У х в а л а

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

18 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Берднік
І.С., -

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження житловою
площею, що знаходиться в особистій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про вселення, визнання права власності на ½ частину квартири і визначення
порядку користування квартирою,

в с т а н о в и
л а:

У квітні 2006
року ОСОБА_1. звернулась з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з
відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 1973 року по 29
вересня 1995 рік.  У 1972 році позивачка
вступила в ЖБК -70, де їй як члену
кооперативу на підставі сумісного рішення виконкому Севастопольської міської Ради депутатів трудящих
від 24.09.1974 року за № 642 і ЖБК -13
- ордер № 18 серії 55 від 21.10.1974 року була надана двокімнатна квартира
АДРЕСА_1, житловою площею 30,12 кв.
м., загальною вартістю 4 815 радянських рублів, вказана сума виплачена ОСОБА_1.
повністю в 3-му кварталі 1989 року, а
у 1992 році квартира передана позивачці у власність і зареєстрована КП БТІ і ГРОНМ у м. Севастополі за
правом особистої власності. ОСОБА_1. зазначає, що колишній чоловік, відповідач по справі, членом
кооперативу не був, прав на частку паєнагромадження, що вносяться особисто нею
з власних грошових коштів, за ним не признавалося,
про визнання таких прав він вимог не заявляв. Вимог про розділ квартири відповідач
ні під час шлюбу, ні після його розірвання не заявляв. Вважає, що ОСОБА_2. пропустив термін позовної давності з моменту
розірвання шлюбу на заяву про право власності на спірну квартиру і хоча
він і зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 1974 року, проте втратив право
користування житловим приміщенням, оскільки
не проживає у вказаній квартирі з листопада 1997 року, тобто більше шести місяців.
Постійно відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_2. На думку позивачки реєстрація колишнього чоловіка у її квартирі, що
належить їй за правом власності,
перешкоджає їй як власнику володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Відповідач ОСОБА_2. позовні вимоги не визнав, звернувся до суду із
зустрічними позовними вимоги, вказуючи, що він перебуває на реєстраційному обліку
за адресою: АДРЕСА_1. Вказане житлове приміщення було надано згідно до ордера № 18 серія 55 від 24.10.1975 року йому і його
дружині, позивачу у справі. У період шлюбу за квартиру повністю
був виплачений пайовий внесок в 1991 році. Шлюб розірваний 29.09.1995 року, але ОСОБА_2. залишався проживати в кімнаті
площею 14,0 кв. м., а відповідачка в кімнаті площею 16,0
кв. м. Відповідач постійно створює нестерпні для мешкання умови і він вимушений
йти тимчасово ночувати до знайомих. З 2003 року по 2005 рік з ним в кімнаті проживав син із сім'єю, а після від'їзду сина до
Росії відповідачка забрала ключі і він не може користуватися квартирою, яку
ОСОБА_1. здає квартирантам. ОСОБА_2. вважає, що квартира побудована на загальні
грошові кошти і просив вселити його у спірне жиле приміщення та визнати за ним
право власності на ½ частину спірної квартири.

Рішенням
Нахімовського районного суду м. Севастополя від 01 лютого 2007 року позов
ОСОБА_1. задоволено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду м. Севастополя від 12 квітня 2007 року рішення Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 01 лютого 2007 року скасовано. У задоволенні
позову ОСОБА_1. відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено

У касаційній
скарзі  ОСОБА_1. просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Згідно вимог
частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За правилами
статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення
постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав
для їх скасування не встановлено.

Керуючись
статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного
суду м. Севастополя від 12 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І.
Балюк

І.С.
Берднік