Головуючий у першій інстанції Слива Ю.М.
Доповідач Гайдук В.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2007
року                                                                            м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області
в складі:

головуючого                   Віхрова В.В.

суддів:                              Гайдук В.І.,                        Дерев'янко О.Г.,

Басуєвої Т.А.,                                                              Козлова
С.П.

розглянувши у
касаційному порядку (Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 26 квітня 2005 року та на рішення колегії суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 30
січня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання угоди дійсною, визнання угоди мнимою, розподіл спільного майна
подружжя, вселення, стягнення моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування удаваною угодою,
визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права спільної власності на
частину будинку, -

встановила:

У січні 2004 р.
ОСОБА_3. звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_1. ними було придбано 9/20 частин
будинку АДРЕСА_1 в смт.
Гостомель Київської області, а також за її з сином власні кошти автомобіль
ВАЗ-2104 державний номер НОМЕР_1.

В ході судового
розгляду справи позивачка доповнила і уточнила позовні вимоги і також просила
визнати недійсною угоду купівлі-продажу від 26.03.1999 автомобіля ВАЗ-2104
державний номер НОМЕР_1, укладену між відповідачами ОСОБА_1. та ОСОБА_2, як
мниму угоду. Визнати за нею та неповнолітнім сином ОСОБА_5 право власності на
вказаний автомобіль в рівних частках, тобто по 1/2 частині, визнати дійсним
договір купівлі-продажу 9/20 частин будинку АДРЕСА_1 в смт. Гостомель
Київської області, укладений 29.05.2003 між ОСОБА_1. та ОСОБА_4. Визнати за нею
право власності на 12/100 частин зазначеного будинку, а за відповідачем
ОСОБА_1. право власності на 33/100 частин даного будинку. Просила розділити
спільне майно подружжя, виділивши їй автопричіп МА 3814 державний номер НОМЕР_2
вартістю 2000 грн. та кіоск вартістю 2000 грн., а відповідачу виділити
бетономішалку вартістю 1614 грн. (а.с.163-166).

Також просила
вселити її з неповнолітніми дітьми в зазначений будинок, зобов'язавши ОСОБА_1.
передати їй ключі від замків вхідних дверей будинку, так як відповідач
01.12.2003 поміняв замки на вхідних дверях та стягнути з відповідача ОСОБА_1.
на її користь 10000 грн.

моральної шкоди.

В березні 2004
року ОСОБА_1. звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3. про поділ
спільного майна подружжя, зазначаючи, що в період шлюбу вони придбали слідуюче
майно: холодильник „Снайге" вартістю 1900 грн., пральну машину
„Самсунг" -1900 грн., телевізор „Самсунг" - 1200 грн.,
відеомагнітофон „"Самсунг - 700 грн., радіотелефон - 450 грн., автопричіп
МА 3814 державний номер НОМЕР_2- 2000 грн., два кіоски - 21000 грн. та для
торгівлі у кіосках було закуплено товару на 7000 грн., а всього майна на суму
35050 грн., а тому просив розділити між ним та відповідачкою зазначене майно по
1/2 частині кожному (а.с.44-45).

Відповідачка
ОСОБА_2 в березні
2004 р. звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3., в якому просила
визнати недійсним договір дарування 9/20 частин будинку АДРЕСА_1 в смт. Гостомель
Київської області, укладений 28.05.2003 між ОСОБА_1. та

ОСОБА_4.,
визнати дійсним договір купівлі-продажу 9/20 частин будинку АДРЕСА_1 в смт
Гостомель Київської області, укладений 28.05.2003 між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
(а.с.37-40).

В березні 2005
року ОСОБА_1. та ОСОБА_2 уточнили та доповнили свої зустрічні позовні вимоги і
просили визнати недійсним договір дарування 9/20 частин будинку АДРЕСА_1 в смт.
Гостомель Київської області, укладений 28.05.2003 між ОСОБА_1. та ОСОБА_4., як
удавану угоду, визнати дійсним договір купівлі-продажу 9/20 частин будинку
АДРЕСА_1 в смт. Гостомель Київської області, укладений 28.05.2003  між ОСОБА_1,
ОСОБА_2  та ОСОБА_4., визнати за
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 право
спільної власності на 9/20 частин зазначеного будинку (а.с. 145-146).

Рішенням
Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2005 року первісний
позов ОСОБА_3., зустрічні позови ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_1. задоволені
частково.

Визнано
недійсним договір дарування від 28.05.2003 9/20 частин будинку АДРЕСА_1 в смт. Гостомель
Київської області, укладений між ОСОБА_4. та ОСОБА_1.

Визнано дійсним
договір купівлі-продажу 9/20 частин зазначеного будинку, укладений між ОСОБА_4.
та ОСОБА_1. Визнано вказану частину будинку спільним майном подружжя і
розділено між ОСОБА_3. і ОСОБА_1., визнано за ОСОБА_3. право власності на
12/100 частин зазначеної частини будинку, а за ОСОБА_1. право власності на
33/100 частин даного будинку.

Вселено ОСОБА_3.
з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6
в 9/20 частин вказаного будинку та зобов'язано ОСОБА_1. передати ОСОБА_3.
ключі від замків вхідних дверей будинку.

Розділено
спільне майно подружжя, виділено ОСОБА_3. кіоск, який розміщений на території
Ірпінського ринку та стягнуто з неї на користь ОСОБА_1. 1000 грн. у рахунок
відшкодування вартості його частини.

В решті позови
залишені без задоволення.

Рішенням колегії
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 30 січня 2006 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від
26 квітня 2005 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1. до ОСОБА_3. про поділ
спільного майна подружжя скасовано та в цій частині позов задоволено. Ухвалено
розділити між ОСОБА_1. та ОСОБА_3. слідуюче спільне майно подружжя: холодильник
„Снайге" вартістю 1900 грн., пральну машину „Самсунг" - 1900 грн.,
телевізор „Самсунг" - 1200 грн., відеомагнітофон „"Самсунг - 700
грн., радіотелефон -450 грн. та кіоск НОМЕР_3 на території Ірпінського ринку -
2000 грн., а всього майна на суму 8150 грн.

Визнано за
ОСОБА_3. право власності та виділити їй кіоск НОМЕР_3 на території Ірпінського
ринку вартістю 2000 грн.

Визнано за
ОСОБА_1. право власності та виділити йому слідуюче спільне майно подружжя:
холодильник „Снайге" вартістю 1900 грн., пральну машину „Самсунг" -
1900 грн., телевізор „Самсунг" - 1200 грн., відеомагнітофон „"Самсунг
- 700 грн., радіотелефон - 450 грн., а всього майна на суму 6150 грн.

Стягнуто з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3. грошову компенсацію вартості її частки в спільному
майні подружжя в сумі 2075 грн. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1. та ОСОБА_2
посилаються на порушення судами норм матеріального та процесуального права, у
зв'язку з чим просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови
у задоволенні їх позову про визнання спільної власності на 9/20 частин спірного
будинку, позові ОСОБА_1. про розподіл спільного майна подружжя, в частині
задоволення позову ОСОБА_3. про визнання 9/20 частин спірного будинку спільним
майном подружжя, розподілі його, вселені і зобов'язанні передачі ключів від
вхідних дверей, скасувати рішення апеляційного суду та постановити нове
рішення, яким визнати за ОСОБА_1. та ОСОБА_2 право спільної власності на 9/20
частин будинку АДРЕСА_1
в смт. Гостомель Київської області, у позові ОСОБА_3. про визнання 9/20
частин спірного будинку спільним майном подружжя, визнання права власності на
цю частину будинку та вселення - відмовити, розділити спільне майно подружжя
слідуючим чином: за ОСОБА_3. визнати право власності на слідуюче майно:
холодильник „Снайге" вартістю 1900 грн., телевізор „Самсунг" - 1200
грн., відеомагнітофон «Самсунг» - 700 грн., радіотелефон - 450 грн., а за
ОСОБА_1. - торговельний кіоск НОМЕР_3 на території Ірпінського ринку вартістю
2000 грн., пральну машину «Самсунг» вартістю 1900 грн.

Заслухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи
первісний позов ОСОБА_3. в частині визнання угоди дійсною, визнання угоди
мнимою, розподіл спільного майна подружжя, вселення та зустрічний позов ОСОБА_2
і ОСОБА_1. про визнання недійсним договору дарування, як удавану угоду,
визнання дійсним договору купівлі-продажу, суди обґрунтовано виходили із
представлених доказів, встановлених обставин та давши їм правову оцінку, постановили
рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстави для задоволення касаційної
скарги та скасування судових рішень в цій частині, відсутні.

Із матеріалів
справи також вбачається, що під час шлюбу ОСОБА_3. та ОСОБА_1. було придбано
слідуюче майно: холодильник „Снайге" вартістю 1900 грн., пральну машину
„Самсунг" - 1900 грн., телевізор „Самсунг" - 1200 грн.,
відеомагнітофон «Самсунг» - 700 грн., радіотелефон - 450 грн., кіоск - 2000
грн., що не оспорюється сторонами, як і не оспорюється його вартість.

ОСОБА_1.
посилається, що зазначене спірне майно було вивезено ОСОБА_3. із спірного
будинку і перебуває у її користуванні, проте дані доводи свого підтвердження
матеріалами справи не знайшли. При виході державного виконавця за місцем
перебування ОСОБА_3. з приводу опису спірного майна це майно встановлено не
було.

Відповідно до
роз'яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998
«Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (із
послідуючими змінами), якщо судом установлено, що один із подружжя відчужив,
приховав, знищив чи пошкодив спільне майно або використав його на свій розсуд
усупереч волі другого з них і не в інтересах сім'ї, то при поділі враховується
це майно або його вартість.

За таких
обставин, апеляційний суд обґрунтовано прийшов до висновку про розподіл
спірного майна і постановив рішення.

Разом з тим,
колегія суддів вважає, що при розділі спірного майна сторін, апеляційному суду
належало провести розділ майна з урахуванням думки кожної із сторін і можливості
поділу цього майна із стягненням мінімального розміру компенсації або без
компенсації.

Таким чином
колегія суддів находить, що рішення колегії суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Київської області від 30 січня 2006 року в частині
розділу майна між ОСОБА_1. та ОСОБА_3. підлягає зміні, відповідно з яким
виділити ОСОБА_3. холодильник „Снайге" вартістю 1900 грн. і визнати за нею
право власності на нього.

Визнати за
ОСОБА_1. право власності та виділити йому слідуюче спільне майно подружжя:
пральну машину „Самсунг" - 1900 грн., телевізор „Самсунг" - 1200
грн., відеомагнітофон «Самсунг» - 700 грн., радіотелефон - 450 грн.

Стягнути з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3. грошову компенсацію вартості її частки в спільному
майні подружжя в сумі 350 грн.

Керуючись ст.ст.
336,341 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення колегії
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області
від 30 січня 2006 року в частині позовних вимог ОСОБА_1. про розділ спільного
майна змінити.

Розділити між
ОСОБА_1. та ОСОБА_3. слідуюче спільне майно подружжя: холодильник „Снайге"
вартістю 1900 грн., пральну машину „Самсунг" - 1900 грн., телевізор
„Самсунг" - 1200 грн., відеомагнітофон „"Самсунг - 700 грн.,
радіотелефон - 450 грн. та кіоск НОМЕР_3 на території Ірпінського ринку - 2000
грн., а всього майна на суму 8150 грн.

Визнати за
ОСОБА_3. право власності та виділити їй кіоск НОМЕР_3 на території Ірпінського
ринку вартістю 2000 грн. та холодильник „Снайге" вартістю 1900 грн. , а
всього на суму 3900 грн.

Визнати за
ОСОБА_1. право власності та виділити йому слідуюче спільне майно подружжя:
пральну машину „Самсунг" - 1900 грн., телевізор „Самсунг" - 1200
грн., відеомагнітофон „"Самсунг - 700 грн., радіотелефон - 450 грн., а
всього на суму 4250 грн.

Стягнути з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3. грошову компенсацію вартості її частки в спільному
майні подружжя в сумі 350 грн.

В решті рішення
Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2005 року та рішення
колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської
області від 30 січня 2006 року залишити без змін.

Рішення
оскарженню не підлягає.