Справа №22ц- 1516/2007             Головуючий
в суді 1 інстанції: Калашнік В.Л.
Доповідач: Карайван Т.Д.
УХВАЛА Іменем України

19 квітня 2006 року Апеляційний суд Луганської області в
складі:

Головуючого: Карайван Т.Д.

Суддів: Іванової І.П., Дмитрієвої Л.Д.

При секретарі: Кагадій І.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луганську
цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2на
рішення Жовтневого районного суду м.Луганська від 13 лютого 2007 року за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання таким, що втратив право
користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про вселення,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2006
року позивачОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що квартиру АДРЕСА_1 отримала його мати ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Квартира не приватизована. За адресою квартири зареєстровані
він та відповідач ОСОБА_2

З 1997 року
відповідач в квартирі не проживає. Він сам сплачує комунальні послуги,
проводить поточний ремонт. Незважаючи на надання відповідачеві можливості
користуватися спірною квартирою, в нього є ключі від квартири, останній в
квартирі не проживає. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі понад встановлені законом строки,
коли за ним зберігалось право на житлову площу, без поважних при чин, позивач
просив суд визнати його таким, що втратив право користування спірною квартирою.

В жовтні 2006
року відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом. Посилався на те, що він
проживає в квартирі з дня народження. Після розірвання шлюбу м іж батьками він
вимушений був переїхати з квартири разом з матір'ю у 1999 році.. Між ним та
батьком була домовленість про те, що він може повернутися в квартиру коли
завгодно. Він вирішив повернутися в 2006 році, але його в квартиру не пустили.
Позивач за зустрічним позовом вважає, щоОСОБА_1 перешкоджає йому
користуватися спірною квартирою право на проживання в якій він має, тому просив
вселити його в квартиру.

Оскаржуваним
рішенням позовні вимогиОСОБА_1
задоволено. ОСОБА_2
визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі
за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні зустрічного позову суд відмовив за
необґрунтованістю.

2

В апеляційній
скарзі відповідач ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги
а у позовіОСОБА_1
відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши
доповідача, осіб, які приймають участь у справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не знайшов підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Судом першої
інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і
всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які
сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст..71 ЖК України
при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сім"і за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст..72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Судом
встановлено, що наймачем спірної квартири є позивач. Відповідач не проживає в
квартирі з 1997 року без поважних причин, про що сам не заперечував, а саме:
виїхав проживати разом з матір"ю а потім одружився і проживав з
сім"єю.. Дана обставина підтверджена як свідками так і письмовими
доказами. В спірній квартирі відсутні його речі, квартирну плату та комунальні
платежі відповідач не сплачує. Витрат на ремонт не ніс. За таких обставин суд
дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач не проживає в квартирі
понад шість місяців без поважних причин та правильно задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_1. Доводи
відповідача про те, що позивач весь час зберігав за ним право на житлову площу
про що свідчить та обставина, що позивач звернувся з позовом до суду тільки в
2006 році не може бути прийнята до увагою оскільки позивач цей факт заперечував,
і окрім того відповідач до 2006 року не намагався вселитися в квартиру а тільки
епізодично в ній бував.

Посилання
відповідача на те, що він з батьком домовлялися про розмін квартири і останній
не заперечував тим самим підтверджував його право на житло, уваги не
заслуговують. Сам позивач також заперечує цей факт. А оголошення на які
посилається відповідач з'явилися після конфлікту та звернення позивача з
позовом до суду.

Інші доводи
апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції при
розгляді справи. Вони не спростовують висновків суду та не дають підстав
вважати, що судом при розгляді справи порушені або неправильно застосовані
норми матеріального і процесуального права.

Рішення суду
відповідає вимогам закону і матеріалам справи і підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст..ст.307,308,314,315 ЦПК України, апеляційний
суд,-

3

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити. Рішення Жовтневого районного суду м.Луганська від 13 лютого 2007
року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з
моменту її проголошення. Та може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з моменту и
проголошення.