та використовувала для здійснення підприємницької діяльності. На цей час
вона приватним підприємцем не є. Влітку 1999
р. в зв'язку із закінченням дії договору на право тимчасового користування
землею,  за вказівкою виконкому кіоск
було демонтовано на передано на зберігання на базу „Євросервіс". Вона
неодноразово зверталась до керівництва бази з вимогою повернути їй кіоск,  але керівництво наполягало на сплаті витрат
на демонтаж та перевезення кіоску. В зв'язку з відсутністю коштів вона не мала
можливості сплатити ці витрати. Влітку 2001
р. вона дізналась,  що кіоском
незаконно користується відповідач,  яка
на її вимоги про повернення кіоску відмовила. Тривалий час вона зверталась у
відповідні інстанції із заявами про повернення кіоску,  але це питання позитивно не вирішилось. На
цей час відповідач кіоском не користується,
викинула його на узбіччя. Кіоск знаходиться у непридатному стані,  в який його привела відповідач.3 наведених
підстав позивач просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати завдані збитки
в натурі шляхом відновлення пошкодженого майна: привести кіоск у належний стан
із обладнанням його підлогою,
поличками,  полагодженням
даху,  кутів,  системи електроприводу,  внутрішнім та зовнішнім фарбуванням,  а також стягнути 5 000 грн. в порядку
відшкодування моральної шкоди,  завданої
пошкодженням майна.

Відповідач
позов не визнала,  суду пояснила,  що є приватним підприємцем,  для здійснення підприємницької діяльності їй
потрібен був торгівельний кіоск. Влітку 2001 р. її чоловік домовився з
керівництвом бази „Євросервіс" про використання безхазяйного кіоску,

що
знаходився на базі. Цей кіоск вони перевезли до місця розташування,  відремонтували його,  оскільки він знаходився у непридатному стані,  й почали використовувати для торгівлі. Влітку
2001 р.
позивач почала пред'являти претензії на цей кіоск,  але при цьому документи на кіоск не надала.
Ще деякий час вона користувалась кіоском,
а потім в зв'язку з претензіями позивача залишила його. На цей час кіоск
знаходиться на узбіччі дороги,  але
позивач його не забирає.

Представник
відповідача в судовому засіданні підтвердив заперечення відповідача проти
позову та заявив про застосування позовної давності при вирішенні спору.

Представник
третьої особи - виконкому
Петровської районної ради м.  Донецька в
судовому засіданні пояснив,  що
розпорядженням виконкому від 8
липня 1994 р.
позивачу дійсно було надано у користування земельну ділянку строком на 3 роки для
встановлення металевого кіоску. Розпорядженням виконкому від 2 лютого 1998 р.
цей кіоск було включено до переліку об'єктів,
що підлягають знесенню в зв'язку з тим,
що не відповідають архітектурним вимогам.  На підставі цього розпорядження позивачеві
відмовлено у продовженні терміну користування земельною ділянкою. Позивачеві
було запропоновано самостійно знести кіоск,
але вона цього не зробила,  в
зв'язку з чим влітку 1999
р. кіоск було демонтовано та передано на зберігання на базу
„Євросервіс". Про подальшу долю кіоску нічого не відомо. Документи про
знесення кіоску та передачу на зберігання були знищенні в зв'язку із спливом
строку зберігання.

Суд
вважає,  що позов не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Наданими
позивачем документами встановлено,  що 19 травня 1993 р. вона придбала
у приватної особи кіоск (а.с.  9),
який переобладнала для здійснення торгівлі,  (а.с.  10-14)

Розпорядженням
виконкому Петровської районної ради м.
Донецька від 8 липня 1994 р. позивачеві у
тимчасове,  короткострокове користування
строком на 3 роки
відведено земельну ділянку,  розташовану
по вул.  Степана Щіпачьова,  для встановлення металевого кіоску по продажу
товарів народного споживання. (а.с.  20)

30 листопада 1995 р. між Донецькою
міської радою та позивачем укладено договір на право користування землею,  у відповідності з яким позивачу в тимчасове
користування надано на умовах оренди земельну ділянку по вул.  Степана Щіпачьова для встановлення металевого
кіоску по продажу товарів народного споживання. (а.с.  15-16)

Розпорядженням
виконкому Петровської районної ради м.
Донецька від 2 лютого 1998 р. згаданий кіоск було включено до переліку
тимчасових торгових об'єктів,  що
підлягають знесенню (а.с.  42),
в зв'язку з чим позивачеві відмовлено у продовжені
терміну оренди земельної ділянки та запропоновано знести його. (а.с.  21)

В
судовому засіданні позивач підтвердила,
що пропозицію виконкому про знесення кіоску вона не виконала,  продовжувала користуватися земельною ділянкою
без продовження строку оренди.

В
зв'язку із закінченням строку оренди земельної ділянки влітку 1999 р. кіоск
позивача було демонтовано та передано на зберігання на базу „Євросервіс".
Встановити,  кому із відповідальних осіб
було передано кіоск позивача на відповідальне зберігання не надалось можливим в
зв'язку із спливом трьохрічного строку зберігання документів,  (а.с.  43)

В
судовому засіданні позивач стверджує,  що
її кіоск дійсно знаходився на базі „Євросервіс",  а влітку 2001 р. вона дізналась,
що його незаконно використовує відповідач.

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснив,  що влітку 2001 р. він звернувся
до виконкому Петровської районної ради м.
Донецька із усним запитом про можливість придбання торгівельного кіоску.
Йому запропонували звернутись до керівництва бази „Євросервіс",  де знаходяться безхазяйні кіоски,  демонтовані з вулиць району. Він звернувся до
керівництва бази,  йому запропонували на
вибір кілька кіосків,  з яких він вибрав
один. Про те,  що цей кіоск належить
позивачеві,  він не знав. Він сплатив
базі витрати на демонтаж та перевезення кіоск й забрав його. Відремонтувавши
кіоск,  вони разом із дружиною стали його
використовувати для торгівлі.

У
відповідності зі  ст.  1166
ЦК майнова шкода,  завдана
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

У
відповідності зі  ст.  1167
ЦК моральна шкода,  завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою,  яка її
завдала,  за наявності її вини.

Згідно
зі  ст.
10 ЦПК
кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В
судовому засіданні безспірно встановлено,
що кіоск,  який є приватною
власністю позивача,  дійсно було
демонтовано та передано на зберігання невизначеній особі. Але позивач всупереч
вимогам  ст.  10
ЦПК не надала жодного доказу,  що
підтверджував би передачу належного їй кіоску відповідачеві. Відповідач не
заперечує,  що він отримав у користування
металевий кіоск,  але чи це був кіоск
позивача,  йому невідомо. Провести
ідентифікацію кіоску,  яким користувалась
відповідач на цей час неможливо в зв'язку з тим,  що з часу його демонтажу пройшов значний
час,  кіоск притерпів значні зміни.

Оскільки
в судовому засіданні позивач не довів факт спричинення їй матеріальної шкоди
відповідачем,  позов про відшкодування
майнової шкоди у відповідності зі  ст.  1166
ЦК не може бути задоволено.

З тих же
підстав у відповідності зі  ст.  1167
ЦК не підлягає задоволенню й позов про відшкодування моральної шкоди.

Крім
того,  в судовому засіданні
встановлено,  що позивач довідалась про
особу,  яка начебто порушила її права,  влітку 2001
p.,  звернулась до суду за захистом свого права у жовтні 2006 p.,
тобто за межами загальної позовної давності,  трьохрічна тривалість якої встановлена  ст.  257 ЦК.

У
відповідності зі  ст.  267
ЦК сплив позовної давності,  про
застосування якої заявлено стороною у спорі,
є підставою для відмови у позові.

Оскільки
представник відповідача в судовому засіданні заявив про застосування позовної
давності,  у задоволені позову необхідно
відмовити.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  257,
267,  1166,  1167 ЦК,
ст.  213-215 ЦПК,  суд

вирішив:

У
задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Заяву
про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до місцевого суду
протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга на це рішення може бути подана в судову палату по цивільних справах
апеляційного суду Донецької області через місцевий суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.