УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня
2007 року                                                                                                м.  Донецьк

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду Донецької області в складі:

Головуючого        Черемиської М. Є.

Суддів                                                          Висоцької
B.C.,  Новосядлої В.М.

Олєйникової Л.С.
,  Осипчук О.В.

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,  3-і особи Київське міське управління
юстиції,  приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_4
в інтересах приватного нотаріуса Гнідюк Олександра Борисовича на ухвалу
апеляційного суду м.  Києва від 19
вересня 2006 року,

встановила:

В
листопаді 2003 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2  про визнання заповіту,  складеного 3.10.2003 р.ОСОБА_5,  яким останній заповів все належне йому на
праві власності майно ОСОБА_2

Позивач
посилалася на те,  що на момент укладення
заповіту ОСОБА_5 не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними. Пізніше
позивач змінила підстави позову та посилалася на те,  що її батько не підписував спірний
заповіт,  тому він є недійсним з
підстав,  передбачених  ст. 48 ЦК України 1963 року.

Рішенням
Печерського районного суду м.  Києва від
25 травня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнано недійсним заповіт,  складений від імені ОСОБА_5 3.10.2003 року та
посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
ОСОБА_3

ОСОБА_3
не погодився з рішенням та подав апеляційну скаргу,  яка ухвалою апеляційного суду м.  Києва від 27 липня 2006 року залишена без
руху та надано строк для усунення недоліків.

Справа №
33ц - 1787 КС-07                                 Категорія 34

Головуючий 1-й
інстанції Кафідова О.В.

Ухвалою
судді апеляційного суду м.  Києва від 19
вересня 2006 року апеляційна скарга ОСОБА_3 вважається неподаною та повернута
апелянту.

ОСОБА_4
в інтересах ОСОБА_3 звернувся в Верховний Суд України з касаційною скаргою на
ухвалу апеляційного суду м.  Києва від 19
вересня 2006 року,  в обґрунтування якої
посилається на порушення норм процесуального права й просить скасувати ухвалу
апеляційного суду та повернути справу в апеляційний суд для вирішення питання
про прийняття апеляційної скарги.

Колегія
суддів вважає,  що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи
ухвалу від 19 вересня 2006 року,  якою
апеляція вважається неподанню та повернута,
апеляційний суд виходив з того,
що дооформлена апеляційна скарга по формі та змісту не відповідає
вимогам  ст.  295 ЦПК України. Які саме недоліки має
апеляційна скарга судом не зазначено.

Проте з таким
висновком погодитися не можна.

Зі
змісту апеляційної скарги,  яка надіслана
апелянтом в строк,  встановлений судом
(а.с. 66,  69) вбачається,  що вона відповідає вимогам  ст.
295 ЦПК України,  а саме містить
найменування осіб,  які беруть участь у
справі,  зазначено в чому полягає
незаконність прийнятого рішення,  має
посилання на норми процесуального закону,
клопотання особи,  яка подала
скаргу,  підписана особою,  яка її подає тощо. Крім того,  по апеляційній скарзі відповідно до
вимог  ст. 297 ЦПК України сплачено
судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи.

За таких
підстав апеляційний суд не мав законних підстав вважати апеляційну скаргу
неподаною та повертати апелянту.

Керуючись  ст.
ст.  336,  342 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області,

ухвалила:

Касаційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу
апеляційного суду м.  Києва від 19
вересня 2006 року скасувати,  справу
повернути до апеляційного суду м.  Києва
для розгляду апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва
від 25 травня 2006 року.

Ухвала
оскарженню не підлягає.