АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 травня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

Сегеди СМ.,
Виноградової Л.Є., Гайворонського СП.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 листопада 2004 року,

встановила:

16 липня 2003 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми, мотивуючи свої вимоги
тим, що він 09.06.2002 року
уклав з відповідачем договір доручення, згідно якого відповідач за його рахунок
зобов'язався відкрити в'їздну візу, сплатити страхову суму, проїзд та інші
послуги для виїзду ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Португалії. Для виконання цих
дій він передав ОСОБА_2 1000
доларів США, паспорти, довіреність. При невиконанні цих дій відповідач
повинен був повернути все прийняте від позивача до 15 липня 2002 року.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконав, тому
позивач ОСОБА_1 просив
стягнути з відповідача ОСОБА_2 5330
грн. сплачених ним коштів відповідачеві та 4530,50 грн. пені.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 18.06.2004 року
позов ОСОБА_1 задоволений частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5321 грн. основного
боргу та витрати на сплату державного мита у сумі 107,82 грн., в іншій
частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій зазначив, що суд постановив рішення без належної перевірки
фактичних обставин справи, належної оцінки доказів, з порушенням судом норм
законодавства, та просив рішення суду, в частині стягнення пені, скасувати, та
постановити нове, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області від 04
листопада 2004 року
зазначене судове рішення було змінене та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
пеню, у розмірі 4530,50 грн., а
в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про
скасування ухвали суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, через порушення судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судового рішення апеляційної інстанції відсутні, виходячи з наступного.

Головуючий у першій інстанції: Міщенко Т.М.                                                                                  Справа
№ ЗЗц-2742007 р.

Доповідач: Сегеда С.М.
Категорія ЦП: 37

2.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог ОСОБА_1
в частині стягнення суми заборгованості, суд першої інстанції виходив із того,
що між позивачем та відповідачем було укладено доручення, згідно якої позивач
уповноважив відповідача сплатити від його імені відкриття виїзної візи, проїзд
та страховку, для чого передав йому 1000
доларів США. Оскільки відповідачем не була сплачена вказана сума і не була
повернута позивачеві, суд обґрунтовано стягнув з відповідача цю суму в розмірі 5321 грн.

Але в частині стягнення пені, у сумі 4530,50 грн. на користь
ОСОБА_1, згідно розрахунку (а.с.
7) суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у стягненні вказаної суми,
оскільки відповідно до вимог ст.ст. 178,179
ЦК України, в редакції 1963
року, невиконання забов'язання забезпечується відповідно до закону чи
договору неустойкою (штрафом та пенею) яка є грошовою сумою, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Тому з висновком суду першої інстанції обґрунтовано не
погодився суд апеляційної інстанції, оскільки сторони у договорі зазначили про
забезпечення виконання умов договору неустойкою, і це не протирічить
законодавству, то при невиконанні умов цього договору необхідно стягнути
неустойку, обумовлену у договорі між сторонами.

Отже, враховуючи наведені обставини, апеляційний суд
Запорізької області, обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції та
стягнув неустойку з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 2
ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або та вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду,
підстави, передбачені ст. 338
ЦПК України для скасування судового рішення відсутні.

Касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване
судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 332,
336 ЦПК України, колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 листопада 2004 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді