Справа № 2-40/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 квітня 2007 рік
Ялтинский міський суд Автономної Республіки Крим

у складі головуючого
судді - Прищепи О.І.

при секретарі -
Шараповой Т.Ю., Шурыгиной А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялти цивільна справа по позові  ОСОБА_1до Алупкинскому центрального
військового клінічному санаторію Міністерства оборони України про визнання
права користування житловим приміщенням, зобов'язати Алупкінский центральний
військовий клінічний санаторій виконати рішення Симеизского селищної Ради м.
Ялта № 46 від 25 жовтня 2004 року й передати на баланс ЖКК Симеизского селищної
Ради, житловий фонд Симеїзского відділення, Алупкінского центрального
військового клінічного санаторію Міністерства оборони України в тому числі і
квартиру  № АДРЕСА_1і по зустрічному
позові Алупкінского центрального військового клінічного санаторію Міністерства
оборони України до ОСОБА_1про виселення з господарської будівлі

У С
Т А Н О В И Л:

Позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею
право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1,
зареєструвати її по цій адресі, указавши квартиронаймачем, так само просить
зобов'язати Алупкінський центральний військовий клінічний санаторій виконати
рішення Симеїзского селищної Ради м. Ялта № 46 від 25 жовтня 2004 року й
передати на баланс ЖКК Симеїзского селищної Ради, житловий фонд Симеїзского
відділення, Алупкінского ЦВКС МО України в тому числі й квартиру
АДРЕСА_1м.Ялта.

Вимоги
мотивовані тим, що у зв'язку з похилим віком, потреби в догляді, вона разом із
чоловіком у лютому 2004 року  приїхали до
доньки у квартиру 3 будинку 1 по вул. Луговського в пгт Симеїз і стали разом з
нею проживати однією родиною, господарювати. У травні 2004 року помер  її чоловік, а в листопаді 2004 року померла й
дочка, у зв'язку із чим вона не встигла зробити перереєстрацію по новому місцю
проживання.

Представник
позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник
Алупкінського центрального військового клінічного санаторію основний і
додатковий позови не визнав і пред'явив зустрічний позов у якому просить
виселити ОСОБА_1. з незаконно зайнятий будівлі по підставах ст. 132 ЖК України.
Вимоги мотивує тим, що 10 січня 1985 року ОСОБА_2. - дочці позивачки,  як співробітниці санаторію за усним наказом
командування санаторію було виділено нежиле приміщення в господарській будівлі.
Після смерті ОСОБА_2.  позивачка не була
виселена зі спірного приміщення з гуманних міркувань, однак повинна була звільнити
спірне приміщення в майбутньому.

Що
стосується додаткового позову позивачки, у судовому засіданні представник
відповідача пояснити по даному приводі нічого не змогла.

Притягнуті
до участі в справі представник Алупкінського відділу Ялтинського МУ ГУ МВС
України в Криму й представника Симеїзської селищної Ради на кількаразові
виклики  в судове засідання не з'явилися
по невідомих причинах. Про день і час розгляду справи були сповіщені належним
чином і завчасно.

Суд
вважає за можливе розглянути справа під час відсутності сторін, що не
з'явилися, оскільки в матеріалах справи є досить даних про права та
взаємовідносини сторін.

Вислухавши
сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов  ОСОБА_1. підлягає задоволенню частково, а в
зустрічному позові необхідно відмовити.

Судом
встановлено, що  квартира № АДРЕСА_1була
надана ОСОБА_2. у зв'язку із прийняттям її в
Алупкінський ЦВКС МО, де вона
була зареєстрована (а.с. 41).

У
березні 1984 року вона була зареєстрована по даній адресі (а.с.8,39). ОСОБА_2.
проживаючи по даній адресі здійснювала квартплату й оплату комунальних послуг
(а.с.38).

У
зв'язку з похилим віком, потреби в догляді, позивачка разом із чоловіком у
лютому 2004 року  приїхали до дочки
ОСОБА_2.  у квартиру 3 будинку 1 по вул.
Луговського в пгт Симеїз і стали разом з нею проживати однією родиною,
господарювати. У травні 2004 року вмер чоловік позивачки, а в листопаді 2004
року вмерла  й дочка.

Дотепер
позивачка проживає в спірному приміщенні.

Дані
факти сторони в судовому засіданні не заперечували.

Крім
цього, 25 жовтня 2004 року Симеїзска селищна Рада прийняла рішення № 46 «Про
прийом житлового фонду Алупкінського ЦВКС МО Симеїзского відділення на баланс
ЖКК Симеїзського посради». Дотепер дане рішення відповідачем не виконано.

Досліджуючи
правовий статус приміщення, займаного позивачкою, суд уважає, що воно не є
господарською будівлею й не може мати статус гуртожитку.

Так,
відповідно до індивідуальної картки обліку будинку, розташованого за адресою:
пгт Симеїз, вул. Луговського, 1 , будинок складається як з нежилих, так і
житлових приміщень, що так само підтверджується й експлікацією будинку
(а.с.53-54).

Із
представленої довідки БТИ м. Ялти слідує, що в спірному домоволодінні значаться
житлові приміщення літери В и Г, у літері В проживає позивачка (а.с. 75-77).

З
повідомлення Симеїзської Поселком Ради слідує, що дані приміщення не є
гуртожитком, адміністрація санаторію не забезпечує мешканців меблями, білизною,
оплата не вноситься як за проживання в гуртожиток (а.с.91)

Крім
цього, згідно висновку експерта (а.с. 180) будинок літер В и розташовані в
ньому квартири до господарських будов і спорудженням не ставляться, приміщення
№ 3-1 ( квартира в якій проживає позивачка) відповідає вимогам пропонованим до
житлових приміщень.

Таким
чином, судом достовірно встановлено, що позивачка проживає в житловому
приміщенні, яке не є гуртожитком, і
складається з однієї кімнати.

У
чинність ст. 64 ЖК України, до членів родини наймача ставляться чоловік
наймача, їхні діти й батьки.

Зі
змісту даної статті слідує, що батьки відносяться до членів родини наймача у
зв'язку з родинними відносинами з ним і спільним проживанням, незалежно від
знаходження їх на його втриманні.

Суд
уважає, що за позивачкою можливо визнати право користування житловим
приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1м. Ялта.

При
задоволенні даних вимог суд ураховує
стікання важких сімейних обставин, а саме смерть чоловіка позивачки й
смерть її дочки. Так само суд ураховує й те, що позивачка приїхала до дочки на
постійне місце проживання, що підтверджується довідками про вибуття ОСОБА_1у м.
Ялту. Факт постійного проживання підтверджується й перекладом пенсій саме в пгт
Симеїз.

Відповідно
зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як у межах
заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Обов'язок
доказування відповідно з умовами змагальності покладений  на сторони в справі, а суд тільки сприяє
всебічному та повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення прав та
обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні.

Згідно
ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані представити свої докази або сповістити
про них суд у встановлений строк.  Докази
надані з порушенням цих вимог не приймаються, як що сторона не докаже, що їх не
надання обумовлене поважними причинами.

Відповідно
зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,
що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Ніякого
документа, підтверджуючого права власності відповідача на домоволодіння №1 по
вул. Луговського в пгт Симеїз ні позивачкою, ні відповідачем представлено суду
не було.

Таким
чином, суд вважає за необхідне зобов'язати Алупкінський відділ Ялтинського МУ
ГУ МВС України в Криму зареєструвати ОСОБА_1. у квартирі № 3 будинку №1 по вул.
Луговського в пгт Симеїз м. ялта.

Вимоги
Алупкінського центрального військового клінічного санаторія про виселення
ОСОБА_1. з господарської будівлі так само
задоволенню не підлягають оскільки суду не було представлено  правовстановлюючих документів про
приналежності спірного домоволодіння.

Так
само не підлягає задоволенню й додатковий позов
ОСОБА_1. у якому позивачка просить зобов'язати відповідача виконати
рішення Симеїзської селищної Ради від 25 жовтня 2004 року № 46 «Про прийом
житлового фонду Алупкінського ЦВКС МО Симеїзського відділення на баланс ЖКК
Симеїзської посилкової Ради».

На  підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст.
10, 11, 60, 209,  212, 214, 215 ЦПК
України, ст. 64 ЖК України

Р Е
Ш И Л :

Позов
ОСОБА_1до Алупкінського центрального військового клінічному санаторію
Міністерства оборони України задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою:
м.АДРЕСА_1.

Зобов'язати
Алупкінський відділ Ялтинського МУ ГУ МВС України в Криму зареєструвати
ОСОБА_1за адресою: м. Ялта, смт АДРЕСА_1.

В
іншій частині позову ОСОБА_1відмовити.

У
задоволенні зустрічного позову Алупкінського центрального військового
клінічного санаторію Міністерства оборони України до ОСОБА_1про виселення з
господарської будівлі - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
суд першої інстанції в порядку ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно

Суддя

Рішення набрало сили 16 травня 2007
року

Суддя