Справа
№ 2-5/2007 року
РІШЕННЯ Іменем
України

23 квітня 2007 року Довгинцівський районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
судді -                                                      Козлова А.В.,

при секретарі
-                                                             Куксенко О.В.,

за участю:
позивачки - ОСОБА_1та
її представника ОСОБА_3,

відповідача -
ОСОБА_2та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розподіл спільного майна, усунення перешкод в користуванні
власністю та вселення в жиле приміщення,
зустрічним позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_1про визнання права власності та
стягнення грошової компенсації, усунення перешкод в
користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом доОСОБА_2. про розподіл спільного
майна і вселення, в обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 06.09.1985
року по 15.08.1988
року перебувала у шлюбі з
відповідачем. Однак, після розірвання
шлюбу продовжувала перебувати з ним у фактичних шлюбних відносинах. Шлюб
повторно зареєстрований 18.06.1993 року.
В період шлюбу сторонами придбане спільне
майно: кооперативна квартира АДРЕСА_1, побудований гараж в ГБК «Буран» №
12 та придбані транспортні засоби :
автомобіль "Москвич-412" держномер НОМЕР_1; автомобіль
ВАЗ-2103 держномер НОМЕР_2,
автоприцеп КРАЗ 8138 держномер НОМЕР_3, які зареєстровані на ім"я відповідача. В
добровільному порядку розділити спільне майно відповідач не бажає, у
зв"язку з чим позивачка
просила суд розділити спільне майно подружжя. Крім того, у зв"язку з тим,
що відповідач перешкоджає позивачці
користуватися спірною квартирою, вона просила суд усунути їй перешкоди в
користуванні власністю та вселити її у спірну квартиру. (а.с.2-3).

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги і просила
суд визнати за нею право власності
на 12 частину паєнагромаджень, внесених за спірну квартиру; розділити спільно нажите майно подружжя: автомобіль М-412
держномер НОМЕР_4,
ВАЗ-2103 держномер НОМЕР_2, автоприцеп КРАЗ 8138 держномер НОМЕР_3, стягнувши на її користь з відповідача вартість 12 частини зазначеного
майна; усунути їй перешкоди у користуванні жилим приміщенням, вселити її у
спірну квартиру. (а.с.22).

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги і просила
суд визнати за ОСОБА_2право власності на спірну
квартиру, як повністю сплатившого
паєвий внесок. Провести розподіл майна, придбаного в період шлюбу, виділивши позивачці та визнавши за нею право
власності на 12 частину спірної квартири,
яка складається з кімнати розміром 17.2 кв.м., лоджії розміром 1.9
кв.м., 12 частину кухні, коридорів, ванної кімнати, санвузлу на
суму 23650грн.50 коп., стягнувши з позивачки
на користь відповідача різницю вартості часток в сумі 2681.50
грн.; залишивши кухню, коридори,
ванну кімнату та санвузол в загальному користуванні. Кімнату розміром

12.5 кв.м. виділити відповідачу, визнавши за ним право
власності на зазначену кімнату. Стягнути
зОСОБА_2. на користь позивачки 12 частину вартості транспортних
засобів і гаражу АДРЕСА_2м. Кривого Рогу в сумі 8137.50
грн., стягнути судові витрати в сумі 3462грн. (а.с.76-77).

ОСОБА_2., ОСОБА_5пред'явили до ОСОБА_1. зустрічний позов про усунення перешкод в здійсненні права власності, в
обгрунтування вимог посилалися на те, що їм згідно рішення Довгинцівського виконкому м. Кривого Рогу від 11.06.1993
року була виділена 2-х кімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_2. є
членом кооперативу. В кінці 1993 року ОСОБА_2. зареєстрував
у спірній квартирі ОСОБА_1., яка
в неї не вселилася, оскільки ОСОБА_2. та
ОСОБА_1.
мешкали в квартирі АДРЕСА_3.
Спірна квартира викуплена позивачами за зустрічним позовом за власні кошти і
відповідно до ст. 15 Закону
України "Про власність" ОСОБА_2. набув право власності на спірну квартиру. ОСОБА_1. своєї реєстрацією порушує правоОСОБА_2. на користування
та розпорядження спірною квартирою. У зв'язку з чим позивачі за зустрічним позовом просили суд усунути їм перешкоди
у здійсненні ними права користування
та розпорядження спірною квартирою, зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1.

ОСОБА_2. пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1..
про визнання права власності на 710 частин спірної квартири, в
обгрунтування якого посилався на те, що спірну квартиру він одержав як
ліквідатор Чорнобильської катастрофи на себе та матір рішенням Довгинцівського виконкому м. Кривого Рогу від 11
червня 1993
року. 10% від вартості квартири, перший внесок в сумі 211128
крб. за нього виплатив
міськвиконком, інші 90% впродовж 1993-1994 p.p. виплачені ним та його матір"ю в період шлюбу з ОСОБА_1. і за кожним повинне бути визнане право
власності на частку квартири. Право
власності не оформлено. За ним повинне бути визначено право власності на 410 частини спірної квартири з урахуванням внеску 10%.
Оскільки матиОСОБА_2. померла і він є єдиним спадкоємцем на її частку, позивач
за зустрічним позовом вважає, що
за ним повинне бути визнано право власності на 710 часток спірної квартири, а
за ОСОБА_2.- на
310 частки спірної квартири, у зв'язку з чим просив суд визнати за ним право власності на 710 частин спірної
кооперативної квартири.

В подальшому ОСОБА_2. змінив свої позовні вимоги і просив суд визнати за ним право власності на 710 частин спірної квартири,
визнати за ним право власності на 310 частини спірної квартири з виплатою ним ОСОБА_1. грошової компенсації в
сумі 12581.40 грн.,
оскільки її частка складає 310 частини квартири, і на неї приходиться
8.9 кв.м. житлової площі. Його частка
складає 710 спірної квартири і на неї приходиться 29.76
кв.м. спірної квартири. У спірній
квартирі немає кімнати площею 9-Ю кв.м., а виділення
ОСОБА_1. кімнати більшого розміру, порушить його житлові права. На теперішній час ОСОБА_2. створив нову сім"ю, і сумісне мешкання з ОСОБА_1. неможливе, її частка є незначною, і не може бути
виділена їй в натурі.

Ухвалою суду від 23 квітня 2007 року провадження по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1про усунення перешкод в здійсненні права власності закрите.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1.
підтримала свої позовні вимоги, проти позовуОСОБА_2. заперечувала.
В обгрунтування позову посилалася на те, що вона з 06.09.1985 року по 15.08.1988 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Однак, після розірвання шлюбу продовжувала перебувати з
ним у фактичних шлюбних відносинах.
Шлюб повторно зареєстрований 18.06.1993 року. Розірваний повторно рішенням суду від 07.12.2004року. Ордер на спірну
квартиру отриманий відповідачем 30.09.10993 року. В період шлюбу сторонами придбане спільне
майно: повністю сплачений пай за кооперативну
квартиру АДРЕСА_1,
побудований гараж в АДРЕСА_2та придбані транспортні засоби :
автомобіль

"Москвич-412"
держномер НОМЕР_1;
автомобіль ВАЗ-2103
держномер НОМЕР_2, автоприцеп КРАЗ 8138 держномер НОМЕР_3, які зареєстровані на ім"я відповідача. Паєві внески за кооперативну квартиру внесені нею спільно
з відповідачем в період шлюбу. Позивачка
з відповідачем мешкали за адресою : АДРЕСА_3, а були зареєстровані в спірній квартирі. Мати відповідача мешкала у спірній квартирі, членом їх сім'ї не була і паєві
внески не вносила. В добровільному порядку
розділити спільне майно відповідач не бажає, у зв"язку з чим позивачка
просила суд розділити спільне майно подружжя. Визнати за нею право власності на
12 частину паєнагромаджень, внесених за спірну
квартиру; визнати за ОСОБА_2право
власності на спірну квартиру, як повністю сплатившого паєвий внесок. Провести розподіл майна, придбаного в
період шлюбу, виділивши позивачці та визнавши за нею право власності на 12 частину спірної квартири, яка
складається з кімнати розміром 17.2
кв.м., лоджії розміром 1.9
кв.м., 1V2 частину
кухні, коридорів, ванної
кімнати, санвузлу на суму 23650грн.50 коп., стягнувши з позивачки на користь відповідача різницю
вартості часток в сумі 2681.50 грн.;
залишивши кухню, коридори, ванну
кімнату та санвузол в загальному користуванні. Кімнату розміром 12.5
кв.м. виділити відповідачу, визнавши за ним право власності на
зазначену кімнату.

Розділити спільно нажите майно подружжя: автомобіль М-412
держномер НОМЕР_4,
ВАЗ-2103 держномер НОМЕР_2,
автоприцеп КРАЗ 8138 держномер НОМЕР_3, оскільки
дане майно було придбане в період фактичних шлюбних відносин за спільні кошти. Стягнути зОСОБА_2. на
користь позивачки 12 частину вартості транспортних засобів і гаражу АДРЕСА_2м. Кривого Рогу в сумі 8137.50
грн., стягнути судові витрати в сумі 3462грн.

Крім того, у зв"язку з тим, що відповідач
перешкоджає позивачці користуватися спірною
квартирою, вона просила суд усунути їй перешкоди в користуванні власністю та вселити її у спірну квартиру.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги позивачки, проти позовуОСОБА_2. заперечувала і суду пояснила, що позивачка з 06.09.1985
року по 15.08.1988
року перебувала у шлюбі з
відповідачем. Однак, після розірвання
шлюбу вони продовжували перебувати у фактичних шлюбних відносинах. Шлюб
повторно зареєстрований 18.06.1993 року.
В період шлюбу сторонами придбане спільне
майно: виплачений пай за кооперативну квартиру АДРЕСА_1, побудований гараж в АДРЕСА_2та придбані транспортні засоби : автомобіль "Москвич-412" держномер
НОМЕР_1; автомобіль ВАЗ-2103
держномер НОМЕР_2,
автоприцеп КРАЗ 8138 держномер НОМЕР_3, які зареєстровані на
ім"я відповідача. Паєві внески внесені позивачкою спільно з відповідачем в період шлюбу. Позивачка з
відповідачем мешкали за адресою : АДРЕСА_3,
а були зареєстровані в спірній квартирі. Мати відповідача мешкала за іншою
адресою, членом їх сім'ї не була і паєві внески не вносила. В добровільному порядку розділити спільне майно
відповідач не бажає, у зв"язку з чим
представник позивачки просила суд розділити спільне майно подружжя. Визнати за
позивачкою право власності на 12 частину паєнагромаджень, внесених за спірну квартиру; визнати за
ОСОБА_2право власності на спірну квартиру, як
повністю сплатившого паєвий внесок. Провести розподіл майна, придбаного в період шлюбу, виділивши позивачці та
визнавши за нею право власності на
12 частину спірної квартири, яка складається з кімнати розміром 17.2
кв.м., лоджії розміром 1.9
кв.м., 12 частину кухні, коридорів,
ванної кімнати, санвузлу на суму 23650грн.50
коп., стягнувши з позивачки на користь відповідача різницю вартості часток в сумі 2681.50 грн.; залишивши кухню, коридори, ванну кімнату та
санвузол в загальному користуванні. Кімнату розміром 12.5
кв.м. виділити відповідачу, визнавши
за ним право власності на зазначену кімнату.

Розділити спільно нажите майно
подружжя: автомобіль М-412 держномер НОМЕР_4

ДП, ВАЗ-2103 держномер НОМЕР_2, автоприцеп КРАЗ 8138 держномер НОМЕР_3,

оскільки дане майно було придбане в
період фактичних шлюбних відносин за спільні

кошти. Стягнути зОСОБА_2. на користь позивачки 12 частину вартості транспортних

засобів і гаражу АДРЕСА_2м. Кривого Рогу в сумі 8137.50
грн., стягнути судові

витрати в сумі 3462грн.

Крім того, у зв"язку з тим, що відповідач
перешкоджає позивачці користуватися спірною квартирою, представник позивача
просила суд усунути позивачці перешкоди в користуванні власністю та вселити її у спірну квартиру.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2. та його представник ОСОБА_4. (
кожен окремо) ,визнали частково
позов ОСОБА_1., позовОСОБА_2.
підтримали і суду пояснили, що ОСОБА_2. з 06.09.1985 року
по 15.08.1988 року
перебував у шлюбі з позивачкою.
Після розірвання шлюбу у фактичних шлюбних відносинах з позивачкою не перебував. Шлюб повторно зареєстрований 18.06.1993
року. Автомобіль М-412 держномер НОМЕР_4, автоприцеп КРАЗ 8138 держномер НОМЕР_3 ОСОБА_2.
придбав на власні кошти. Автомобіль ВАЗ-2103 держномер НОМЕР_2 придбаний в період шлюбу і позов про стягнення з ОСОБА_2. на
користь позивачки 12 вартості автомобіля визнають. Гараж був збудований ОСОБА_2. за власні кошти. Тому вважають, що це є його особисте майно, яке не підлягає поділу. Пай за
спірну квартиру ОСОБА_2.
виплатив разом з матір'ю. Позивачка
тільки ходила в ощадкасу і сплачувала кошти, які надавали їй відповідач та його
мати. Згодні, що позивачка має право на частку спірної квартири, але не на 12 частину. У зв»язку з чим підтримали
позовні вимоги відповідача і просили задовольнити їх
в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6. суду пояснила, що знає сторони на протязі
останніх десяти років. Були сусідами .Подружжя ОСОБА_1мешкало з 1993
року по 2002
рік весь час в квартирі по вул. Космонавтів однією сім»єю. Мати
відповідача мешкала за іншою адресою.

Свідок ОСОБА_7. суду пояснила, що знає сторони як подружжя з 1993
року по 2004
рік. Подружжя ОСОБА_1весь цей час
мешкало в квартирі по вул. Космонавтів однією сім»єю. ОСОБА_1 вели спільне господарство. Сторони купили разом
автомобіль М-412. В подальшому придбали
автомобіль ВАЗ -2103, збудували
гараж, все робили разом. Про
розірвання шлюбу перший раз їй нічого не відомо. Мати відповідача мешкала окремо, в спірній квартирі. Пай за спірну квартиру
вносила позивачка із спільного бюджету.

Свідок ОСОБА_8. суду пояснив, що знає сторони з листопада 1991
року. ОСОБА_8. бував у них в гостях
по вул. Космонавтів. Знав їх як подружжя з 1991 року по 2002 рік. В спірній квартирі на проханняОСОБА_2. допомагав робити ремонт. Йому відомо, що в спірній квартири мешкала мати ОСОБА_2..

Свідок ОСОБА_9суду пояснив, що мешкав по сусідству зі сторонами з 1988
року по 2001
рік, Сторони жили як сім»я постійно,
вели спільне господарство, мали спільний
бюджет, ніхто нікуди не йшов. Гараж будували разом. У спірній квартирі мешкала мати ОСОБА_2. Він
туди ходив, але мешкав в квартирі по вул.. Космонавтів. Про розірвання шлюбу нічого не відомо. В 2002
році ОСОБА_2. сказав, що буде створювати іншу
сім»ю, і це його здивувало.

Представники третьої особи: ЖБК «Схід 42», ГБК « Буран» та відділу громадянства та
реєстрації фізичних осіб в судове засідання не з»явилися. Суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності на
підставі наявних у справі матеріалів.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1. та
зустрічний позовОСОБА_2.
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так,
в судовому засіданні встановлено, що сторони з
06.09.1985 року
по 15.08.1988 року
перебували у шлюбі. Шлюб між сторонами повторно зареєстрований 18.06.1993
року. Шлюб розірваний рішенням
Довгинцівського районного суду від 07.12.2004 року.

Згідно рішення Довгинцівського райвиконкому м. Кривого
Рогу від 11.06.1993 року
ОСОБА_2.
на склад сім'ї 2
чоловіка- Булатова
П.М.- мати ОСОБА_2.,була виділена 2-х кімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_2. є
членом кооперативу. ОСОБА_2.
та ОСОБА_1. були зареєстровані у спірній квартирі. ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
мешкали в квартирі АДРЕСА_3.
У спірній квартирі мешкала ОСОБА_5до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1року і була там зареєстрована.

Відповідно до п.6 Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987
року № 9 з подальшими
змінами " Про
практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", при розгляді спорів про
поділ квартири між подружжям, яке розлучилося,
судові слід керуватися ст. 146 ЖК, ст. 15 Закону України "Про власність", п. 43
Примірного статуту ЖБК і чинним
законодавством про шлюб та сім"ю, враховуючи таке: пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного
проживання за рахунок спільних
коштів, а після повної сплати пайового внеску- квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Поділ
квартири у будинку ЖБК може бути проведений, якщо кожному з колишнього подружжя
можливо виділити ізольоване приміщення.
Поділ приміщень при цьому провадиться відповідно до виділених їм часток у паєнагромадженні або визначених у праві
власності на квартиру.

До повної сплати пайового внеску за квартиру суд вирішує
питання про право власності на
частку в паєнагромадженні, а після завершення сплати -
про право на частку в праві власності на квартиру залежно віл належної
особі частки у паєнагромадженні.

Судом встановлено, що перший внесок за кооперативну
квартиру внесений 03.11.1993
року в розмірі 400000крб., другий внесок - 14.01.1994 року в сумі -1000000крб., останній внесок- 25.05.1996 року в сумі 500153
крб.. Тобто, паєнагромадження
за спірну квартиру внесені в період шлюбу подружжям ОСОБА_1 у період спільного проживання за рахунок спільних
коштів. Право власності на спірну квартиру не оформлено у встановленому
порядку. У зв"язку з чим, відповідно до ст. 15
Закону України "Про
власність" ОСОБА_2.,
як член кооперативу, набув право власності на спірну квартиру.

ПоясненняОСОБА_2. в тій частині, що пай внесений ним
без участі позивачки є безпідставними, оскільки сторони на
час повної сплати паю знаходились в зареєстрованому
шлюбі, вели спільне господарство, мешкали однією сім»єю, і сплачували спільні кошти, що знайшло своє підтвердження в
матеріалах справи.

Згідно п. 6-1 зазначеного Пленуму Верховного Суду України,
відповідно до п.1 ст. 17 Закону
України "Про власність" при внесені паю в ЖБК за рахунок коштів,
одержаних внаслідок сумісної праці члена кооперативу, паєнагромадження, а після
повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власність членів
сім'ї. Якщо інше не було встановлено
письмовою угодою між ними. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на
відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для
внесення паю.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1. в частині розподілу спільного майна -
квартири АДРЕСА_1 та зустрічні позовні вимогиОСОБА_2. в частині визнання за ним права власності на 710 частин спірної квартири частково.
Розділити спільне майно подружжя та визнати за ОСОБА_2. та
ОСОБА_1. право, за кожним, на 12 частку паєнагромадження внесеного за спірну
квартиру, оскільки ОСОБА_2.
не надав суду доказів, що пай за спірну квартиру ним внесений спільно з
ОСОБА_5., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1року,
оскільки ОСОБА_5не
була членом сім'їОСОБА_2..
Вона мешкала окремо від подружжя
ОСОБА_1, мала окремий бюджет і права власності на

паєнагромадження
та квартиру не набула. Вимог щодо відшкодування членом кооперативу ОСОБА_2. коштів, наданих йому для внесення
паю, не заявляла. Спадщину після смерті ОСОБА_5.
ніхто не приймав, спадкова справа не відкривалась.

Суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1. та ОСОБА_2. право власності,
за кожним, на 12 частину спірної квартири, оскільки судом визнано за кожним право на паєнагромадження, внесені за спірну
квартиру, в розмірі по 12 частині за кожним.

Пояснення ОСОБА_2. в
тій частині, що 10% вартості
спірної квартири сплачені за
нього виконавчим комітетом Криворізької міської Ради, тому розмір його паю має
бути на 10% більшим є безпідставними, оскільки, відповідно до
рішення № 312 від
14.07.1993 року
кошти виконавчим комітетом Криворізької міської Ради народних депутатів
Дніпропетровської області перераховані житлово- будівельному кооперативу
«Схід-40»

В частині позову про визнання за ОСОБА_2. права власності на 310 частини спільної квартири, з
виплатою ОСОБА_1. грошової компенсації в сумі 12581.40 грн., суд вважає за необхідне відмовити, оскільки
частка ОСОБА_1. в паєнагромадженні визнана
судом в розмірі 12 частини, та визнано право власності на 12 частину спірної квартири. Ця частка не є незначною; можливе спільне
володіння та користування квартирою,
таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_1.

Відповідно до висновку судової будівельно- технічної
експертизи № 415 від
01.12.2004 року,
згідно методики "Визначення порядку користування будинками (
квартирами) і земельними
ділянками" розділ квартири АДРЕСА_1 не можливий. (а.с.23-27).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1.
в частині виділення позивачці та визнання за
нею право власності на кімнати розміром 17.2 кв.м., лоджії розміром 1.9
кв.м., 12 частину кухні, коридорів,
ванної кімнати, санвузлу на суму 23650грн.50
коп., стягнення з позивачки на користь відповідача різницю вартості часток в сумі 2681.50 грн.; в частині залишення кухні, коридору, ванної
кімнати та санвузлу в загальному
користуванні. В частині виділення кімнати розміром 12.5
кв.м. відповідачу, та визнання за
ним право власності на зазначену кімнату не підлягають.

Позовні вимоги ОСОБА_1. в частині розподілу спільного
майна : автомобіля
М-412 держномер НОМЕР_4,
автомобіля ВАЗ-2103 держномер НОМЕР_2, автоприцепу КРАЗ 8138 держномер НОМЕР_3, та стягнення на її користь з відповідача
вартості 12 частини зазначеного майна
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль М-412
держномер НОМЕР_1, зареєстрований 27.04.1989 року з комісійного магазину, тобто зазначений транспортний
засіб придбаний відповідачем до
реєстрації шлюбу з позивачкою і відповідно є його особистою власністю і розподілу між подружжям не підлягають.

Пояснення позивачки в тій частині, що після розірвання
шлюбу 15.08.1988 року
та повторної його реєстрації 18.06.1993
року, вона перебувала з відповідачем
у фактичних шлюбних відносинах і зазначений
транспортний засіб придбаний на спільні кошти, суд не може прийняти до уваги, оскільки позивачка не довела в
судовому засіданні дані позовні вимоги. Пояснення свідка ОСОБА_7. суд не бере
до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в
ході судового засідання.

Позовні вимоги в частині розподілу спільного майна та
стягнення зОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 12 частини вартості
транспортних засобів: автомобілю ВАЗ-2103 держномер НОМЕР_2,
автоприцепу КРАЗ 38138 держномер НОМЕР_3 придбаних на ім"я ОСОБА_1.
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що автоприцеп
КРАЗ 38138 держномер НОМЕР_3 придбаний на ім"я ОСОБА_1.
на підставі біржової угоди
Української товарної біржі № 246617 від 10.07.2002 року, автомобіль ВАЗ-2103 держзнак НОМЕР_2, зареєстрований на підставі договору кукпівлі- продажу від 11.02.1997
року. Таким чином, суд вважає, що

зазначені
транспортні засоби придбані в період шлюбу сторін і є їх спільною власністю і підлягають розподілу.

Пояснення відповідача в тій частині, що зазначені
транспортні засоби він придбав особисто без участі позивачки є безпідставними і
спростовуються матеріалами справи.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №
3233 від 15.11.2004 року ринкова вартість автоприцепу
КРАЗ 38138 держномер НОМЕР_3 складає 420 грн..

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №
322 від 15.11.2004 року ринкова вартість автомобілю ВАЗ-2103 держзнак НОМЕР_2 1976 року
випуску, № кузову НОМЕР_5 складає 5618 грн.

Таким чином, на користь позивачки з відповідача підлягає
стягненню 12 частина вартості
зазначених транспортних засобів в сумі 3019 грн. (2809+ 210 грн.= 3019грн.).

Позові вимоги ОСОБА_1. в частині розподілу спільного
майна та стягнення зОСОБА_2. на користь позивачки 12 частину вартості гаражу АДРЕСА_2м. Кривого Рогу не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, зазначений гараж
побудований в 1991 року,
відповідач є членом ГБК з 1990
року. Рішення про відвід земельної
ділянки ГБК "Буран" прийняте 25.10.1990
року № 2671.

Таким чином, суд вважає, що зазначений гараж побудований
відповідачем до укладення шлюбу з позивачкою і є його особистою
власністю.

Пояснення позивачки в тій частині, що зазначений гараж
будувався за спільні кошти і є
спільною власністю є безпідставними, оскільки позивачка не довела данний факт в судовому засіданні.

Позовні вимоги ОСОБА_1. в частині усунення перешкод в
користуванні квартирою і вселення позивачки у
спірну квартиру підлягають задоволенню з наступних підстав.

Сторони спільно у період сумісного проживання за рахунок
спільних коштів внесли пай за спірну квартиру, у
зв"язку з чим вона є їх спільним майном, у зв"язку з чим за позивачкою суд визнав право на 12 частину
паєнагромадженні та право власності на 12 частину спірної квартири. Однак, відповідач перешкоджає позивачці у
користуванні власністю, перешкоджає вселитися та мешкати у спірній
квартирі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне усунути позивачці
перешкоди в користуванні власністю та вселити її у спірну квартиру.

ПозовОСОБА_2. в частині усунення йому перешкод в здійсненні
права власності та зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_1. не
підлягають задоволенню з вищезазначених підстав.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10,60,209,212
ЦПК України, п.п.6,6-1 Пленуму
Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 з подальшими змінами «Про практику застосування судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи», ст.. 146
ЖК України, ст. 15
Закону України «Про власність»,
п.43 Примірного статуту житлово - будівельного кооперативу, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про розподіл
спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні власністю та вселення в жиле приміщення - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2до ОСОБА_1про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання права власності і стягнення грошової компенсації - задовольнити
частково.

Розділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_2право на 12 частину паєнагромадження
, внесеного
за квартиру АДРЕСА_1. Визнати за
ОСОБА_1право на 12 частину паєнагромадження,
внесеного за квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_1 на суму 20969 грн.

Визнати за ОСОБА_1право власності на 12 частину квартири АДРЕСА_1 на суму 20969 грн. Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю та вселити її
в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_112 частину вартості автомобіля ВАЗ 2103
держзнак НОМЕР_2, 1976 року випуску,
номер кузова НОМЕР_5, зареєстрованого
на ім»я ОСОБА_2в
сумі 2809 грн.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_112 частину вартості автоприцепа
КРАЗ держзнак НОМЕР_3, 1995 року випуску,
зареєстрованого на ім»я ОСОБА_2в
сумі 210 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1та ОСОБА_2відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1витрати по сплаті держмита в сумі 239.88
грн., оплата експертизи в сумі 558
грн., поштові розходи 10.46грн., оплата послуг адвоката 40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана
протягом 10 днів
з дня проголошення рішення.