Справа
№ 2-596 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13 квітня 2007 року                                                                     Рівненський   районний
суд

Рівненської
області в особі:

судді
Красовського О.

при
секретарі Хрусюк Л.

з участю представника ВАТ „Рівненська авіакомпанія
„Універсал-Авіа"

Полюховича
В.

з участю
представника позивача ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за позовом

ОСОБА_1 до ВАТ „Рівненська авіакомпанія
„Універсал-Авіа" про стягнення заробітної плати, відрядних, інших виплат
при звільненні, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач просить суд винести рішення про стягнення з
відповідача заробітної плати, відрядних, належних сум при звільненні,
відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що
працював у відповідача. Йому не виплачувалася заробітна плата. Також є
заборгованість із виплатою інших сум. Позивач зазначає, що невиплатою належних
йому сум відповідач завдав моральну шкоду, яку позивач оцінює в 5000 грн., і
просить стягнути з відповідача.

Позивач підтримав позов і дав суду пояснення про
обставини, описані вище. Також просить стягнути з відповідача понесені витрати
з оплати правової допомоги.

Представник відповідача позов визнав в частині виплати
заборгованості із заробітної плати. В задоволенні решти позовних вимог просить
відмовити, оскільки позивачем пропущений строк для звернення до суду за
захистом порушеного права. Також вважає, що позивач не довів суду про те, що
діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода. Тому просить відмовити в
задоволенні позову в цій частині.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає до задоволення, частково.

Позивач працював у відповідача. Підприємство має
заборгованість перед позивачем із виплати заробітної плати, відрядним, виплатам
із харчування, про що стверджується поясненнями сторін, довідкою.

2

Згідно ст.
115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що
не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Тому позов в частині стягнення з відповідача на користь
позивача заробітної плати підлягає до задоволення.

Суд вважає, що підлягають до задоволення позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованої суми із сплати
відрядних, за обов'язкове бортове харчування. Як пояснив позивач, він
неодноразово звертався до керівництва підприємства з проханням виплатити
належні йому суми, на що отримував відповідь, що заборгованість буде погашена
разом з наступною виплатою заробітної плати. Коли підприємство взагалі
перестало сплачувати заробітну плату, то позивач звернувся до суду з метою
захистити порушені права.

Відповідно до частини 1 статті 233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо
до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого
права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно статті 234 КЗпП України, у разі пропуску з
поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний,
районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Суд зважає на ту обставину, що звернення працівника до
суду за захистом його порушених прав та охоронюваних законом інтересів мав
місце тоді, коли він використав всі можливості для досудового врегулювання
спору, що зайняло тривалий час. Тому суд вважає, що пропуск строку, визначений
ч.1 ст. 233 КЗпП України, мав місце з поважних причин, а тому підлягає
поновленню.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в
день звільнення.

Тому позов в частині стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості із відрядних виплат та заборгованості з обов'язкового
бортового харчування підлягає до задоволення.

Разом з тим, позов в частині стягнення моральної шкоди не
підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 237і КЗпП України, відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається
законодавством.

Відповідно до статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні   права  щодо
подання  доказів,   їх
дослідження  та  доведення
перед  судом  їх

3

переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази
подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач посилався на положення ЦК України при
обґрунтуванні позовних вимог щодо підстав для задоволення позову в частині
відшкодування моральної шкоди. Проте в трудових правовідносинах порядок
відшкодування моральної шкоди визначається статтею 237і КЗпП України.

Враховуючи, що згідно ст. 11 ЦПК України, особа
розпоряджається наданими їй правами на свій розсуд, а суд розглядає справу в
межах заявлених позовних вимог. Тому позовні вимоги в частині стягнення
моральної шкоди не підлягає до задоволення.

З відповідача на користь держави підлягають до стягнення
судові витрати, відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України.

З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення
витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права,
відповідно да ст.ст. 79, 84,
ч.1 ст. 88 ЦПК
України.

Суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення
в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, зважаючи на
положення ч.2 ст. 367 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 214, 215, 367
ЦПК України, ст. ст. 115, 116 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України „Про
оплату праці, суд, -

вирішив:

Позов
задоволити частково.

Стягнути з ВАТ „Рівненська авіакомпанія
„Універсал-Авіа" (), на користь:

ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 4173
(чотири тисячі сто сімдесят три) грн. 55 коп. за листопад 2006 року -січень
2007 року;

ОСОБА_1 2230, 64 грн. - заборгованість з відрядних, 5282,
64 грн. - за обов'язкове бортове харчування командира ПС, 1168

4

грн. - з оплати правової
допомоги, а всього 8681 (вісім тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 28 коп.;

держави 51,00 грн. судових витрат із сплати судового
збору;

ГУ ДКУ в
Рівненській області, р/р 0295, МФО
833017, код ЗКПО 22586549, УДК
в Рівненській області, код платежу 22050000, призначення платежу -
„інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи Рівненським
районним судом Рівненської області", сума - 30 грн. 00 коп.

На підставі ч.2 ст. 367 ЦПК України допустити негайне
виконання рішення суду в частині стягнення на користь позивача заборгованості
із заробітної плати.

В
задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня
проголошення, якщо його не буде оскаржено в апеляційному порядку. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Рішення може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне
оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у
10-денний строк рішення набуває законної сили після закінчення цього строку.
Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але не подано в подальшому
апеляційну скаргу в 20-денний строк, то рішення набирає законну силу.