Справа № 22-453                                       Головуючий
в 1 інстанції: Куцоконь Ю.П.
УХВАЛА

іменем України

23 квітня 2007 року                                                                                               м.
Рівне

Колегія суддів
Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого -
судді: Малько О.С.

Суддів: Шеремет A.M., Хилевича С.В.,

при секретарі
Томашевській І.М.

за участю
позивача та представників сторін

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну

справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на

рішення
Рівненського міського суду від 21 лютого 2007 року в

справі за
позовом ОСОБА_1до Рівненського

обласного  спеціалізованого  диспансеру
радіаційного  захисту

населення про
скасування дисциплінарного стягнення,

заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове

засідання,  перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної

скарги, колегія
суддів

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 21 лютого 2007 року в   позові
ОСОБА_1.   до   Рівненського   обласного спеціалізованого диспансеру
радіаційного захисту населення про скасування дисциплінарного стягнення
відмовлено за недоведеністю    і
безпідставністю позовних вимог.

У
поданій  апеляційній скарзі  позивач
зазначає,  що  суд
І першої  інстанції  прийшов
до  помилкових  висновків,
які  не    | відповідають  обставинам
справи,   та  необґрунтовано  визнав встановленими  обставини,
які мають  значення для справи,  що    \
призвело до неправильного вирішення справи.

Вважає, що суд при ухваленні рішення безпідставно взяв до
уваги всі докази, надані відповідачем, в тому числі показання свідків
Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту
населення, і надані ним письмові докази, тоді як показання свідків позивача
відхилив, визнавши їх недостовірними.

Переконаний, що наведені обставини є підставами для
скасування рішення суду першої інстанції.

Просив апеляційний суд скасувати рішення Рівненського
міського суду від 21 лютого 2007 року та ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач пояснив,
що 30 листопада 2006 року ОСОБА_1. був відсутній на робочому місці з 13 години
20 хвилин до 14 години 10 хвилин. Зазначена
обставина,  на його думку,  підтверджена
сукупністю

доказів, а саме показаннями свідків та документами про проведення
перевірки. При накладенні дисциплінарного стягнення позивачу було враховано, що
ОСОБА_1. в 2006 році неодноразово усно попереджався за порушення трудової
дисципліни, грубе ставлення до підлеглих, створення нервової обстановки і
конфліктних ситуації в трудовому колективі.

Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

В апеляційному суді ОСОБА_1. та його представник підтримали апеляційну
скаргу в повному обсязі, просили рішення суду першої інстанції скасувати,
ухвалити нове рішення, яким скасувати наказ Рівненського обласного
спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення про накладення на
нього дисциплінарного стягнення у виді догани.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликалася на законність та обґрунтованість рішення суду
першої інстанції. Просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення Рівненського
міського суду від 21 лютого 2007 року - залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, і це з'ясовано в судовому засіданні,
наказом в. о. головного лікаря Рівненського обласного спеціалізованого
диспансеру радіаційного захисту населення від 13 грудня 2006 року № 449-к на
ОСОБА_1. накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Дисциплінарне стягнення застосовано в зв'язку з тим, що позивач, працюючи
завідуючим діагностичним відділенням Рівненського обласного спеціалізованого
диспансеру радіаційного захисту населення, ЗО листопада 2006 року протягом часу
з 13 години ЗО хвилин до 14 години 10 хвилин був відсутній на робочому місці
без поважних причин.

Указаний факт повністю встановлено судом першої інстанції і підтверджується
сукупністю проаналізованих доказів, зокрема показаннями свідків ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5.,
ОСОБА_6. та ОСОБА_7., письмовими доказами, а саме актом перевірки
виробничої дисципліни від ЗО листопада 2006 року, доповідною заступника
головного лікаря по лікувальній роботі ОСОБА_3. від ЗО листопада 2006 року про
відсутність позивача на робочому місці та його особистими поясненнями від 8
грудня 2006 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано
відхилив показання свідків ОСОБА_8. і ОСОБА_9. як недостовірні.

Доводи позивача про те, що за весь час роботи, починаючи
з 1996 року, він мав лише заохочення і те, що він справедливо вимагав від своїх
підлеглих добросовісного виконання своїх службових обов'язків, що, на його
думку, слугувало дійсною причиною для накладення дисциплінарного стягнення,
спростовуються положеннями ст.ст. 147, 147 (1), 148 і 149 КЗпП України,
правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими в. о. головного
лікаря і погодженими зборами трудового колективу, та доказами, які є в справі.
Зокрема створення  комісії  з
перевірки  було  обумовлене
відсутністю

позивача на роботі 30 листопада 2006 року вже з 11 години, оскільки саме в
цей час його викликали до в.о. головного лікаря.

Рішення суду постановлено без порушень норм матеріального і процесуального
права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі,
висновки, яких дійшов суд, відповідають обставинам справи, а апеляційна скарга
не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не
спростовує правильності висновків суду, а тому колегія суддів не знаходить
підстав для його скасування.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.ст. 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Рівненського міського суду від 21
лютого 2007 року відхилити, а рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набранившею
законної сили.