Справа №2-3109/07
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2007
р.                                                                                             м.
Білгород -
Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого -
одноособово судді Ступакової І.Г.

при секретарі Калініної О.С.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Білгород -Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання договору
купівлі -
продажу дійсним і визнання права власності на відчужуване
майно за договором, вказуючи, що 01 березня 2007 року між ним і відповідачкою був укладений договір купівлі - продажу, який не був нотаріально засвідчений, хоча всі істотні умови угоди
з обох сторін були виконані повністю та належним чином. Наслідком не завірення
нотаріально договору стала його недійсність, що спричинило порушенню майнових
прав позивача, які він має намір на даний час реалізувати, в зв'язку з чим звертається
до суду.

Відповідачка в попередньому судовому засіданні з позовом погодилась
заперечень проти позову не має, пояснивши, що в дійсності договір укладений 01.03.2007 року між нею та позивачем не був нотаріально засвідчений, хоча спору щодо
виконання істотних умов за договором не має, оскільки нею було передано спірне
майно у власність позивача, за яке вона отримала безпосередньо від позивача
гроші.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4
ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши сторони,
суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У попередньому судовому засіданні встановлено, що 01 березня 2007
року в м.Білгород-Дністровському між позивачем і
відповідачкою у письмовій формі був укладений договір купівлі -продажу нерухомого майна, згідно якого відповідачка продала, а позивач
купив житловий будинок АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці площею 1500 кв.м, та в цілому складається з: одного саманного житлового будинку літ.
"А", житловою площею 45, 2 кв.м., загальною площею 72,0 кв.м, та надвірних споруд: літніх кухонь літ. "Б", літ. "Г",
гаражу літ. "В", навісу літ. літ. "Ж", споруд № 1-6, І, за
який позивачем була цілком здійснена обумовлена оплата, що підтверджується п.
2.2 зазначеного договору, а також розпискою, написаною власноруч відповідачкою,
згідно якої остання отримала особисто від позивача гроші за спірне майно, і
будь - яких претензій щодо оплати не має (а.с. 6-7, 8).

Відчужений спірний житловий будинок належав відповідачці до часу його
продажу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 22.09.2006
року, зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_1(а.с. 13).

Згідно ст. 655
ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно
(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму.

Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а
саме, відповідачкою був переданий, а позивачем прийнятий у свою власність
житловий будинок зі здійсненням за нього повного розрахунку.

Внаслідок того, що договір був укладений з порушенням встановленої ст.ст. 209, 657 ЦК України для нього форми, а саме: не був нотаріально засвідчений, через
відмову відповідачки, оскільки на протязі двох тижнів скоро виїжджала і часу на
звернення до нотаріуса не мала. Відмова відповідачки від нотаріального
завірення договору стало перешкодою позивачу в оформленні його майнових прав та
підставою для визнання укладеного договору недійсним.

У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України якщо
сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним.

На даний час позивач повністю розпоряджається придбаним будинком,
розташованого по АДРЕСА_1 на свій розсуд, прийняв

2

його у своє володіння та користування, що являється складовою права
власності, на яке позивач має право, як суб'єкт права приватної власності
відповідно до ст. ст. 317,
318, 325 ЦК України.

Відповідно до ст. 334
ЦК України право власності у набувача майна за договором
виникає з моменту передання майно, якщо інше не встановлено договором або
законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту
набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

У відповідності зі ст. 12 п.2 Закону України «Про
власність» громадянин набуває право власності на майно отримане внаслідок
укладення інших договорів, не заборонених законом.

Враховуючи вищевикладене, а також, що сторонами були виконані усі істотні
умови угоди в добровільному порядку по справжній волі, про що вони підтвердили
і будь -
яких заперечень не заявили, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,
укладеного 01.03.2007
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, визнавши за останнім право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що знаходиться на
земельній ділянці площею 1500
кв.м та в цілому складається з: одного саманного житлового
будинку літ. "А", житловою площею 45, 2 кв.м., загальною площею 72,0
кв.м, та надвірних споруд: літніх кухонь літ. "Б",
літ. "Г", гаражу літ. "В", навісу літ. літ. "Ж",
споруд № 1-6, І обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14,
41 Конституції України, ст. ст. 209, 220, 317, 318,
325, 334, 655, 657 ЦК Україна, ст. 12 п.2 Закону України «Про власність», ст. ст. 10, 11, 130, 174, 209, 213, 214- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу
дійсним і визнання права власності.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 01.03.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, згідно якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив
житловий будинок АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці площею 1500 кв.м та в цілому складається з: одного саманного житлового будинку літ.
"А", житловою площею 45, 2 кв.м., загальною площею 72,0 кв.м, та надвірних споруд: літніх кухонь літ. "Б", літ. "Г", гаражу літ. "В", навісу літ. літ. "Ж", споруд № 1-6,1 -
дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та в цілому складається з: одного саманного житлового будинку літ.
"А", житловою площею 45, 2 кв.м., загальною площею 72,0 кв.м, та надвірних споруд: літніх кухонь літ. "Б", літ. "Г", гаражу літ. "В", навісу літ. літ. "Ж", споруд № 1-6,1.

Рішення може бути орскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням, після цього протягом 20- днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.