Справа № 22ц -149/2008  р.                              Головуючий у
Категорія - цивільна
Доповідач    Губар В.С.
У Х В А Л А

Іменем України

11 січня 2007  р.
м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

Головуючого  судді:
Страшного М.М.

Суддів:                        Губар В.С.,   Шарапової О.Л.

при секретарі:            Сетченко Н.

з участю  сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова. від 09 листопада 2007  року в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма „Технова”в інтересах КЕП „Чернігівська ТЕЦ” до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

в с т а н о в и в :

11 грудня 2007 року   ОСОБА_1, ОСОБА_2 оскаржили в апеляційному
порядку рішення Новозаводського районного суду від 09.11.2007 року. Апелянти
зазначали, що суд при постановлені рішення допустив порушення норм
матеріального та процесуального права, а саме: судом при підрахунку
заборгованості  не враховані наступні
суми: 20 грн. за квитанцією №69/159 від 15.11.2005 року, 43.67 коп.  за квитанцією №395/416 від 17.01.2006 року,
127.32 коп.  за квитанцією №268/264 від
14.03.2006  року та 5, 38 коп. за
квитанцією №312/339 від 12.07.2006 року, а всього залишилось не врахованими 196
грн.37 коп.

Рішенням Новозаводського
районного суду  м. Чернігова  від 09 листопада 2007 року  стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2,  та ОСОБА_3
солідарно на користь позивача 1267 грн.04 коп. заборгованості за надані
послуги з теплопостачання та, відповідно до ст.79 ЦПК України -  судові витрати.

Задовольняючи позов, суд
виходив з того, що оскільки в квитанціях по поточній оплаті за надані послуги
включалась оплата боргу без зазначення періоду за який сплачувався борг, то
позивач правомірно відносив сплачену заборгованість за межі трирічного строку,
при цьому посилався, що жодний нормативний акт не містить  обов”язку позивача відносити оплату на
погашення боргу в межах трирічного строку.
Також суд вважав, що нарахування в березні 2005 року суми в розмірі 31
грн.80 коп. є  правомірним, оскільки у
вказаний період споживання відповідачами гарячої води не обліковувалось
лічильником, а тому ця сума відповідає тарифам, які діяли на той час.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1, ОСОБА_2  просять рішення суду
змінити, стягнувши з відповідачів  на
користь позивача тільки 1024грн. 85 коп. боргу за надані послуги ,
посилаючись  на те, що оскаржуване
рішення не відповідає вимогам закону, оскільки судом при підрахунку суми
заборгованості  не враховані наступні
суми: 20 грн. за квитанцією №69/159 від 15.11.2005 року, 43.67 коп.  за квитанцією №395/416 від 17.01.2006 року,
127.32 коп.  за квитанцією №268/264 від
14.03.2006  року та 5грн.38 коп. за
квитанцією №312/339 від 12.07.2006 року, а всього залишилось не врахованими, на
думку апелянтів, 196 грн.37 коп. Просять в цій частині позов залишити без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
позивача, відповідачів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги
суд  вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 являються мешканцями квартири АДРЕСА_1 і користувачами
послуг, що надає фірма „Тхрнова”. З 01.04. 2004 року вони не здійснювали оплату
в повному обсязі внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 1267 грн.04 коп.

Суд першої інстанції на
підставі досліджених доказів дійшов висновку, що  споживач зобов”язаний оплачувати послуги з
теплопостачання у строки, встановленні договором або законом, відповідно
до  ч.3.п.5 Закону України  „Про житлово-комунальні послуги” від 24
червня 2004 року.

Судом правильно зроблено
висновок, що оскільки в квитанціях по поточній оплаті за надані послуги
включалась оплата боргу без зазначення періоду за який сплачувався борг, то
позивач правомірно відносив сплачену заборгованість за межі трирічного строку,
так як жодним нормативним актом не передбачено
обов'язку позивача відносити оплату на погашення боргу в межах
трирічного строку.

Окрім того, згідно положень ч.1
ст. 267 ЦПК України не передбачено вимагати повернення виконаного, навіть, якщо
в момент виконаного боржник не знав про сплив позовної давності.

На підставі викладеного, суд
апеляційної  інстанції  вважає що порушень норм матеріального та
процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин по справі дана вірна, а тому апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст.307, 315, 317, 319 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2  - відхилити .

Рішення  Новозаводського районного суду м.Чернігова
від 09 листопада 2007 року  - залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності
негайно і може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку
протягом одного місяця з дня її проголошення.

Головуючий:                                                    Судді