Справа №2-1367/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 березня 2007 р. Київський
районний суд г. Донецка
в складі:

головуючого-                             судді Шальєвої В.А.

при секретарі                                                   Кулішовоі
Т.В.

за участю представника позивача                  ОСОБА_2.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у
м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до територіальної громади м.
Донецька в особі Київської районної у м. Донецьку ради про визнання права
власності на домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулась до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння,
мотивуючи вимоги тим, що їй належить на праві власності домоволодіння № АДРЕСА_1на підставі
договору купівлі- продажу, посвідченого Шостою донецькою державною нотаріальною
конторою 27 вересня 1990 р. за реєстром № 2-3501, зареєстрованого
в КП БТІ м. Донецька 9 жовтня 1990 р. за реєстровим
№ 53032. В
пунктах 1 та 2 договору
вказано, що продавець, а саме, Комбінат комунальних підприємств Донецького УРСу
Міністерства вігульної промисловості СРСР, продав, а позивач купила жилий будинок
к надвірними
спорудами, в іншій частині договору предмет договору купівлі-продажу вказаний
як квартира. З реєстраційного надпису КП БТІ м. Донецька вбачається, що за
позивачем на парві власності зареєстроване ціле домоволодіння. Позивачу була
надана інвентарізаційна справа, в якої міститься план земельної ділянки,
оціночний акт надвірних споруд, які входять до складу домоволодіння, зведений
акт вартості будівль і споруд. Позивач має домову книгу на домоволодіння. В
теперішній час позивач має намір приватизувати земельну ділянку, на який
розтошоване домоволодіння, але оскільки в правовстановчому документі
домоволодіння вказане як квартира, вона не має можливості цього зробити.
Оскільки вона не може позасудовим шляхом підтвердити ту обставину, що вона купила
ціле домоволодіння, а не окрему квартиру, просила визнати за нею право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні представник позивача вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справу був
повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової
повістки, заяву про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав за можливе
розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши
пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами
справи встановлено, що позивач ОСОБА_1. є власником домоволодіння № АДРЕСА_1на підставі
договору купівлі- продажу, посвідченого Шостою донецькою державною нотаріальною
конторою 27 вересня 1990 р. за реєстром № 2-3501, зареєстрованого
в КП БТІ м. Донецька 9 жовтня 1990 р. за реєстровим
№ 53032 (а.с.6).

З тексту
договору купівлі- продажу, а саме п.п. 1
та 2, вбачається,
що ОСОБА_1. за даною угодою придбала цілий жилий будинок з надвірними спорудами
АДРЕСА_1.

Разом з тим, в
інших пунктах договору купівлі-продажу предметом правочину є квартира.

2

В   теперішній   час
позивач   бажає   приватизувати   земельну
ділянку,   на   якій розтошоване належне їй домоволодіння.
Але, оскільки в окремих пунктах правовстановчого документу на домоволодіння
вказане, що позивач за договором купівлі- продажу придбала квартиру, вона не
має можливості здійснити своє право на приватизацію земельної ділянки.

Таким чином, суд
приходить до висновку, що в теперішній час оспорюється право позивача на
домоволодіння АДРЕСА_1.

У відповідності
до ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 381 ЦК України, садибою
є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком,
господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями,
багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що
відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом
встановлено, що у відповідності до вказаного вище договору купівлі- продажу,
укладеного між Комбінатом комунальних підприємств Донецького УРСу Міністерства
вігульної промисловості СРСР, з одного боку, та позивачем ОСОБА_1., з іншого
боку, ОСОБА_1. придбала жилий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, тобто, ціле
домоволодіння АДРЕСА_1.

Цивільним
законодавством у ст. 382
ЦК України врегульоване поняття квартири. Так, відповідно до вказаної правової
норми, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та
придатне для постійного у ньому проживання.

З реєстраційного
надпису на договорі купівлі- продажу, зробленого КП БТ1 м. Донецька,
вбачається, що на праві власності за ОСОБА_1. зареєстроване ціле домоволодіння.
Позивач має інвентарізаційну справу на домоволодіння, в якої міститься план
земельної ділянки, оціночний акт надвірних споруд, які входять до складу
домоволодіння, зведений акт вартості будівль і споруд (а.с. 7-10, 17). Позивач має
домову книгу на вказане домоволодіння (а.с. 14-16).

Усі наведені
докази свідчать про те, що ОСОБА_1. придбала ціле домоволодіння АДРЕСА_1, а не окрему
квартиру.

Оскільки судом
встановлено, що в теперішній час право власності ОСОБА_1. на вказане
домоволодіння оспорюється, суд вважає можливим позов ОСОБА_1. задовольнити.

На підставі
викладеного, ст. ст. 321,
381, 381, 392 ЦК України, ст. 12
Закону України "Про власність", керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до
територіальної громади м. Донецька в особі Київської районної у м. Донецьку
ради про визнання права власності на домоволодіння задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1право власності на ціле домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: