У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

головуючого                          Гнатенка А.В.,

суддів:
Григор'євої Л.І.,    Данчука В.Г.,

Балюка М.І.,          Косенка
В.Й., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду
Київської області від 5 січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 29 березня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У серпні 2004 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулися в суд із зазначеними позовами, мотивуючи їх тим, що з лютого
1997 року вони перебували у фактичних сімейних відносинах, шлюб було
зареєстровано                18 грудня
1998 року, а рішенням суду від 2 серпня 2004 року - розірвано.

Посилаючись на те, що добровільно здійснити поділ спільного майна вони не
можуть, просили здійснити поділ їхнього спільного сумісного майна подружжя.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від                         5 січня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 березня
2007 року, позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ними право
власності на відповідні частки спірної квартири та здійснено поділ майна, що є
їхньою спільною сумісною власністю.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 5
січня 2007 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від                       29 березня 2007 року, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, та направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а судові рішення -
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з таких
підстав.

Відповідно до ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно
із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 1998 року. Рішенням Броварського
міськрайонного суду від 8 лютого 2004 року їхній шлюб розірвано, дітей від
цього шлюбу немає.

Cудом також
установлено, що в серпні 1998 року сторони вже проживали однією сім'єю в
квартирі АДРЕСА_1 і спільно вкладали кошти в придбання квартири АДРЕСА_2 та
іншого майна, що підлягає поділу.

Ухвалюючи рішення про визнання за ОСОБА_1 права власності
на 1/3 частину спірної квартири, залишення у власності ОСОБА_2 1/3 частини цієї
квартири та поділ іншого майна, суд, з яким погодилась апеляційна інстанція,
виходив із того, що все майно, що належить сторонам, є їхньою спільною сумісною
власністю, посилаючись при цьому на ст. 74 СК України, згідно з якою майно,
набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка, які проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

Проте суд неправомірно застосував норми СК України до
правовідносин, які мали місце до моменту набрання чинності цим Кодексом -
до                              1 січня
2004 року.

Вирішуючи спір щодо майна,
набутого в період незареєстрованих шлюбних відносин, суд першої інстанції повинен був застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють спільну часткову
власність.

Зокрема, частка в
майні цих осіб
повинна визначатися в разі спору залежно від ступеня участі кожного з них у
його набутті.

Відповідно до ст. 17 Закону України
„Про власність”, який був чинний на момент ухвалення рішення суду, майно,
придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними; майно, придбане
внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх
спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між
ними, розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Відповідно до п. 3 ст. 10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

У порушення норм ст. ст. 10, 57, 60, 212, 213 ЦПК
України, відхиляючи доводи ОСОБА_2 про внесення нею
коштів за спірну квартиру в розмірі 38 850 грн. у період до 18 грудня 1998 року
- моменту реєстрації шлюбу (а. с. 46, 48 т. 1) та про те, що ОСОБА_1 сплатив за
спірну квартиру 770 грн., суд за
відсутності будь-яких доказів прийняв доводи ОСОБА_1 про те, що перший
внесок в розмірі близько 38 тис. грн. сторони сплатили разом, і визнав за
ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину вказаної квартири, залишивши поза
увагою, що ОСОБА_1 повинен був довести розмір свого вкладу в придбання спірної
квартири та наявність домовленості сторін про створення спільної сумісної
власності на цю квартиру.

Крім того, суд першої інстанції помилково застосував ст.
389 ЦК України, норми якої не розповсюджується на дані правовідносини.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна
визнати законним і обґрунтованим.

Зазначені порушення не були усунені апеляційним судом, у
зв'язку з чим підлягає скасуванню й ухвала апеляційного суду.

Керуючись
ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від                             5 січня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Київської області від                       29 березня 2007 року
скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:

Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

М.І. Балюк

В.Й.
Косенко