Справа № 22 - 5337                                            Головуючий
в 1 інстанції Івашура В.О.
30                                                         Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007р. липня 10
дня. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Пономарьової О.М.

суддів
Бондаренко Л.І.,  Барсукової О.І.

при секретарі
Артамоновій С. О.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 29 березня 2007р.

за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні приміщенням та виселенні,  зустрічним позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням.

Заслухавши  доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3 ,
перевіривши матеріали по справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,  ОСОБА_2 звернулись до апеляційного суду із
апеляційною скаргою рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 29
березня 2007р.,  яким позовні вимоги
ОСОБА_3 до них про усунення перешкод у користуванні приміщенням та виселенні
задоволені.

ОСОБА_1,  ОСОБА_2 виселена із   кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення. Суд зов'язав їх   не чинити
перешкод у реалізації прав власності будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3.

В
задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_1,  ОСОБА_2  до ОСОБА_3 про визнання за ними права
користування жилим приміщенням гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення та задоволення їх
вимог про визнання права користування жилим приміщенням.

Посилаються
на те,  що вони не були повідомлені про
час і місце розгляду справи. Суд при ухваленні рішення зобов'язаний був
застосувати норму статті 127 ЖК України. Суд необґрунтовано керувався  ст. ст. 158,
169 ЖК України.

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає відхиленню,  рішення - без змін.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на АТЗТ "1-й
Донецькій авторемзавод" не працювали і не працюють,  в трудових стосунках з заводом не перебували.

ОСОБА_1
виділено тимчасово строком на один рік кімната у гуртожитку та 5 жовтня 2005р.
зареєстрована тимчасово у гуртожитку до 8 липня 2006р. Відповідач ОСОБА_2 вселився в
гуртожиток самовільно без дозволу заводу.

Ордер на
вселення не видавався,  найму жилого
приміщення між відповідачами та АТЗТ "1-й Донецький авторемзавод" не
укладався.

Суд з
врахуванням конкретних обставин по справі,
норм  ст. ст. 128,  129 ЖК України,  згідно яких жила площа в гуртожитку подається
за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету,  правильно вирішив спір.

Згідно
положення житлового законодавства на підставі рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація видає громадянину спеціальний ордер,  який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу. В судовому засіданні встановлено, що спільне рішення
адміністрації підприємства та профспілкового комітету про вселення відповідачів
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 не постановлювалось.

На
підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2006 року  АТЗТ "Донецький авторемзавод" продав
ОСОБА_3  будівлю гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1. Пунктом 8 цього договору передбачено ,  що покупець (ОСОБА_3) гарантує забезпечити
прав громадян,  проживаючих у гуртожитку
у відповідності до діючого законодавства Але рішенням постійно діючого
третейського суду Ассоціація "Жінка та Бізнес" пункт 8 вказаного
визнаний недійсним.

Доводи у
скарзі про те,  що суд своїм рішенням
порушив право ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 на житло,
не відповідає матеріалам по справі.

Судом
встановлено,  що позивач ОСОБА_3  є власником і який не має намір укладати з
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 договір на користування
чи проживання у кімнаті 915 гуртожитку.

Суд
першої інстанції врахував виникнені правовідносини і не знайшов підстав для
задоволення зустрічного позову ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  дійшов до правильного висновку,  що їх відмова
від звільнення зайнятого ними приміщення у будівлі гуртожитку буде
порушувати права власника ОСОБА_3  на володіння
та користування    належним йому майном.

Посилання
у скарзі на те,  що суд необґрунтовано
керувався  ст. ст. 158,  169 ЖК України при ухваленні рішення, що
необхідно було застосувати положення статті 132 ЖК України,  не є переконливими для відмови в задоволенні
вимог ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_1,
ОСОБА_2 із гуртожитку. Застосувати положення статті 132 ЖК України при
наявності нового власника на будівлю не передбачається можливим.

Згідно  ст. 169 ЖК України у разі припинення договору
найму жилого приміщення в будинку,
квартирі,  що належить громадянину
на праві приватної власності,  наймач і
особи,  які,  які проживають разом з ним,  зобов'язані звільнити жиле приміщення,  а у разі відмовлення - підлягають виселенню.

Рішення
суду відповідає нормам матеріального,
процесуального права,  підстав для
скасування рішення не вбачається.

Керуючись  ст. ст. 303-308, 315   ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 29 березня 2007р. залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна
скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
двох місяців з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.