Справа
№2-140/2007рік
РІШЕНЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
квітня 2007року Первомайський міськрайонний суд Харківської області
у складі:                    судді -
при секретарі - Рекало Г.М.
з участю адвоката ОСОБА_4., представника позивача Костіної М.І.,
співвідповідача ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайський цивільну
справу
за позовом                    Приватного
малого підприємства громадського харчування "У
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Колективного торгівельно-виробничого
підприємства "Битовик" про визнання недійсною угоди, визнання дійсною
угоди, визнання права власності ,-
Представник позивача звернувся до суду з позовом та
просить його задовольнити , посилаючись на те , що з 1994 року підприємство
було орендатором приміщення павільйону, яке є власністю КТВП "
Битовик" та розташований на території ринку м. Первомайський , Харківської
області. 21.06. 2002 року між відповідачами по справі була укладена нотаріально
засвідчена угода купівлі-продажу даного приміщення, тоді як про це просило письмово
та оплату зробило підприємство-позивач. Вважає , що під час укладання спірної
угоди купівлі-продажу були порушені вимоги Законів України "Про
власність", "Про підприємства в Україні ", т.я.збори трудового
колективу надали згоду на продаж даного приміщення саме підприємству позивачу,
а не співвідповідачам ОСОБА_1. та ОСОБА_2. та під час укладання даної угоди
директор співвідповідача КТВП "Битовик" діяла від свого імені, що є
порушенням статуту цього підприємства. Тому просить після доповнення позивних
вимог поновити строк для звернення до суду для захисту своїх прав, т.я.
адміністрація підприємства застосовувала міри для досудового урегулювання
спору, визнати недійсною угоду купівлі-продажу приміщення павільйону, що
розташований на території ринку м. Первомайський Харківської області укладену
між КТВП "Битовик" та співвідповідачами ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
21.06.2002року, що нотаріально засвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_3.
реєстраційний номер НОМЕР_1серії НОМЕР_2. Визнати дійсною угоду купівлі-продажу
приміщення павільйону, що розташований на території ринку м. Первомайський
Харківської області укладену між КТВП "Битовик" та ПМПГХ "У
каміна".   Визнати за ПМПГХ
"У каміна" право власності на приміщення
павільйону, що розташований на території ринку м. Первомайський Харківської
Співвідповідач ОСОБА_1.
пояснив, що позивні вимоги не визнає, що саме за його гроші була здійснена
часткова проплата за
спірне приміщення у сумі 5000грн., коли він працював на підприємстві - позивачі
, він домовлявся з директором КТВП "Битовик" про ціну по даній угоді.
Під час нотаріального посвідчення угоди документи були в порядку.
Співвідповідач ОСОБА_2. до суду не з"явилась, але
про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Співвідповідач   КТВП   "Битовик"   просило
про   розгляд   справи
у   відсутності представника.
Суд, дослідивши інші докази,
встановив слідуючи обставини та відповідні до них правовідносини.
приміщення - павільйон , розташоване за адресою: Харківська обл., м. Первомайський,
територія ринку та належало, що ніким не оспорюється, співвідповідачу по справі
КПТ "Бито вик" про що є відомості у копії нотаріальної угоди (
довідки від 21.09.2006року №27 даний павільйон знаходився в оренді у підприємства-позивача
з 1.06.1994року по 20.06.2002року (арк.спр.180т.1), що підтверджується теж
договором оренди від 16 січня 2001року,що був наданий до матеріалів справи.
року між співвідповідачами по справі була укладена угода про купівлю-продаж спірного
приміщення (арк.спр.5 т.1), яка була нотаріально засвідчена приватним
нотаріусом ОСОБА_3. серія НОМЕР_2, зареєстрована у реєстрі №3259, ціна угоди
становила - 10 000грн., покупцями стали співвідповідач ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
п.4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК
України (2003року редакції") суд, вважає можливим застосовувати до
даних цивільних відносин ЦК
України (1963р.редакції).
ст.48ч.1 ЦК України,
визнається недійсною така угода, яка не відповідає вимогам закону.
наданих до матеріалів справи копії спірної угоди, копії вироку суду від
22.11.2006року по кримінальній справі по звинуваченню ОСОБА_5. у скоєні
злочину, що передбачений ст.ЗббчЛКК України (арк.спр.211 т.1), директор КТВП
"Битовик" - ОСОБА_5. діяла під час нотаріального засвідчення угоди
без згоди на це зборів трудового колективу підприємства.
співвідповідача ОСОБА_1. щодо того, що даний вирок містить неправильні виводи
про те, що ОСОБА_5. як директор підприємства не мала право сама без згоди
зборів трудового колективу вирішувати питання про продаж павільйону та зробила
підложний документ , а показання свідків допитаних під час розгляду даної
кримінальної справи ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9. містять протиріччя
протокол яких зборів підробила ОСОБА_5 ради трудового колективу чи трудового
колективу , суд оцінює критично ,т.я. відповідно до ст.біч.4 ЦПК України, вирок
у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією
вказане є порушенням п.7.12 Статуту КТВП "Битовик", т.я. директор
підприємства має право розпоряджатися майном підприємства лише в межах наданих
на це прав, та п.1.3 яка каже, що колективними співвласниками підприємства є
його засновники, які й розпоряджаються його майном, п.7.2 вищим органом
управління є збори його учасників. А згідно до ст. 9 Закону України "Про
підприємства в Україні" підприємство діє на підставі статуту, ст.16ч.2
керівник підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за
виключенням віднесених статутом до компетенції інших органів управління даного
підприємства. Закон України "Про власність" каже, що суб'єктом права
колективної власності є колективи підприємств(ст.20), колективний власник
самостійно володіє, користується та розпоряджається належним йому об'єктом
власності, це права здійснює органи управління (ст.30ч.1,ч.2).
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 28.04.1978 року №3 " Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними" стаття 48 ЦК
застосовується при порушені встановленого порядку вчинення громадянами й
організаціями дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних
прав і обов'язків, а також в інших випадках їх невідповідності вимогам чинного
законодавства, якщо для них не встановлені особливі правила визнання угод
недійсними (ст.ст.45-47, 49-58ЦК).
Таким чином, позовні вимоги в
частині визнання угоди від 21.06.2002року купівлі-продажу між співвідповідачами
по справі як таку, що не відповідає вимогам закону слід задовольнити.
вимог про визнання дійсною угоди купівлі-продажу між підприємством-позивачем та
КТВП "Битовик, то відповідно до ст.47ч.2 ЦК України, якщо одна сторона повністю або частково виконала
угоду, що належить нотаріальному засвідченню, а інша ухиляється від її
нотаріального оформлення угоди, суд має право по вимозі сторони, що виконала
угоду визнати угоди дійсною.
п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року №3 " Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними" вище вказане
правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з
істотних умов угоди або для укладання її були в наявності передбачені законом
обмеження(наприклад, статтями 105,114 ЦК).
Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47
ЦК, суд повинен
перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не
була нотаріальна посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
наданих до справи матеріалів кримінальної справи по звинуваченню ОСОБА_5. у
скоєні злочину, що передбачений ст.366 ч.1 КК України( копії акту №47 від 16
серпня 2006року, копії протоколів допиту від 29 серпня 2006року ОСОБА_8., від
28 серпня 2006року ОСОБА_6., від 29 серпня 2006року ОСОБА_9., від 28 серпня
2006року ОСОБА_7.), пояснень представника позивача, та як було встановлено у
вироку по вказаній справі, що набрав чинності, збори трудового колективу надали
згоду на продаж спірного приміщення підприємству-позивачу.

Між
адміністраціями підприємств було досягнуто згоди по всім істотним умовам угоди,
дана угода не містила протизаконних умов, але директор КТВП "Битовик"
зробила заміну протоколу зборів, як встановлено вироком суду, що суд оцінює за
правилами СТ.6І ч.4 ЦПК України, як підставу звільнення від доказування.

В підтвердження
того, що оплату за купівлю спірного приміщення здійснив позивач до матеріалів
справи були надані копії квитанцій прибуткового касового ордеру №213 від 15
березня 2002року на суму 5000 грн. та №351 від 26.04.2002року на суму 5000грн,
крім цього це встановлено вироком суду по вище вказаній кримінальній справі.

Доводи
співвідповідача ОСОБА_1. про те, що вказані квитанції є підроблені, він бачив
квитанцію про сплату оформлену на його прізвище, не знайшли свого підтвердження
у судовому засіданні, тому суд їх вважає необгрунтованими.

Відповідно до
правил ч.1 ст. 227 ЦК України,
дана угода підлягає нотаріальному посвідченню, але як пояснив представник
позивача , не може бути нотаріально посвідчена, т.я. на це не погоджується
адміністрація КТВП "Битовик "та інші співвідповідачі.

Пояснення ж
співвідповідача ОСОБА_1. про те, що частково про плату по угоді здійснив він,
нічим більше не були підтверджені, тому суд, вважає їх недоведеними.

Таким чином,
суд, вважає, що позивач надав достатньо доказів в підтвердження вимог щодо
визнання угоди купівлі-продажу спірного приміщення між підприємством-позивачем
та КТВП "Битовик" дійсною, тому їх треба задовольнити разом з вимогою
про визнання права власності на спірне приміщення за позивачем, т.я. відповідно
до ст.47ч.2 ЦК України
в даному випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до
ст.48ч.2 ЦК України,
після визнання угоди недійсною, кожна із сторін зобов'язана повернути іншій
стороні все отримане по угоді.

Але відповідно
до даних обставин справи суд, вважає не доцільним застосувати дане правило,
т.я. доказів того, що співвідповідач ОСОБА_1.
надав в рахунок проплати
за спірне приміщення гроші у сумі 5000грн. у суді встановлено не було.

Співвідповідач КТВП "Битовик" дав згоду на
продаж спірного приміщення позивачу від якого й отримав оплату, що суд прийняв
до уваги, задовольняючи вимоги позивача щодо визнання угоди купівлі-продажу
спірного приміщення між підприємством-позивачем та КТВП "Битовик"
дійсною та визнання права власності на спірне приміщення за позивачем.

2

Відповідно до 71 ЦК
України, загальний строк для захисту права за позовом особи, права якої
порушені (позовна давність ), встановлюється у три роки. А згідно до ст.80 ч.2 ЦК України, якщо
суд визнає поважними причини пропуску строку позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Тож, суд вважає, щодо вимог в частині визнання угоди від
21.06.2002року купІвлі-продажу між співвідповідачами по справі недійсною, то
позивач не порушив строк позовної давності, оскільки звернувся до суду
-17.11.2003року.

Щодо частини вимог щодо визнання угоди купівлі-продажу
спірного приміщення між підприємством - позивачем та КТВП "Битовик"
дійсною та про визнання права власності на спірне приміщення за позивачем, то ,
суд, вважає, що, оскільки позивач приймав міри до внесудового урегулювання
спору, то вони підлягають поновленню.

Таким
чином, позовні вимоги в даній частині підлягають частковому задоволенню. На
підставі ст.ст.9,16 ч.2 Закону України "Про підприємства в Україні",
ст.ст.20,30 ч.1,ч.2 Закону України "Про власність",
ст.ст.47ч.2,48,71,80ч.2,227ч.1 ЦК України (1963 року редакції), п.4 Прикінцевих
та Перехідних Положень ЦК України(2003року редакції), керуючись ст.ст. 11,
58-60, 61ч.4,209ч.3,212-215 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

Поновити строк позовної давності порушений Приватним
малим підприємством громадського харчування "У каміна" щодо позовних
вимог про визнання дійсною угоду купівлі-продажу павільйону, розташованого за
адресою: Харківська обл., м. Первомайський, територія ринку між Приватним малим
підприємством громадського харчування "У каміна" та Колективним
торгівельно-виробничим підприємством "Битовик" , визнання за
Приватним малим підприємством громадського харчування "У каміна"
право власності на павільйон, розташований за адресою: Харківська обл.,
м.Первомайський, територія ринку.

Позовні
вимоги Приватного малого підприємства громадського харчування "У
каміна"    до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
Колективного торгівельно-виробничого
підприємства   "Битовик"   про
визнання   недійсною   угоди, визнання дійсною угоди, визнання
права власності   задовольнити .

Визнати недійсною угоду купівлі-продажу приміщення
павільйону, що розташований на території ринку м. Первомайський Харківської
області укладену між Колективним торгівельно-виробничим підприємством
"Битовик" та ОСОБА_2та ОСОБА_121 червня 2002року, що нотаріально
засвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_3, реєстраційний номер НОМЕР_1серії
НОМЕР_2.

Визнати дійсною угоду купівлі-продажу приміщення
павільйону, що розташований на території ринку м. Первомайський Харківської
області укладену між Приватним малим підприємством громадського харчування
"У каміна" та Колективним торгівельно-виробничим підприємством
"Битовик".

Визнати за Приватним малим підприємством громадського
харчування "У каміна" право власності на приміщення павільйону, що
розташований на території ринку м. Первомайський, Харківської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду
Харківської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів с дня проголошення
, апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.