Справа № 22ц-4247/2007                                                 Головуючий
1 -ї інстанції - Кривошеее
- 27                                                                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

24 травня 2007
року                                                                                                            м.
Донецьк

Апеляційний
суд Донецької області в складі: головуючої - Гурової О.М., суддів - Могутової
Н.Г., Шевченко В.Ю., при секретарі - Стефановій І.М., за участю - відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Слов"янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_2до Товариства з обмеженою відповідальністю
„Ремсервіс" м. Слов'янська, ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною
скаргою на рішення Слов'янського міськрайонного суду від 29 січня 2007 року,
яким з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто у відшкодування моральної шкоди 350
грн. та зобов'язано принести позивачу письмові вибачення з повідомленням
керівництва за місцем роботи ОСОБА_2 -Лінейний відділ на станції Слов"янськ
УМВС України на Донецькій залізниці. В задоволенні позовних вимог до ТОВ
„Ремсервіс" відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати зазначене рішення, оскільки
вважав, що суд безпідставно прийшов до висновку про порушення ним прав
позивача, приниження його гідності. В листопаді 2005 р. після надходження скарг
від мешканців будинка АДРЕСА_1, він, як начальник ЖЕКа „Привокзальний",
приймав заходи для проведення ремонту опалювального обладнання. В квартиру
НОМЕР_1, де мешкав позивач з співмешканкою, тривалий час не могли знайти
доступу. Щоб не застосовувати несанкціонований доступ в житло, він намагався
розшукати мешканців квартири і подзвонив на роботу позивачу з проханням
забезпечити доступ працівникам ЖЕКа для виконання аварійних робіт. Вважав, що
вказаними діями не спричинив моральної шкоди позивачеві.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2,
виходив з того, що на підставі звернень ОСОБА_1 у відношенні позивача
проводилась службова перевірка, згідно висновку якої дії позивача визнані
правомірними. Проведення службової перевірки не могло негативно не сказатись на
діловій репутації позивача, як заступника начальника ЛВ на ст.. Слов'янськ, і
призвело до часткової втрати його авторитету, в зв'Язку з чим суд вважав за
необхідне поновити порушене право позивача на повагу до гідності та честі і
стягнути 350 грн. з ОСОБА_1 (з урахуванням його стану здоров'я та майнового
становища) у відшкодування заподіяної ОСОБА_2 моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду -частковому скасуванню.

Відповідно до ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неправильне застосування норм матеріального або процесуального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд 1-ї інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, виходив з того, що
в судовому засіданні знайшов підтвердження факт заподіяння  позивачу моральної шкоди з боку ОСОБА_1.

Але, з таким
висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 297 ЦК
України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа
має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Як вбачається з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 28
вересня 1990 року „Про застосування судами законодавства, що регулює захист
честі, гідності і дклової репутації громадян та організацій", до
відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь,
гідність і ділову репутацію громадянина в громадській думці чи думці окремих
громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та
принципів людської моралі.

Як свідчать обставини справи, в листопаді 2005 року начальник ЖЕКа
„Привокзальний" ОСОБА_1, зателефонував керівництву лінейного відділу на
ст. Донецьк, де працював позивач ОСОБА_2, і вимагав, щоб ОСОБА_2 прийшов до
місця свого проживання АДРЕСА_1 і надав можливість працівникам ЖЕКу провести
ремонт опалювальної системи.

В судовому засіданні встановлено і цього не заперечували сторони, що
ОСОБА_2 протягом 6-7 років фактично мешкав за згаданою адресою з співмешканкою
ОСОБА_3, яка є власником вказаного житла.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 суду підтвердили, що в жовтні-листопаді 2005 р.
виникла необхідність ремонту одного з стояків тепломережі будинку, для чого
необхідно було мати доступ до квартири НОМЕР_1 згаданого будинку. ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 відмовлялись надати доступ в квартиру. ОСОБА_5 особисто зверталась до начальника лінейного відділу
міліції, де працював ОСОБА_2 та просила, щоб він впустив працівників ЖЕКа в
квартиру. Пізніше, після заміни труби в квартирах будинку теплопостачання
налагодилось. Начальник ЖЕКа ОСОБА_1також неодноразово звертався до ОСОБА_3 з
вказаного приводу, але вона категорично не давала згоди на ремонт системи
опалення в своїй квартирі.

Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1, як начальник ЖЕКа
„Привокзальний", до посадових обов'язків якого входило забезпечення
контролю за виконанням робіт по обслуговуванню житлового фонду та усуненню
аварійних ситуацій в будинку, в даному конкретному випадку приймав всі
необхідні заходи по забезпеченню мешканців будинку АДРЕСА_1 теплопостачанням.
Не маючи можливості здійснити ремонтні роботи в квартирі, де мешкав позивач,
ОСОБА_1 намагався знайти вихід із виниклої ситуації можливими засобами, в т.ч.
зверненням до керівництва ОСОБА_2.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 р. „Про
затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків та
споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з
утримання будинків та споруд та прибудинкових територій", виконавець
(тобто ЖЕК) має право доступу, в тому числі несанкціонованого, в квартиру
споживача для ліквідації аварії відповідно до встановленого законом порядку,
усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його
встановлення і заміни, проведення технічного та профілактичного огляду.

Враховуючи наведене, Апеляційний суд приходить до
висновку, що будь-яких намірів опорочити честь та гідність позивача, його
ділову репутацію ОСОБА_1 не мав; ніяких конкретних заходів саме з цією метою не
вчиняв, його телефонні звернення з приводу забезпечення усунення неполадок
санітарно-технічного обладнання не могли зганьбити репутацію, честь та

гідність
позивача, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в
частині покладення на ОСОБА_1 зобов"язання принести письмові вибачення.

Статтею 23 ч.2 п.4 ЦК
України передбачено відшкодування особі моральної шкоди, яка

полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а
також її ділової репутації, завданої

внаслідок порушення її прав.

Оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції факт приниження честі,
гідності та ділової репутації не знайшов свого підтвердження, в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і в частині відшкодування моральної шкоди слід
відмовити.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою відповідальністю „Ремсервіс" м. Слов"янська
сторонами не оскаржувалось, тому повинно бути залишено без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 підлягають стягненню на
користь держави судовий збір в розмірі 8,50 грн. та на користь ОСОБА_1 понесені
ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
7,50 грн.

Керуючись ст.ст.
309,314, 316 ЦПК України, Апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення 2007 року Слов"янського міськрайонного суду Донецької області
від 29 січня частково скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про захист честі,
гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Ремсервіс" м. Слов'янська вказане рішення
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в розмірі 8,50 грн. та на
користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 7,50 грн

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути оскаржено

безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної

сили.