Апеляційний суд Запорізької області
Судова палата з цивільних справ
М. Запоріжжя,  пр Леніна, 162__________
Суддя 1-ї інстанції Дмитрюк О.В.                                   Суддя
доповідач Бондар М. С.  І
вересня 2007 року                                                                         Справа
№ 22-2326
РІШЕННЯ

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької
області у складі: головуючий - суддя: Бондар М. С. ,  судді: Гончар О.С. ,  Ломейко В.О.

секретар - Тахтаул О.М.

при
участі:      прокурора -                                  адвоката -

розглянула у
відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу  за

апеляційною
скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3та ОСОБА_4на рішення Шевчен­ківського
районного суду м. Запоріжжя від ЗО.03.2007 року у справі за позовом
ОСОБА_5,  ОСОБА_6про визнання договору
недійсним та усунення пере­шкод в користуванні власністю,  -

встановила  :

У
вересні 2006 року ОСОБА_5. і ОСОБА_6. зверну­лися до суду з позовом до
ОСОБА_1.,  ОСОБА_2.,  ОСОБА_3-,
та ОСОБА_4. про визнання договору--недійсним та усунення перешкод в
користуванні власністю.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що квітні 2004
року відповідач ОСОБА_1. надав ОСОБА_4.,
ОСОБА_2. та її неповнолітній доньці - ОСОБА_3.  у тимчасове користування (піднайм) належну
йому на праві власності кімнату площею 16, 48 кв. м.  в комунальній квартирі АДРЕСА_1. Квартиранти
систематично порушу­ють їх права та інтереси як сусідів. Тому просили договір
під­найму визнати недійсним,  усунути
перешкоди в користуванні вла­сністю,  а
саме висилити ОСОБА_4.,  ОСОБА_2., , -та непов­нолітню
- ОСОБА_3.  з зазначеної квартири.

Рішенням
Шевченківського районного суду М. Запоріжжя від 30.03.2007 року з'явленні
вимоги задоволені частково. Суд

заборонив відповідачу ОСОБА_1. передавати
ОСОБА_4.,  ОСОБА_2та неповнолітній -
ОСОБА_3.  квартиру для проживання та
висилив вказаних осіб з кімнати площею 14, 48 кв.м.  у квартирі № АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі відповідачі просили скасувати су­дове рішення та ухвалити
нове рішення,  оскільки на їх думку,  суд не мав правових підстав для задоволення
позову.

Заслухавши
пояснення сторін,  вивчивши матеріали
спра­ви,  колегія суддів судової палаті з
цивільних справ апеляцій­ного суду дійшла до висновку,  що скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до  ст. 309 ЦПК суд апеляційної інстанції
скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в зв'язку з
невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування
норм матеріального права.

Із матеріалів справи: житлових карток,
позовної заяви,  довідок,  технічного паспорту квартири видно,  що позивачі та ОСОБА_1. є співвласниками
квартири № АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19, 20).

Відповідач
ОСОБА_1.,  якому належить 47100 часток
зазначеної квартири,  користується
кімнатою площею 16, 48 кв.м. . Друга кімната належить позивачам.

За
Договором оренди (найму житла) від 15.10.2006 року,  належну йому кімнату,  відповідач ОСОБА_1. надав ОСОБА_4.,  ОСОБА_2. та її неповнолітній доньці -
ОСОБА_3.  для тимчасового
проживання.(а.с. 59)'

Отже
кімната якою користуються відповідачі ОСОБА_4.,
ОСОБА_2. та неповнолітня ОСОБА_3.
надана їм у відповідності до закону - за договором найму (оренди) житла.

В такому
разі питання про виселення відповідачів,
як наймачів житлового приміщення,
має вирішуватись з урахуванням положень
ст. 825 ЦК,  виключно якими встановлені правові підста­ви для
розірвання угод такого характеру.

Якщо
Договір найму житла не розірвано і він не визна­ний недійсним (позов в цій
частині суд відхилив) ,  то у суду першої
інстанції не було підстав для вирішення заявлених вимог

позитивно.

За  ст. 321 ЦК
власник може бути обмежений у здійсненні прав власності лише у випадках і в
порядку,  встановлених зако­ном.

Обмеження прав
власника,  щодо заборони передачі в оре­нду
житла суперечить загальним нормам  ст.
810 ЦК.

З огляду
на це,  вимоги позивачів про заборону
відпові­дачу ОСОБА_1. передавати кімнату в оренду є неприйнятними з точки зору
закону.

Оскільки
для з'ясування питань по справі не потребує витребування нових доказів,  то маються належні умови для вине­сення
нового рішення,  а тому скарга підлягає
задоволенню.

Керуючись  ст. 307,
309, 313, 316,  317 ЦПК
України,  судова колегія,  -

вирішила  :

Апеляційну
скаргу задовольнити.

Рішення
Шевченківського районного суду М. Запоріжжя у цій справі від 30.03.2007 року в
частині задоволення позову скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Решту рішення
залишити без змін.

Рішення судової
колегії може бути оскаржено безпосере­дньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання сили рішення апеляційного суду.