АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа № 22-900/06                                                    Головуючий у 1 інстанції: Волощук О.Я.
Категорія -37                                                            Доповідач: Ігнатюк Б.Ю
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14  лютого  2007  року
колегія  суддів  судової
палати  в  цивільних
справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Ігнатюк Б.Ю.

суддів - Собослой Г.Г., Боднар О.В.

при секретарі - Махмутовій В.Ю.

за участю представника апелянта
ОСОБА_7, представників позивача

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою Хустської міської ради на постанову Хустського районного
суду від 9 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_3 до виконкому
Хустської міської ради, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 про
визнання недійсними та скасування рішень

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною постановою Хустського міського суду позов ОСОБА_3 задоволено в
повному обсязі: визнано недійсними та скасовані рішення виконкому Хустської
міськрадиНОМЕР_1 таНОМЕР_2.

З таким рішенням Хустська міська рада не погодилась, порушила питання про
її скасування та прийняття нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована неправильним застосуванням норм матеріального права.

В судовому засіданні представник апелянта та третя особа без самостійних
вимог ОСОБА_4 скаргу з наведених підстав підтримали.

Представники позивача вважали, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Неправильне застосування норм матеріального права, на думку апелянта, є те,
що позивач не має права на спірну земельну ділянку, оскільки така не
встановлені її межі та на неї у позивача немає правовстановлюючого документа.

З таким доводом погодитись не
можна.

Так, позивач звернувся до суду про скасування рішення виконкому НОМЕР_3,. яким надано дозвіл на розробку проекту відведення
земельної ділянки ОСОБА_4 та укладення попереднього
договору оренди на земельну ділянку поАДРЕСА_1, розміром 0.084 га та НОМЕР_2 про надання дозволу ОСОБА_4 на благоустрій території та
влаштування заїзду до придбаного ним нерухомого

2.

майна
підНОМЕР_4 по вказаній вулиці по тій причині, що
вказаною земельною ділянкою він

користується
на законних підставах і просив Хустську міськраду дозволити йому приватизувати належну йому земельну ділянку. Але в цьому
було йому відмовлено по причині наявності вказаних рішень.
Тобто, йому не надано дозволу на приватизацію земельної ділянки і, відповідно, йому не може бути виданий і державний акт
про право власності на землю. Вказані документи видаються за підписом
керівництва апелянта і посилання останнього на їх
відсутність як на підставу неправильності оскаржуваного рішення не
витримує критики.

Правомірність користування позивачем спірної земельної ділянки доведено відповідними судовими рішеннями, на які є посилання в
рішенні суду, у якому також констатовано факт порушення прав
позивача оскаржуваними рішеннями. Тому доводи апеляційної скарги про незаконність користування позивачем земельної
ділянки та відсутність порушення його прав є безпідставними.

Також є безпідставним твердження апелянта відсутності права на спірну
земельну ділянку позивача несплатою останні
земельного податку, оскільки на протязі тривалого часу апелянт не видає позивачу відповідного документа на земельну ділянку, що
призводить до судових процесів саме для того, що
позивач отримав належний документ, який би надав право відповідним органам пред'являти відповідні вимоги по сплаті податку у
випадку відсутності такої сплати.

А тому колегія суддів констатує безпідставність доводів апеляційної скарги
та відповідність постанови суду вимогам норм процесуального
та матеріального права.

Керуючись ст.ст. 198,200,205 КАС України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Хустської міської
ради відхилити.

Постанову Хустського районного суду від 9 листопада 2006 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили негайно та може бути
оскаржити безпосередньо до Вищого Адміністративного суду
України протягом одного місяця з дня її ухвалення.