Справа №2-609/2007 p.
РІШЕННЯ

іменем     України

2007
року квітня 04 дня                                                                         місто
Луцьк

Луцький
міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Іщук Л.П.,
при секретарі Сухій Л.П., з участю представника позивача Даниліка Ф.Я.,
відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за
позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств до ОСОБА_1 про стягнення
коштів,

встановив:

Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,
посилаючись на такі обставини.

Відповідач - ОСОБА_1 згідно контракту працював з
01.08.2002 року по 01.08.2005 року на посаді директора Луцького
госпрозрахункового ринку. Відповідно до Статуту Луцького госпрозрахункового
ринку засновником ринку та власником всього його майна є Волинська обласна
спілка споживчих товариств ( далі -Волинська облспоживспілка).

В липні 2005 року ревізійною комісією Волинської облспоживспілки була
проведена комплексна документальна ревізія фінансово-господарської діяльності
Луцького госпрозрахункового ринку за період з 01.10.2002 року по 01.06.2005
року, якою встановлено, що відповідачу без будь-яких правових підстав
нараховувались та виплачувались надбавки до посадового окладу. Всього за період
з 01.04.2004 року по 31.05.2005 року виплачено 8553,95 грн. Вказані виплати
проводились за відсутності рахункової помилки бухгалтерії ринку, так як носили
систематичний характер.

Просить позивач стягнути з відповідача 8553,95 грн. коштів, набутих без
достатньої правової підстави в користь Волинської облспоживспілки, так як
діяльність підприємства «Луцький госпрозрахунковий ринок» припинена шляхом його
приєднання до Волинської облспоживспілки, якій на даний час належить право
вимоги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з
підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач, представник відповідача позову не визнали. Суду пояснили, що
відносини між позивачем і відповідачем носили характер трудових і виплати, які
проводились, були частиною заробітної плати і виплачувались підставно і з
відома власника. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду з
позовом про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.
Просять в позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1. працював на посаді директора
Луцького госпрозрахункового ринку згідно контракту, укладеного 01.08.2002 року
між правлінням Волинської облспоживспілки в особі голови правління Горгута В.М.
та ОСОБА_1., з 01.08.2002 року по 01.08.2005 року ( а.с. 18-20 ). Згідно п.1.2
контракту на підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником та
Правлінням або уповноваженим ним органом.

З пояснень представника позивача, відповідача, з
матеріалів справи /а.с.25-28, 29-33, 35-48/ встановлено, що відповідач ОСОБА_1.
отримував за виконання обов'язків директора заробітну плату, яка складалась з
посадового окладу та надбавок і доплат. Зокрема, за період з 01.04.2004 року по
31.05.2005 року відповідачу виплачені надбавки в розмірі 50% за високі досягнення
в праці і 50% персональної надбавки, загальний розмір яких становить 8553,95
грн. Надбавки до посадових окладів виплачувались не лише директору ринку, а
всім працівникам ринку на підставі рішення адміністрації та профспілкового
комітету підприємства від 1 квітня 2004 року /протокол № 33/.

Згідно ст.21 ч.3 КЗпП України особливою формою трудового
договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін /в тому числі матеріальна/, умови матеріального
забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому
числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до Статуту Луцького госпрозрахункового ринку /а.с. 12/ і
Контракту з керівником підприємства /а.с.19/ підприємство за згодою власника
встановлює форми, системи і розміри оплати праці, а також інші види доходів
працівників, а також може встановлювати додаткові порівняно з чинним
законодавством та колективним договором трудові і соціально-побутові пільги для
працівників підприємства за згодою власника при наявності коштів на ці цілі.
Керівнику підприємства встановлюється місячний посадовий оклад Волинською
облспоживспілкою , а також правлінням або уповноваженим ним органом можуть
застосовуватися додаткові заходи для матеріального заохочення керівника за
умови прибуткової роботи підприємства: премії, надбавки і доплати, винагорода
за підсумками роботи за рік, одноразові грошові винагороди за виконання
особливо важливих завдань, доручень.

Позивач заперечує, що ним надавалася згода підприємству на встановлення
надбавок до посадового окладу директора підприємства ОСОБА_1.

Отже, відповідач одержав 8553,95грн. надбавок не з підстав, передбачених
Статутом Луцького госпрозрахункового ринку і Контрактом від 1 серпня 2002 року.

Згідно ч.І ст. 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої
особи /потерпілого/ без достатньої правової підстави /безпідставно набуте
майно/, зобов"язана повернути потерпілому це майно.

Однак, відповідно до ст. 1215 ЦК
України не підлягає поверненню безпідставно набута заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена фізичною або
юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Заробітна плата згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» включає:
основну заробітну плату - винагороду за виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки), що встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних
розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткову
заробітну плату - винагороду за працю понад установлені норми, за трудові
успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати,
надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним
законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;
інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік,
премії за спеціальними
системами     і

положеннями,
компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами
чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами
норми.

На підставі встановлених обставин справи суд приходить до
висновку, що заробітна плата виплачена відповідачу роботодавцем добровільно, не
в результаті рахункової помилки роботодавця і не в результаті недобросовісності
відповідача, а тому до стягнення з відповідача не підлягає.

Крім того, із встановлених обставин випливають трудові правовідносини
сторін, а тому мають застосовуватися строки звернення до суду за вирішенням
трудових спорів, передбачені ст. 23 3 КЗпП України. Отже, позивачем пропущений
строк звернення до суду і поважних причин для його поновлення позивач не навів.

Відповідно до ч.І ст. 8 8 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені
судові витрати. Відповідач не підтвердив, що поніс судові витрати і не просить
їх стягнути з позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, на
підставі ст.ст. 1212, 1215 ЦК
України, ст.ст. 21 ч.3, 94, 97, 233 КЗпП України, ст.2 Закону України «Про
оплату праці», суд

вирішив :

В позові Волинській обласній спілці споживчих товариств
до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано.
Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде
подана в строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.