Справа № 2-о-19 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

28 березня 2007
року Ленінський районний суд міста Донецька в складі: головуючого судді:
Хмельницької Л.І. при секретарі: Стіліаніді Г.О.

за участю
позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Донецька цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Сьомої Донецької державної нотаріальної контори про
встановлення факту належності правовстановлюючого документу, родинних відносин,
та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачки
звернулися до суду із позовом про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, родинних відносин, та визнання права власності
на домоволодіння в порядку спадкування за законом, зазначивши в обгрунтування
позову, що їх батькові ОСОБА_3, 1915 р.н. на підставі договору про надання в
бестрокове користування земельної ділянки для забудови індівідуального
житлового будинку на праві власності, що був виданий 20.07.1961 р. Виконкомом
Сталінозаводської Ради депутатів трудящіх, згідно рішення виконкому № 15 від
23.06.1961 р. була надана земельна ділянка АДРЕСА_1( в цей час АДРЕСА_1). В
цьому договорі прізвище батька було помилково вказане як „ОСОБА_3" а також
помилково вказано по-батькові „ОСОБА_3". Протягом життя прізвище батька як
і прізвища позивачок у численних посвідчуючих особу документах було вказане у
різних варіантах: у ОСОБА_2- в свідоцтві про народження та про укладення шлюбу-
„ОСОБА_3", у ОСОБА_1 в свідоцтві про народження та про укладення шлюбу-
„ОСОБА_1". В домовій книзі як батько так і діти вказані як „ОСОБА_3". Крім того в
позивачок був брат, в свідоцтві про його народження та про смерть він був
вказаний як „ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1
батько позивачок помер в м. Донецьку, в свідоцтві про його смерть прізвище його
було вказане як і в паспорті „ОСОБА_3".

Після смерті
батька залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1. Позивачки до
нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті батька не зверталися,
оскільки тривалий час мешкали окремо від нього. Мати позивачок також померла.
їх брат-ОСОБА_4 на момент смерті батька мешкав з ним в одному будинку, був
зареєстрований в ньому. Після смерті батька брат продовжував мешкати в будинку,
здійснював нагляд за ним, сплачував комунальні послуги, таким чином спадщину
після смерті батька прийняв фактично.

ІНФОРМАЦІЯ_2
брат позивачок - ОСОБА_4 помер у
м.Донецьку. Після його смерті позивачки у встановлений законом строк звернулися
до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки спадкоємцев
першої черги після смерті брата немає, він не був одружений, та не мав дітей. В
нотариальній конторі позивачкам було відмовлено у видачі свідоцтва на право
власності в порядку спадкування за законом, у зв"язку з численними
помилками, припущеними при напису їх дошлюбного прізвища, прізвища їх батька та
брата, а також по батькові батька в договорі про надання в бестрокове
користування земельної ділянки. При цьому позивачкам було рекомендовано
звернутися до суду з позовом. У
судовому засіданні позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали
позовні вимоги, просили встановити факт належності їх батькові ОСОБА_3, 1915
р.н., правовстановлюючого документу-договора „Про надання в бестрокове
користування земельної ділянки для забудови індівідуального житлового будинку
на праві власності", що був виданий 20.07.1961 р. р-р 6896 на ім"я ОСОБА_3. Також просили
встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ОСОБА_2, іх братом ОСОБА_4, та батьком
ОСОБА_3, та визнати за ОСОБА_2,ОСОБА_1 право
власності по 1/2 частині за кожною на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті їх брата- ОСОБА_4.

Представник
відповідача-7-ї Донецької державної нотаріальної контори до судового засідання
не з"явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у
відсутність представника нотаріальної контори та винести рішення на погляд
суду, проти позову не заперечує.

Свідкі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому
засіданні пояснили, що знайомі з позивачками тривалий строк, вони є дочками ОСОБА_3,
мешкали з ним, матер"ю та братом в будинку АДРЕСА_1. Коли вийшли заміж, то
поїхали з будинку. Брат позивачок - ОСОБА_4, після смерті матері, а потім і
батька продовжував проживати в будинку до самої своєї смерті в 2006 p., він не був
одружений, та не мав дітей. Про те, що прізвища позивачок, їх батька та брата
були записані в різних документах по різному, їм не відомо, але вони вважали що
їх прізвище як у батька ОСОБА_3.

Суд, вислухавши
позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, та матеріали спадкової справи
після смерті ОСОБА_3, оглянувши в якості доказів фотознимки на яких ОСОБА_3
знятий разом з дітьми, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору
про надання в бестрокове користування земельної ділянки для забудови
індівідуального житлового будинку на праві власності, що був виданий 20.07.1961
р. Виконкомом Сталінозаводської Ради депутатів трудящіх, згідно рішення
виконкому № 15 від 23.06.1961 р. (ах. 11) батькові позивачок ОСОБА_3 була
надана земельна ділянка АДРЕСА_1( в цей час АДРЕСА_1). В договорі помилково
вказано прізвище „ОСОБА_3",
крім того помилково вказане по батькові „ОСОБА_3", в той же час як на
зворотній стороні документу вказано по батькові „ОСОБА_4". Як встановлено
з форми № 1 - заяві про видачу паспорту, та свідоцтва про смерть(а.с.ІЗ)
прізвище батька позивачок „ОСОБА_3". На отриманій земельній ділянці
ОСОБА_3 побудував будинок. В домовій книзі (а.с. 17-25) прізвище батька
позивачок, як і їх прізвища неодноразово вказані як „ОСОБА_3" та
„ОСОБА_3".В свідоцтві про народження ОСОБА_2 як і у свідоцтві про
укладення шлюбу (а.с. 14) її прізвище зазначено як „ОСОБА_3". В свідоцтві
про народження позивачки ОСОБА_1 (а.с. 15) та в свідоцтві про укладення шлюбу
(а.с. 16) її дошлюбне прізвище вказане як „ОСОБА_1", прізвище її батька
вказане як „ОСОБА_3". В
свідоцтві про народження брата позивачок (а.с.32) та в свідоцтві про його
смерть (а.с.33) його прізвище вказано як „ОСОБА_3. Згідно
пояснень свідків, позивачки та їх брат, який помер, є дітьми одного батька
ОСОБА_3, про різницю в написанні їх прізвищ свідкам нічого відомо не було. На
підставі ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів
родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім"я та по батькові, місце та час народження
якого, вказані в документі не співпадають з ім"ям, по батькові та
прізвищем цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження чи в паспорті. Таким
чином, суд вважає, що вимоги позивачів щодо встановлення факту належності
правовстановлюючого документа їх батькові, та встановлення факту родинних
відносин між позивачками, їх братом та батьком, підлягають задоволенню. Крім
того, як встановлено в судовому засіданні, батько позивачок ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1в м.
Донецьку (а.с.13). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді
будинку АДРЕСА_1. Оскільки брат позивачок ОСОБА_3 на момент смерті батька
постійно мешкав з ним в будинку, він на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України,
фактично прийняв спадщину після його смерті. Позивачки не зверталися

до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини
після смерті батька. Брат позивачок ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Донецьку. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння
АДРЕСА_1, яке він у вигляді спадщини фактично прийняв після смерті батька.
Оскільки після смерті ОСОБА_3 спадкоємцев першої черги не було, його сестри-
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як спадкоємці другої черги, звернулися до нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. У видачі
свідоцтва на право спадкування їм було відмовлено у зв"язку з різницею
написання прізвищ. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачками
право власності в порядку спадкування за законом після смерті брата за кожною
по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1.

Керуючись п. 1,
6 ст. 256, ст. 257, 259 ЦПК України, ст.ст. 1276, 1268, 1262, 1258, 1269, 1270
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Встановити факт
належності ОСОБА_3, 1915 р.н., уродженцу с
Георгіївка Приазовского
району Запорізької області правовстановлюючого документу-договору „Про
надання в бесстрокове користування земельної ділянки для будівництва ін діві
дуального житлового будинку на право власності", що був виданий 20.07.1961
р. Виконкомом Сталінозаводської Ради депутатів трудящіх, згідно рішення
виконкому № 15 від 23.06.1961 р. р-р 6896 на ім"я ОСОБА_3.

Встановити факт
родинних відносин між ОСОБА_1(дошлюбне прізвище ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженкою м. Донецька, ОСОБА_2(дошлюбне прізвище ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженкою м. Молотовабад Таджикістану, їх братом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженцем с. Георгіївка Приазовського району Запорізької області, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх батьком ОСОБА_3, 1915 р.н., уродженцем с Георгіївка
Приазовського району Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1А частині за кожною на домоволодіння АДРЕСА_1,
яке складається з житлового будинку літ. „А-1", прибудов літ. „а",
літ. „а2", ганка літ. „а-3", літній кухні лит."Е",
прибудови до літнії кухні літ. „е-1", погребу літ."е", убиральні
літ."3", душу літ. „Ж", сарая літ."Д", трубопровіду,
огородження № 1-4, тротуару літ. „Т" після смерті брата ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецькоі області
через Ленінський районний суд м.Донецька шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.