Справа
№2-1027-2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 травня 2007
року суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області в складі:

·головуючого- судді Хаустової Т.А.,

·при секретарі- Марценковській В.М., Ромадинової І.В.

·за участю адвокатів- ОСОБА_4.,ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа- Перша Слов'янська Державна нотаріальна контора про визнання
Заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання Заповіту,
складеного ОСОБА_3 22 вересня 2004 року і
посвідченого державним нотаріусом Першої Слов"янської
Державної нотаріальної контори 22 вересня 2004 року і зареєстрованого в реєстрі
за № 1 -2563 недійсним.

В обгрунтування свого позову посилається на те, що його бабуся ОСОБА_3померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після її смерті залишилося
спадкове майно- житловий будинок , який розташований
за адресою- АДРЕСА_1 22 вересня 2004 року ОСОБА_3склала Заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Першої
Слов'янської Державної нотаріальної контори і зареєстровано в реєстрі за №
1-2563. Вважає, що вказаний заповіт повинен бути
визнаний недійсним, оскільки його бабуся тривалий час хворіла психічними захворюваннями після смерті її сина, а його батька-
ОСОБА_6, який помер в серпні місяці 2004 року, що стало
проявлятися і внаслідок чого вона була поставлена на облік до Слов'янського
психоневрологічного диспансеру.

Вважає, що в день складання та підписання заповіту-22 серпня 2004 року не
могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримав свої позовні вимоги, навів
аналогічних доводів і суду пояснив, що ще до смерті його батька- ОСОБА_6.,
бабуся страждала тим, що в неї була погана пам'Ять, після смерті
його батька- в серпні місяці 2004 року перестала впізнавати людей, називала його ім'Ям покійного батька. На прикінці лютого
місяця 2005 року дільничним терапевтом за місцем мешкання ОСОБА_3, було видано
направлення, щоб її навістив лікар-психіатр. Це
направлення віддали йому і він відніс його до психдиспансеру і віддав лікарю-психіатру-ОСОБА_7. 4 березня 2005 року приїхав ОСОБА_7. доОСОБА_3додому, де побалакав
з нею і після цього поставив її на облік. В липні
2005 року він возивОСОБА_3до психоневрологічного диспансеру для
огляду. Лікар-психіатр ОСОБА_7. пропонував йому лікування бабусі в умовах стаціонару, але він відмовився. Він ходив до психдиспансеру отримувати призначені бабусі ліки, його за ліками запрошував ОСОБА_7. З березня 2005 року по
липень 2005 року такожОСОБА_3вживала медичні препарати. Покращення від прийому
ліків у бабусі не наступало. Потім до самої смерті, приблизно 1
раз в два місяці, він ходив до ОСОБА_7., який давав йому медичні препарати дляОСОБА_3і він відносив їх за місцем
мешкання бабусі і вона їх приймала. Йому не відомо
чи оглядавОСОБА_3лікар-психіатр в період з липня місяця 2005 року по день смерті. Він лікаря-психіатра додому до бабусі не
викликав. ПомерлаОСОБА_3спілкувалася з ОСОБА_2, яка мешкає поряд з нею у
флігілі, а також з сусідами.

У бабусі був
фізичний стан здоров'я слабкий, але вона пересувалася в дворі, але перед смертю
вже не ходила. На час складання заповіту-
22 вересня 2004 рокуОСОБА_3страждала відсутністю пам'Яті, у неї був головний біль, при бесідах забувала про що йде мова і їй
треба було постійно нагадувати про зміст розмови.

Просить суд визнати Заповіт, складений ОСОБА_3 22 вересня 2004 року і посвідчений Першою Слов'янською Державною нотаріальною
конторою недійсним.

Відповідач- ОСОБА_2 не визнала позовні вимоги ОСОБА_1. і суду пояснила, що
зОСОБА_3вона познайомилася в 1994 році,
оскільки разом мешкала з її сином- ОСОБА_6. Спочатку вона мешкала з ним по вул.
Котельникова у місті Слов'янську, а з 1997 року стали мешкати за адресою-АДРЕСА_1 разом зОСОБА_3та її чоловіком.ОСОБА_3та
її чоловік мешкали в будинку, а вона та ОСОБА_6. у флігілі. В 1997 році вона звільнилася з роботи і стала займатися
будинком, городом, доглядати заОСОБА_3і її

2

чоловіком. До смерті свого батька- ОСОБА_6. позивач приїздив до них часто.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6. помер і після його смерті
позивач став приїздити приблизно раз в три місяці. Лікаря дляОСОБА_3вона викликала тільки дільничого. Приходили лікарі-
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також лікар-чоловік
прізвища якого вона не знає. У бабусі було дуже погано з серцем, тому вона викликала тільки лікаря-терапевта і давала
тільки таблетки, які виписував терапевт. З психоневрологічного диспансеру лікар до них ніколи не приходив, ліки
позивач бабусі не приносив, оскільки бабуся на обліку не
стояла. Приблизно через рік після смерті ОСОБА_6. бабуся стала дуже нервувати, стало хворіти серце, відказували ноги і
вона стала погано ходить і вона її кругом супроводжувала. В кінці 2005 року,
десь в листопаді-грудні, бабуся перестала виходити на вулицю і пересувалася тільки по будинку. Вона доглядала за
бабусею, постійно з нею знаходилася, іноді запрошувала сусідів, щоб вони надали
допомогу в догляді за бабусею. Приблизно за місяць до смерті у бабусі відказала мова і перестала частково фукціонувати
ліва нога і ліва рука. До неї кожен день приходила
подруга- ОСОБА_11., яка допомагала їй доглядати за бабусею. За 9 днів до
смертіОСОБА_3припинила приймати їжу. В період
часу- вересень 2004 рокуОСОБА_3була абсолютно нормальна, ніякої неадекватності
в її поведінці вона не помічала. Ініціатором складання заповіту булаОСОБА_3Крім нотаріуса при складанні заповіта нехто не був
присутній, вони були вдвох.

Просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1.

Представник третьої особи- Першої Слов"янської Державної нотаріальної
контори до судового засідання не з"явився,
направивши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі їх представника.

СвідокОСОБА_12 суду пояснила, що вона знаходиться з позивачем у фактичних
шлюбних відносинах. Померла ОСОБА_3.була
бабусею ОСОБА_1. Вона особисто була знайома зОСОБА_3з листопада місяця 2003 року. До бабусі вона та позивач приїздили приблизно
1-2 рази на тиждень, але ОСОБА_1. їздив
частіше. ОСОБА_2 мешкала в літній кухні цього ж домоволодіння. В останні 1-2 роки перед смертю, бабуся забувалася, путала
імена, путалась, коли з нею про щось говорили.Коли були
похорони ОСОБА_6.- синаОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_3 року,ОСОБА_3сиділа
біля гроба та їла.

Останній рік перед смертюОСОБА_3дуже
погано говорила.ОСОБА_3поставили на облік до психіатра у березні 2005 року.
Позивач водивОСОБА_3до лікаря, їй прописували ліки. Коли вони приходили до бабусі, то ОСОБА_2 вдома не було і дуже часто бабуся була
одна вдома закрита. Вона не знає як часто спілкувався лікар-психіатр з бабусею
після постановки її на облік.

Свідок
ОСОБА_13 суду пояснила, що знаходилася в дружніх стосунках з батьками позивача.
З ОСОБА_2 вона не знайома, бачила її за місцем мешканняОСОБА_3Коли помер
чоловік ОСОБА_3, вона повинна була прийняти спадщину і повідомила, що будинок
бажає передать своєму сину- ОСОБА_6. В липні місяці 2005 року на автомобілі, що
належить її чоловікові, вона і позивач возили бабусю до психоневрологічного
диспансеру. Вона до лікаря не заходила. З 2005 року бабуся стала забуватися,
плутала імена. В серпні місяці 2004 року вони були на похоронах ОСОБА_6і вона помітила страності в поведінці ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_14. суду пояснила, що
поряд з померлоюОСОБА_3вона стала мешкати з 2000 року. Коли вона бачила,
щоОСОБА_3знаходиться у дворі, вона питала її про здоров"я, життя і вона їй
нормально відповідала. Це було літом. Ніяких страностей в поведінціОСОБА_3вона
не помічала. Бабуся нічого їй не казала з приводу лікаря-психіатра і постановки
її на облік. Вона також розмовляла з бабусею влітку 2006 року. Бабуся була
трохи глуховатою і вона змушена була кричати і
багато з нею не розмовляла.На похоронах ОСОБА_6. ніяких страностей в поведінці ОСОБА_3
вона не помічала.

Свідок ОСОБА_11. суду пояснила, що зОСОБА_3вона була знайома приблизно з
1991 року, оскільки з сином бабусі мешкала її подруга- ОСОБА_2 Вона приходила і
зОСОБА_3вона спілкувалася в будинкуАДРЕСА_1, де вона мешкала. Вона бувала там дуже часто- на кожні вихідні, спілкувалася з ОСОБА_3.,
ніяких страностей в її поведінці вона не помічала,
трохи була забивчивость. Вона не помічала, щобОСОБА_3щось плутала, про
лікаря-психіатра вона їй нічого не казала. Вона не знає, які лікарські
препарати приймалаОСОБА_3Свідок ОСОБА_15. суду пояснила, що з ОСОБА_1. вона не
знайома, знає відповідачку. З померлоюОСОБА_3у них були гарні
стосунки.ОСОБА_3часто приходила до неї додому, брала в неї книжки. Яких-небудь странностей в поведінці, а
також яких-небудь странностей взагалі, вона в її поведінці не помічала. Швидка допомога
приїздила до ОСОБА_3., оскільки у неї хворіло серце. Разом зОСОБА_3вони спілкувалися приблизно два рази на тиждень,
проводили бесіди. Пенсію почтальон приносив додому іОСОБА_3сама її
отримувала і розписувалася за неї. Останній
разОСОБА_3приходила до неї за півроку до своєї смерті, оскільки була дуже
слабка, а потім зовсім не ходила. її будинок
знаходиться від будинкуОСОБА_3через 5-6 будинків по одній стороні вулиці. Вона
була присутня на похоронах синаОСОБА_3Після смерті сина

3

ОСОБА_3.,
вона з нею спілкувалася, ні до смерті її сина, ні після вона ніяких странностей в її поведінці не помічала. Вона розмовляла з ОСОБА_3., але
ніяких странностей в її поведінці не помічала, не
помічала, щоб вона що-небудь забувала.ОСОБА_3до смерті свого сина і після його
смерті самостійно за собою доглядала, мала приглядний вигляд.

Свідок ОСОБА_7. суду пояснив, що
він працює лікарем-психіатром. Підставами для постановки людини на облік до психоневрологічного диспансеру є- особисте звернення
громадянина на прийом до лікаря, наравлення вузького
спеціаліста соматичного профилю, екстренне повідомлення з організації установ, а також звернення рідних або сусідів
для огляду, встановлення медичного психічного стану і надання домомоги. При
цьому слід керуватися Законом України „Про надання психіатричної допомоги".
Ніяких відомчих інструкцій з цього приводу немає.

Вперше до нього звернувся онук
померлої ОСОБА_3.- 4 березня 2005 року. При зверненні до нього позивача, ОСОБА_3на прийом не приводили, а було направлення від дільничого лікаря-терапевта ОСОБА_16. Потім він протягом
трьох днів самостійно, на медичному транспорті, за
місцем мешкання навістивОСОБА_3Вдома знаходиласяОСОБА_3і жінка, що з нею мешкала. В той день він провів оглядОСОБА_3і
встановив, що жінка похилого віку, яка хворіє самотичними захворюваннями,
підвищенням тиску, зниженням зору, загальним недомаганням, зниженням пам"яті, плаксивістю, у неї подавлений
настрій, безсоння. Жінка, що була зОСОБА_3казала, що їй надають медичну допомогу. Також жінка повідомила, що доглядає
за ОСОБА_3.

Потім до нього прийшов онук, щоб
взнати стан бабусі, з ним було проведено бесіду з приводу її стану і були виписані медикаменти для її загального та психічного
стану. Було запропоновано направитиОСОБА_3до лікарні, але онук відмовився. Більше він додому доОСОБА_3не їздив, але через якись-час онук приводив її на прийом. Бабуся не
бажала з ним спілкуватися і від неї щось добитися було
неможливо, але на деякі питання вона відповідала правильно. Він бачивОСОБА_3двічі- перший раз- коли приїздив до неї додому і другий
раз- коли її приводив онук.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1. до ОСОБА_2, третя особа-Перша
Слов"янська Державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як
встановлено в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 року за місцем свого мешкання-
АДРЕСА_1 померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 року та
Довідкою РАГС міста Слов"янська від ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с.
22,23).

Позивач ОСОБА_1, є онуком ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджено в судовому
засіданні Свідоцтвом про народження, Свідоцтвом про народження батька позивача- ОСОБА_6, Довідкою РАГС міста Слов"янська
від 18 січня 2007 року. ( а.с.5-7).

22 вересня 2004 року ОСОБА_3склала
Заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом
Першої Слов"янської Державної нотаріальної контори і зареєстровано в
реєстрі за № 1 -2563.(а.с.24).

У
відповідності до ст. 1233 ЦК України „Заповіт є особисте
розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті".

У відповідності до ч.2 ст. 1257 ЦК України „За позовом заінтересованої особи, суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі".

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1. в
даному випадку є заінтересованою особою, оскільки ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року є його бабусею.

У
відповідності до ст. 1233 ЦК України за своєю юридичною природою
заповіт є одностороннім правочином.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 „ Про
судову практику в справах про визнання угод
недійсними" від 28 квітня 1978 року „ Угода може бути визнана недійсною лише з
підстав і за наслідками, передбаченими законом".

У
відповідності до ч. 1 ст. 225 ЦК України „ Правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а разі її
смерті- за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені".
Такими заінтересованими особами можуть бути родичі цієї особи,її спадкоємці
за заповітом, треті особи.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 „ Про судову практику
в справах про визнання угод недійсними" від 28квітня 1978 року
встановлено, „у випадках, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в
момент вчинення правочину він перебував у такому стані, коли
не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, причинами, внаслідок яких особа перебувала в такому стані, можуть
бути її тимчасовий психічний розлад, нервове

4

потрясіння та
ін. Для встановлення наявності такого стану на момент вчинення правочину, суд
призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з
цих підстав вирішуються з урахуванням як
висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують
чи спростовують доводи позивача про те, що в момент її укладення він не розумів
значення своїх дій і не міг керувати ними".

Як вбачається із Висновку посмертної
судово-психіатричної експертизи №77 від 27 квітня 2007 року „ОСОБА_3, 1917 року народження на момент складання заповіту 22 серпня 2004 року страдала судинною деменцією внаслідок
церебрального атеросклерозу, в силу чого за своїм психічним станом не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними"
( а.с. 87).

Однак, згідно ст. 66 ЦПК України
„Висновок єксперта-докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені в результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на
питання, задані судом", а також згідно з п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року з послідуючими змінами та доповненнями „Про судову
експертизу в кримінальних та цивільних справах" „ Висновок експерта не має наперед установленої сили та переваги над іншими
джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду,
який має грунтуватися на всебічному, повному й об"єктивному
розгляді всіх обставин справи в сукупності".

Суд приймає до уваги Висновок
посмертної судово-психіатричної експертизи №77 від 27 квітня 2007 року, як
доказ того факту, що на момент складання Заповіту -22 вересня 2004 року
ОСОБА_3за своїм психічним станом не могла розуміти значення своїх дій і
керувати ними, оскільки вказаний висновок цілком согласовується з іншими
доказами, які добуті в судовому засіданні. Так, аналізуючи пояснення свідків,
що дали пояснення у судовому засіданні, суд приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_12.,ОСОБА_13. в тій частині, що
ще до складання та підписання Заповіту померла ОСОБА_3поводила
себе странно,
не усвідомлювала своїх дій -неадекватно поводила себе
на похоронах свого сина- ОСОБА_6., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, забувала,
плутала імена. Тобто в цих поясненнях свідків йде мова про поведінку ОСОБА_3
усього за місяць до складання і підписання Заповіту. Тому суд приходить до
висновку, що пояснення вказаних свідків найбільш
точно відображають поведінку і стан здоров"я ОСОБА_3 на той період часу, який передував складанню і підписанню Заповіту. Крім
того, пояснення вказаних свідків у судовому засіданні не спростовані
якими-небудь об"єктивними доказами, а навпаки, підтверджуються Довідкою
Слов"янського психоневрологічного диспансеру №3678 від 17 листопада 2006
року, із якої вбачається, що ОСОБА_3, 1917 року народження перебувала на обліку
в цьому лікувальному закладі в консультативній групі обліку з 4 березня 2005
року ( а.с. 8) і тому суд приймає до уваги пояснення цих свідків.

Суд не приймає до уваги пояснення
свідків ОСОБА_14., ОСОБА_11., ОСОБА_15., які в судовому засіданні пояснювали, що ніяких странностей в поведінці ОСОБА_3 не помічали, оскільки вони не вказують
точний період, про який дають свідчення і, крім того, їх пояснення в судовому
засіданні не підтверджуються ніякими об"єктивними доказами. Тому суд не
приймає до уваги пояснення цих свідків.

Тому, на
підставі всих вищенаведених доказів, суд приходить до висновку, що на момент
складання та підписання Заповіту- 22 вересня 2004 року ОСОБА_3, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року за своїм психічним станом не
могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, і тому у відповідності до ч.1 ст. 225 ЦК України Заповіт, складений та підписаний 22 вересня 2004
року ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який було
посвідчено державним нотаріусом Першої Слов"янської Державної нотаріальної
контори і зареєстровано в реєстрі за № 1-2563, слід визнати недійсним,
задовольнивши таким чином позовні вимоги ОСОБА_1.

У відповідності до норм ст. 1257 ЦК України, якщо заповіт визнається недійсним вцілому, то настає
спадкування за законом. Згідно ст. 88 ч. 1
ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати".

Тому суд
вважає, що з відповідача ОСОБА_2 варто також стягнути на користь ОСОБА_1сумму понесених їм судових витрат по проведенню посмертної
судово-психічної експертизи, що складає
1327 грн.00коп., витрати по сплаті державного мита у розмірі 110 грн 00 коп, витрати по сплаті інформаційно-технічних
витрат- 30 грн, а всього 1467 грн. оскільки ці витрати
підтверждені позивачем в судовому засіданні документально.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.3,10,60,88,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст.
225, 1233, 1257 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 „ Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними" від 28 квітня
1978 року, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити повністю. Заповіт, складений 22 вересня 2004 року ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і посвідчений державним нотаріусом Першої
Слов"янської Державної нотаріальної контори 22 вересня 2004
року за реєстром № 1-2563 визнати недійсним.

5

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1понесені ним судові витрати
в сумі 1327 грн. 00 коп (одна тисяча триста двадцять сім грн. 00 коп).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення постановлено і підписано в нарадчий кімнаті в одному примірнику.