УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 квітня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про встановлення
порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

У липні 2004 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до
ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого 16 лютого 1972 року нотаріусом Ровенської
державної нотаріальної контори, вона з відповідачкою в рівних частках є
співвласниками житлового АДРЕСА_1 разом з надвірними спорудами.

Будинок розташований на земельній ділянці розміром 600
кв.м, що перебуває в їхньому спільному користуванні.

2 червня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір
користування вказаним будинком, посвідчений державним нотаріусом Першої
Рівненської державної нотаріальної контори.

Посилаючись на те, що вони не можуть досягти згоди щодо
користування присадибною земельною ділянкою, позивачка просила задовольнити
позов.

Рішенням Рівненського міського суду від 27 жовтня 2004
року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 12
січня 2005 року, позов ОСОБА_1 задоволено: виділено їй та ОСОБА_2 у постійне
користування земельні ділянки розміром 423 кв.м відповідно до варіанту №2
висновку судово-земельної експертизи від 18 серпня 2004 року, зобов'язано
ОСОБА_1 на виділену їй у користування земельну ділянку облаштувати окремий
вхід.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати
постановлені судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, і справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та встановлюючи порядок користування земельною
ділянкою між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до варіанту №2 висновку
судово-земельної експертизи від 18 серпня 2004 року, суд виходив із того, що
загальна площа спірної земельної ділянки становить 846 кв.м, а реальна частка
земельної ділянки кожної з них складає 423 кв.м виходячи з рівності часток
співвласників у будинковолодінні.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна,
оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до п. 4 ст.120 Земельного кодексу України при переході права
власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше
не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували від свого батька, ОСОБА_3,
у рівних частках житловий АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою та надвірними
спорудами.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради
народних  депутатів   від 18 листопада 1949 року ОСОБА_3 було
виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. під будівництво будинку.

У порушення вимог ст.ст. 176, 179 ЦПК України суд належним чином не
перевірив доводів відповідачки про те, що спірна земельна ділянка, на якій
розташований будинок,  становить 600
кв.м., та не дав належної правової оцінки наявним у справі доказам, хоча це має
суттєве значення для правильного вирішення справи.

Крім того, резолютивна частина рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України  та роз'ясненням, що містяться в п. 7
постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року № 11 “Про
судове рішення”.

Указані порушення суду першої інстанції апеляційний суд
залишив поза увагою.

За таких обставин постановлені судові рішення не можуть
залишатися без зміни й підлягають скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від
27 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12
січня 2005 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд  до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В.Патрюк

Судді:

А.В.Костенко

Н.П.Лященко

Ю.В.Прокопчук

М.П.Пшонка