АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД      ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-1069/07                                                                 Головуючий
Курач  І.В. Судця доповідач Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 р.                                                                                   м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Запорізької

області    у складі:

Головуючого
Кочеткової І.В.

Суддів             Крилової О.В.

Бондаря
М.С. при секретарі Череватій О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 листопада
2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової
компанії „Оранта" м. Київ, треті особи ВАТ СК „Оранта-Січ" м.
Запоріжжя, Державна податкова адміністрація України про відшкодування шкоди,
причиненої ушкодженням здоров'я та компенсації моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної
акціонерної страхової компанії „Оранта" м. Київ, треті особи ВАТ СК
„Оранта-Січ" м. Запоріжжя, Державна податкова адміністрація України про
відшкодування шкоди, причиненої ушкодженням здоров'я та компенсації моральної
шкоди.

В позовній заяві зазначав, що у період з 01.10.1983 року по 13.05.1997 року він
проходив службу в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького
складу. В період з 13.05.1997
року по 22.10.2002 року у
податковій міліції ДПА України. Він є учасником ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС. При звільненні зі служби він пройшов медичну комісію. Виявлені у нього
захворювання отримані в період проходження служби в органах внутрішніх справ,
при виконанні службових обов'язків, безпосередньо пов'язаних з виконанням
обов'язків по охороні громадського порядку в тому числі при ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС. По вказаним захворюванням йому встановлена втрата
працездатності 25%, згідно з
довідкою МСЕК № 5 від 02.01.2003 року. 10.01.2003 року згідно
вимог закону він подав у Запорізьку філію ВАТ СК „Оранта-Січ" заяву і
документи, які підтверджували його право на виплату страхових сум у зв'язку з
настанням страхового випадку. 21.03.2003
року в Енергодарській філії ВАТ СК „Оранта-Січ" йому виплатили
страхові суми в розмірі 2000
грн. Оскільки його грошове утримання за місцем роботи по останній перед
звільненням посади становило 18916
грн. 86 коп., то
сума страхових виплат, яка належала йому до сплати повинна б була становити 47292 грн. 44 коп. Крім того,
вважає, що йому зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, що складає
69919 грн. 89 коп. Просив суд стягнути з HACK „Оранта"
на його користь

2

заборгованість
по виплаті сум за державним обов'язковим страхуванням, що утворилась станом на 10.10.2006 року 72052 грн. 65 коп.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області
від 07 листопада
2006 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з Національної акціонерної страхової компанії „Оранта" на
користьОСОБА_1суму пені за несвоєчасну виплату страхової суми в розмірі 10 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції
скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального
права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши
матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апелянт в обґрунтування скарги посилався на неправильність висновків суду,
застосування законодавства, яке не поширюється на спірні правовідносини.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи та судового рішення, досліджуючи
питання про розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дослідив
чинне законодавство у галузі спірних правовідносин та дійшов до висновків про
правильність нарахувань належних позивачеві сум.

При цьому суд виходив з того, що позивач є особою, яка підлягає
обов'язковому державному страхуванню відповідно до ст.. 23 Закону України
„Про міліцію" та на HACK „Оранта" покладено обов'язок виплачувати
застрахованому у разі настання страхового випадку всіх належних коштів.

Розмір такої виплати, порядок та умови встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

З 1
січня 1991 року
запроваджено державне обов'язкове особисте страхування осіб рядового і
начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ і затверджено
Кабінетом Міністрів відповідне Положення, (постанова КМУ від 29.6.1991 р. № 59). За зазначеним
положенням страховик виплачує страхові суми особам рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ у розмірах,
передбачених Постановою КМУ від 19
серпня 1992р. № 488 („Про
умови державного обов'язкового особистого страхування
військовослужбовців...")

Таким чином, посилання позивача на те, що зазначена
постанова („Про умови державного обов'язкового особистого страхування
військовослужбовців...") не розповсюджуються на спірні правовідносини
безпідставне.

Цією постановою КМУ визначені розмірі страхових виплат,
які у випадку позивача становлять 25
кратний мінімальний прожитковий рівень.

Указом Президента від 12.7.1995р. встановлено, що
оскільки законом на визначений мінімальний прожитковий мінімум, страхові суми
по державному особистому страхуванню військовослужбовців у разі настання
страхового випадку виплачуються виходячи з установленого на момент настання страхового
випадку середньомісячного сукупного доходу на одного члена родини, що дає право
на одержання допомоги.

3

Закон „Про
державну соціальну допомогу..." передбачає, що розмір такої допомоги
визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму та
затверджується одночасно з прийняттям Закону „Про державний бюджет" на
відповідний рік.

У 2002 році така сума
становила 80 гривень.

Зазначені нормативні акти не визнані у установленому законом порядку
неконституційними.

Тож суд першої інстанції правомірно виходив з того, що зроблений
відповідачем розрахунок страхової суми відповідає закону.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції є обгрунтованим і не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.
307,   308, 313, 314, 315   ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 листопада 2006 року  по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.