Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13
червня 2007 року                                       Галицький
районний суд м. Львова

в
складі: головуючого-судді Романюка М.Ф.

при
секретарі Кузьмич
Н.А.

з
участю представників позивача   ОСОБА_3.,
ОСОБА_4.,

адвоката
ОСОБА_5.,

представника
відповідача адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 10 лютого 1996 року
між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого
відповідач видав йому власноручно здійснену розписку про отримання 1 140 000
000 карбованців, що дорівнює 6000 доларів США. 26 липня 2006 року позивачем було направлено
відповідачу письмову вимогу про повернення боргу. Станом на сьогоднішній день
відповідач свого зобов'язання не виконав. Враховуючи вищенаведене, просить
стягнути з відповідача 30300 грн. боргу, що еквівалентно 6000 доларів США та
судові витрати - 303 грн. державного мита та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представники позивача ОСОБА_4., ОСОБА_3., в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні мотивам позовної заяви. Факт
повернення відповідачем боргу заперечили.

Відповідач ОСОБА_2. в судовому засіданні позов заперечив, факт отримання
вказаної суми грошей та власноручного написання розписки не заперечив, та
ствердив, що гроші були повернуті ОСОБА_3 у 1997 році. Перебування боргової
розписки у позивача по теперішній час аргументовано

пояснити не зміг. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити з наступних
причин.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики позикодавець
передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Як вбачається з розписки (а.с.б), ОСОБА_2. 10 лютого 1996 року позичив у
ОСОБА_1 1 140 000 000 карбованців, що дорівнює 6000 доларів США, без
зазначення дати повернення. Гроші були отримані в присутності гр. ОСОБА_7 та
гр. ОСОБА_8, що свідчать підписи останніх.

Як вбачається з вимоги (а.с. 12) 26 липня 2006 року позивачем було
направлено відповідачу письмову вимогу про повернення боргу. Оскільки термін
повернення боргу в розписці не зазначений, початком перебігу строку позовної
давності, у відповідності до ст. 261 ЦК України, є момент пред'явлення вимоги про
повернення боргу. Для даних правовідносин, у відповідності до ст.

2

257 ЦК України, встановлюється загальний строк позовної давності і такий позивачем
не пропущений.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні ствердила факт отримання 10 лютого 1996
року ОСОБА_2. від ОСОБА_1 грошей в сумі 1 140 000 000 карбованців, що дорівнює
6000 доларів США
і власноручного написання відповідачем розписки, оскільки
була присутня при цьому. Крім того, ствердила, що восени 1997 була присутня при
тому, як відповідач повернув ОСОБА_3 вказаний борг.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні ствердила факт отримання 10 лютого
1996 року ОСОБА_2. від ОСОБА_1 грошей в сумі 1 140 000 000 карбованців, що
дорівнює 6000 доларів США про, що відповідач власноручно написав розписку.
Крім того, ствердила, що у її присутності вказаний борг у 1997 році був
повернутий відповідачем ОСОБА_3.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника,
показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8., оскільки ними не було дано
аргументованого спростування факту знаходження оригіналу боргової розписки у
позивача. Суд також враховує те, що вищевказані особи є зацікавленими по суті
справи.

Офіційний курс НБ України станом на день винесення рішення становить 505,00
грн. за 100 доларів США, а тому сума боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1
становить 30300 грн.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити, стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача
30300 грн. заборгованості, а також 303 грн. сплаченого державного мита та 30
гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 4,10,60,88,212,215 ЦПК України, ст.ст. 1046,1050 ЦК
України, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 30300 гривень заборгованості, що
становить 6000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 303 гривні судового збору та 30
гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом 10-ти днів
з дня складання рішення у повному обсязі. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду справи.