Справа №2 2ц- 74 6/2007 рік.
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Заболотний
УХВАЛА

Іменем      України

15 травня 2007 року                                                                                 місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області в складі: головуючого - судді
Коренькової З.Д. суддів -
Заболотного В.М. ,  Бобрової І.О. при
секретарі - МехедТ.О.

з участю - позивачки
ОСОБА_1,  представника позивачки
ОСОБА_2,  представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) „Агат"
про стягнення боргу,  -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним
рішенням Городнянського районного суду від 02.03.2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Суд
прийшов до висновку,  що позивачка не
змогла визначитись,  на якій підставі та
яку саме суму заборгував перед нею відповідач. Також,  позивачкою не надано належних доказів,  а саме бухгалтерських документів,  які б підтверджували наявність заборгованості
ВАТ „Агат" перед нею. Кредитні договори за 2004-2005 роки,  на які
посилалась ОСОБА_1 як на належні докази,
суд не взяв до уваги,  оскільки
позивачка не мала законного права та повноважень укладати подібні договори.

В своїй
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду і
постановити нове про задоволення її позовних вимог. Посилається на те,  що вона вносила кошти не безпосередньо в касу
філії чи на розрахунковий рахунок,  а у
діяльність філії „Агат-Арізона" ВАТ „Агат" відповідно до
документів,  які підлягали негайній
оплаті (акти про сплату ПДВ,  копії
чеків,  квитанцій на придбання різних
товарів). Із кредитних договорів,
а    також    із
бухгалтерських    документів,     що
знаходяться    в

2

матеріалах
справи,  вбачається,  що кошти сплачувались безпосередньо від її
імені у готівковій формі,  а не через
банківські установи у безготівковій формі. Позивачка вважає,  що суд безпідставно не застосував норму  ст. 1212 ЦК України,
пославшись на ч.1  ст. 241 Кодексу
та встановивши,  що вона не мала права
заключати договори позики,  так як це
суперечить п.4.2 Положення про філію ВАТ „Агат". Також,  апелянт наголошує на тому,  що перебуваючи на посаді директора філії
„Агат-Арізона",  у зв'язку зі
скрутним матеріальним становищем підприємства,
вимушена була протягом 2003-2005 років вносити власні кошти на потреби
філії. Матеріалами справи підтверджується,
що для потреб філії вона внесла 8956грн. 65коп. особистих коштів,  які відповідач незаконно відмовляється їй
повертати,  але цього факту судом не
взято до уваги. А тому ОСОБА_1 просила вищевказану суму боргу стягнути з ВАТ
„Агат" на її користь.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
судового процесу,  перевіривши доводи
скарги та матеріали справи,  апеляційний
суд приходить до висновку,  що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

По
справі встановлено,  що з 05 лютого 2003 року позивачка
працювала директором філії „Агат-Арізона" ВАТ „Агат",  яка згідно Положення про філію,  не є юридичною особою,  і майно якої формується за рахунок власності
ВАТ „Агат" (а.с. 121-126, 135).

Пункт 4.2 зазначеного
Положення зазначає,  що Голова правління
ВАТ призначає керівника філії,  укладає з
ним контракт,  видає доручення на право
здійснення дій від імені ВАТ.

Як
вбачається з матеріалів справи,  під час
перебування на посаді директора філії,
ОСОБА_1 протягом 2004-2005
років,  діючи від імені філії
укладала з собою як з фізичною особою договори грошової позики на загальну суму
9176грн. (а.с. 143-161).

Відповідно
до матеріалів справи,  що містять
бухгалтерську,  іншу документацію,  Статуту ВАТ „Агат",  Положення про філію „Агат-Арізона" ВАТ
„Агат",  яку надали сторони,  вбачається,
що відповідач не надавав ОСОБА_1 повноважень на укладання договорів
позики. Також не укладався відповідний контракт і філії не надавались
доручення,  які б давали директору філії
повноваження на право здійснення дій від імені товариства. Документів на підтвердження
фактичної передачі грошей саме на рахунок ВАТ „Агат" позивачкою не надано
(а.с. 97). Крім
цього,  в матеріалах справи відсутні
будь-які докази на підтвердження того,
що відповідач взагалі схвалював укладання позивачкою вищезазначених
договорів позики.

Згідно  ст. 238 ч.3 ЦК України,
представник не може вчиняти правочин від імені особи,  яку він представляє,  у своїх інтересах або в інтересах іншої
особи,  представником якої він одночасно
є,  за винятком комерційного
представництва.

3

Частиною 1
статті 241 ЦК України
передбачено,  що правочин,  вчинений представником   з перевищенням   повноважень,    створює
цивільні   права   та обов'язки   особи,
яку він   представляє   лише
у   разі   наступного
схвалення правочину цією особою.

Таким
чином,  відмовляючи у задоволенні
позову,  суд вірно прийшов до
висновку,  що вимоги ОСОБА_1 про
стягнення боргу з ВАТ „Агат" не знайшли свого підтвердження.

За таких
обставин,  рішення суду першої інстанції
є законним і обґрунтованим,
постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального
права,  а доводи апеляційної скарги не
дають підстав для його скасування.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст. 303,  307-308,  313-315,
317 ЦПК України,
апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити,  а рішення Городнянського районного суду
Чернігівської області від 02
березня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.