Дело №2-3186/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
грудня 2007 року                                                                  м.  Севастополь

Гагарінській
районний суд міста Севастополя у складі:

головуючого: -
судді Майданіка А.П.,

при секретарі: -
Чевичеловій О.В.,  Галайдіної Г.І.,
розглянув у відкритому  судовому
засіданні  цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Севастопольського державного підприємства «Атлантіка» про стягнення
моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача,  та просить стягнути 20000 грн. в рахунок відшкодування
моральної.

Вимоги
мотивовані тим,  що відповідач не виконує
рішення Ленінського районного суду від 28 липня 2003 p.,
яке набрало чинності 28 серпня 2003 p.,
яким були задоволені її позовні вимоги та зобов'язано СГП
«Атлантіка» скласти Акт по формі Н-1 в зв'язку нещасним випадком,  якій відбувся 12 грудня 1995 р. зі ОСОБА_2
(чоловіком позивачки) в порту Лас-Пальмас (Іспанія) в період проходження судна
БКРТ «ОСОБА_3» на промислу.

З 24
листопада 2003 p.,  з часу відкриття провадження,  до теперішнього часу рішення суду не виконане
відповідачем не був складений Акт по формі Н-1 в зв'язку з чим вона понесла
моральні страждання які виражаються у тому що вона не може оформити пенсію по
втраті кормільця,  погіршилося її
здоров'я,  вимушена була влаштуватися на
роботу сторожем.

У
судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позовні
вимоги,  та пояснили,  що в незалежності від того що виконавче
провадження було закрите відповідач повинен виконати його та скласти Акт по
формі Н-1. Представники відповідача позов не визнали. Також пояснили,  що

постанова
про закриття виконавчого провадження було оскаржено у судовому порядку,  за результатом якого було прийняте рішення
про відмову в задоволені її вимог.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  вважає що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
23 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди,  завданої внаслідок порушення її прав;
моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї самої,
членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної
особи,  а також ділової репутації фізичної
або юридичної особи.

Статтею
1167 ЦК України
визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду,  які полягають у тому,  що моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини,  та те що моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи,  яка
її завдала,  якщо шкода завдана
каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та завдано
фізичній особі внаслідок її незаконного засудження,  незаконного притягнення до кримінальної
відповідальності,  незаконного
застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про
невиїзд,  незаконного затримання,  незаконного накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Статтю 1
Закону України «Про виконавче провадження» визначено,  що виконавче провадження є завершальною
стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів.
Відповідно до п.11 ч.1  ст.  37 виконавче провадження підлягає закінченню
якщо виконати рішення без участі боржника неможливо.

У
судовому засіданні встановлено,  що
рішенням Ленінського районного суду від 28 липня 2003 p.,  яке набрало чинності 28 серпня 2003 p.,  були задоволені позовні вимоги позивача та
зобов'язано СГП «Атлантіка» скласти Акт по формі Н-1 в зв'язку нещасним
випадком,  якій відбувся 12 грудня 1995
р. зі ОСОБА_2 (чоловіком позивачки) в

порту Лас-Пальмас (Іспанія) в період проходження судна БКРТ «ОСОБА_3» на
промислу. 30 серпня 2007 p.
був виданий виконавчий лист №2-705/2003,
24 листопада 2003 р. за заявою позивача було відкрито виконавче
провадження (а.с. 27). 26 червня 2004 р. постановою заступника начальника
виконавчої служби Гагарінського району виконавче провадження було закінчено в
зв'язку з неможливістю виконати рішення без участі боржника (а.с.  20). Начальником ВДВС Гагарінського району м.  Севастополя було винесено подання на про
притягнення директора СГП «Атлантіка» ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності
за невиконання рішень суду,  які набрали
чинності (а.с.  19). 05 березня 2004 р.
за результатом перевірки факту невиконання рішення суду транспортною
прокуратурою прийнята

постанова
про відмову в порушені кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину
передбаченого ч.1  ст.  382 КК України за відсутністю складу злочину
(а.с. 22). Позивачкою ОСОБА_1 зазначена

постанова
була оскаржена у Севастопольську транспортну прокуратуру та у прокуратуру
м.  Севастополя,  за результатами перевірки,  згідно відповідей зазначених органів від 25
березня 2005 p.,  22 квітня 2005 p.,  16
травня та 19 червня 2006 p.,  позивачу по справі було відмовлено в скасуванні постанови
про відмову в порушені кримінальної справи від 05 березня 2004р. (а.с.  24,
25,  39,  42).

Суд
аналізуючи зазначені норми законів та фактичні обставини справи,  вважає що позовні вимоги позивача не
засновані на законі,  оскільки у судовому
засіданні не знайшло підтвердження факту заподіяння відповідачем моральної
шкоди у зв'язку з невиконанням судового рішення,  на що вказує

постанова
органа прокуратури від 05 березня 2004 р. про відмову в порушені кримінальної
справи щодо ОСОБА_4

На
підставі Викладеного,  керуючись  ст.
ст.  23,  1167 ЦК
України,   ст.   ст.
10,  60,  179,
212,  214 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

В задоволені
позову - відмовити.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подана. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
була подана у строк,  встановлений  ст.
294 ЦПК України,  рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. Згідно до  ст.
294 ЦПК України заява про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після заяви про
апеляційне оскарження.