Справа № 2-934/2007 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

13 грудня 2007 року
м. Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого   судді
-  Березовського О.Д.,

при
секретарі            - Швачко О.В.,

за
участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів, -

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_1 06.11.2007 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
зменшення розміру аліментів, які утримуються з нього за рішенням Городнянського
районного суду Чернігівської області від 21.10.2007 року на користь ОСОБА_2 на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та за рішенням Городнянського районного суду
Чернігівської області від 28.10.2007 року на користь ОСОБА_3 на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначив, що утримувані з нього аліменти загалом становлять 50 %
його заробітку, що перевищує встановлену законом частку.

Враховуючи вищевикладене, просить суд зменшити розмір аліментів утримуваних
з нього за відповідними рішеннями суду в розмірі 1/3 частини заробітної плати.

Ухвалою судді від 15 листопада 2007 року провадження у зазначеній справі відкрито.

В попередньому судовому засіданні позивач уточнив заявлені ним позовні
вимоги та просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на
користь відповідачів за відповідними рішеннями суду, та стягувати з нього
аліменти на користь кожного з відповідачів в розмірі 1/6 частини всіх видів
його заробітку (доходу) на утримання кожної з дитин. В судовому засіданні
підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Пояснив, що
він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 та від спільного шлюбу вони мають повнолітню
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається і на утримання якої за рішенням
суду він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до
закінчення навчання. Шлюб з ОСОБА_3 вони розірвали. На даний час він перебуває
в повторному шлюбі з ОСОБА_2 та від шлюбу вони мають спільну дитину -
неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого за рішенням суду
він також сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідні
рішення суду щодо стягнення з нього аліментів на користь відповідачів він не
оскаржував і вони набрали чинності. З рішенням суду щодо стягнення з нього
аліментів на користь відповідача ОСОБА_3 він не згоден і вважає, що визначений
судом розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки занадто великий. Після
одруження з ОСОБА_2 у нього на утриманні знаходиться їх спільний неповнолітній
син та донька дружини від першого шлюбу. Коштів на їх утримання не вистачає.
Зазначив, що він працює оператором на нижньому складі ДП „Городнянський
лісгосп” і його середньомісячний заробіток складає 1200 грн., але заробіток має
мінливий характер і іноді він заробляє менше. На даний час виконавчий лист про
стягнення аліментів до виконання пред'явлено лише ОСОБА_3. Посилається на те,
що судом при прийнятті рішення про стягнення аліментів не було враховано те, що
він сплачує кредит, хоча він про це наголошував в судовому засіданні. Просить
врахувати цей факт та зменшити розмір визначених судом аліментів. Вказав, що з
моменту прийняття судом відповідних рішень його матеріальний та сімейний стан
не змінився. Більше нікому аліментів він не платить і на його утриманні не має
непрацездатних осіб. Посилається на свій незадовільний стан здоров'я, хоча
зазначає, що він страждає на захворювання спини вже 10 років. Як підставу
зменшення аліментів зазначає те, що розмір утримуваних з нього аліментів буде
складати 50 % його заробітку.

Відповідач ОСОБА_2 пред'явлений позов не визнала, заперечувала з приводу
його задоволення та зменшення визначеного судом розміру аліментів, які
стягуються з позивача. Вказала, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 і вони
мають спільного сина на якого позивач зобов'язаний за рішенням суду сплачувати
аліменти. Позов не визнає, оскільки коштів їм не вистачає. Крім того, в неї на
утриманні знаходиться також неповнолітня донька від першого шлюбу. Підтвердила,
що за рішенням суду колишній чоловік сплачує їй аліменти на утримання доньки,
але аліменти надходять не регулярно. Особисто вона на даний час перебуває у
декретній відпустці по догляду за дитиною. Необхідність звернення до суду з
вимогою щодо стягнення з позивача аліментів обґрунтувала тим, що ОСОБА_1
платить аліменти на утримання повнолітньої доньки, а неповнолітньому сину коштів
не вистачає. Зазначила, що з позивачем вона перебуває у шлюбі вже три роки і за
цей період стан його здоров'я суттєво не погіршився, а хвора спина в нього як
боліла, так і болить. Підтвердила, що на даний час позивач працює, з моменту
прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів його сімейний стан не
змінився. Інших спільних дітей, крім сина, у неї з позивачем не має.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пред'явлений позов не визнала та
заперечувала з приводу його задоволення. Пояснила, що від шлюбу з позивачем
вони мають спільну повнолітню доньку, яка на даний час навчається на денному
відділенні в Чернігівському швейному ліцеї. Донька ніде не працює, проживає у
гуртожитку, за який необхідно платити. Після розірвання шлюбу і до досягнення донькою
18 років позивач платив аліменти на її утримання. На даний час, крім визначених
судом аліментів на утримання повнолітньої доньки в період навчання, позивач
ніякої іншої допомоги не надає. Необхідність звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів на доньку обґрунтовує тим, що коштів на утримання доньки не
вистачає. Заперечує щодо зменшення розміру аліментів визначених за рішенням
суду від 17.10.2007 року.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідачів, вивчивши матеріали
справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 СК
України, і своїх повнолітніх дочку, сина, якщо вони продовжують навчання і в
зв”язку з цим потребують матеріальної допомоги.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Городнянського районного суду
Чернігівської області від 10.10.2007 року встановлено, що суд стягнув з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2007 року і до повноліття дитини.
Рішення суду набрало чинності 21.10.2007 року ( а.с. 4 ).

Згідно рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від
17.10.2007 року суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до закінчення
навчання чи досягнення 23 річного віку. Рішення набрало чинності 28.10.2007
року ( а.с. 5 ).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі
зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Таким чином, в законодавстві чітко зазначено підстави для зміни розміру
стягнення аліментів, які визначені за рішенням суду. В судовому засіданні
позивач не навів суду фактів та не надав доказів, які б підтверджували зміну
його матеріального або сімейного становища, погіршення здоров'я, що мали місце
після прийняття судом відповідних рішень про стягнення аліментів.

Посилання позивача на той факт, що він сплачує кредит, не може бути
підставою для зміни розміру стягнення аліментів, оскільки, як зазначив сам
позивач, на цей факт він звертав увагу суду при розгляді судом справ про
стягнення з нього аліментів і ця обставина враховувалась судом при визначенні
розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача.

Також судом не може бути прийнято до уваги та враховано як підставу для
зміни розміру аліментів той факт, що визначений за рішеннями суду розмір
стягуваних в позивача аліментів складає 50 % його заробітку, виходячи з
наступного.

В пункті 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів” визначено, що максимальний розмір
аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України
від 21.04.1999 р. № 606-ХІV „Про виконавче провадження” не повинен
перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

При цьому стаття 70 вказаного Закону України „Про виконавче провадження”
безпосередньо передбачає, що із заробітної плати боржника може бути утримано за
виконавчими документами до повного погашення заборгованості у разі стягнення
аліментів - 50 % заробітної плати боржника.

Разом з тим, ч. 4 ст. 70 вказаного Закону передбачає, що загальний розмір
усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати 50 %
заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, в тому числі при
відрахуванні за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється
на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх
дітей, у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може
перевищувати 70 %.

Таким чином, встановлені за рішенням суду розміри аліментів, які підлягають
стягненню з заробітної плати позивача на утримання дітей, загалом не
перевищують 50 % заробітної плати і не порушують вимог Закону України „Про
виконавче провадження” в частині визначення максимального розміру аліментів,
які стягуються з боржника.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач в судовому засіданні не
навів суду фактів та не надав доказів, які б підтверджували зміну його
матеріального або сімейного становища, погіршення здоров'я, що мали місце після
прийняття судом відповідних рішень про стягнення аліментів і є підставою для
зменшення розміру аліментів, суд приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192, 198, 199 Сімейного кодексу України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про
застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів”, Законом України „Про
виконавче провадження” № 606-ХІV від 21.04.1999
р., ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя :                                                                                                О.Д.Березовський