АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-890
2007р.                                                    Судця
1 -ої інстанції: Рупак А. А.
Категорія 44                                                                          Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02
квітня 2007року                                                                          м.
Вінниця

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого:
Нагорняка В.А.

Суддів: Пащенко Л.В., Мартьянової Л.І.

При секретарі:
Руденко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення
Вінницького районного суду Вінницької області від 01.02.2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району
Вінницької області про визнання права власності на новозведений житловий
будинок, позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, визнання права
власності, заслухавши доповідача, колегія суддів, -

встановила:

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та третя особа ОСОБА_4. звернулися до суду з даним позовом. В позові
зазначили, що ОСОБА_1. є власником х/г будинковолодіння АДРЕСА_1. Дане
будинковолодіння розташоване на земельній ділянці, яка була виділена відповідно
до рішення правління колгоспу « Малі Крушлинці» від 26.07. 1962 року. У 1990
році ОСОБА_1., її чоловік В.М. та син ОСОБА_2. дійшли до взаємної згоди щодо
будівництва нового житлового будинку. 19.02.1991 року ОСОБА_1. був отриманий
дозвіл № 16 згідно рішення виконкому Вінницької райради від 19.02.1991 року
щодо забудови нового житлового будинку. Будівництво було розпочато в 1992 році.
В 2000 - 2001 році був збудований сарай, літня кухня, погріб, вбиральня, в 2003
- 2004 роках завершено будівництво будинку. В 2004 році позивачі звернулися в
Малокрушлинецьку сільраду з заявою про видачу свідоцтва про право власності на
збудований житловий  будинок. Рішенням

№ 43 від 29.06.2004 року їм було відмовлено і запропоновано звернутися до
суду. Позивачі вважають, що збудований будинок з господарськими будівлями
належить їм на праві спільної власності, розмір часток якої є рівним, а саме Vi
належить ОСОБА_1., 1Л - ОСОБА_2. Просять суд визнати за ними право
власності на зведені споруди.

ОСОБА_3. в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5., ОСОБА_1.
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання права власності на 100%
будинку посилаючись на те, що з 1988 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2.
від якого має двох дітей: ОСОБА_5. та ОСОБА_1. Подружжя ОСОБА_1разом з дітьми
були прописані та проживали в будинку батьків ОСОБА_2. Рішенням загальних
зборів колгоспників від 18.10.1990 року їм було виділено земельну ділянку в
розмірі 0, 12 га. В 1990
році на цій земельній ділянці вона і ОСОБА_2. розпочали будівництво нового
житлового будинку. В квітні 1992 року позивачці було видано позику строком на
10 років в сумі 30 000 крб. для будівництва будинку. Через постійні сварки в
сім»ї позивачка з дітьми в 1992 році була змушена перейти в недобудований
житловий будинокАДРЕСА_1. В 1994 році їх шлюб з відповідачем було розірвано.
Без допомоги відповідача закінчила будівництво будинку. В 2000 - 2004 роках
добудувала господарські споруди, облаштувала двір, зробила огорожу. Відповідач
до 2004 року не пред'являв до неї ніяких прав на майно тому вона вважає, що
разом з дітьми набула право власності на даний будинок.

В судовому засіданні ОСОБА_3. змінила позовні вимоги, а саме заявила вимоги
про визнання будинку спільною власністю подружжя, просить здійснити розподіл
майна подружжя станом на 1994 рік, визнати за нею право власності на 100%
будинку з господарськими спорудами та будівлями. Стягнути з неї на користь
відповідача ОСОБА_2. грошову компенсацію за належну йому частку в майні
подружжя.

Рішенням Вінницького районного суду від 01 лютого 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_3. задоволено.

В задоволенні
позову ОСОБА_1., ОСОБА_2. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., ОСОБА_2. просять рішення суду скасувати як
незаконне, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду
першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що будівництво спірного житлового будинку
було розпочато в період шлюбу ОСОБА_3. з ОСОБА_2. і він являється об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.

Судом
установлено утворення нового колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3. після
розірвання шлюбу власними силами за власні кошти закінчила будівництво
житлового будинку, побудову господарських будівель та споруд, облаштування
будинку, проведення газифікації, що підтверджується поясненнями сторін,
показами свідків, відповідними документами. З 1992 року і по даний час ОСОБА_3.
разом з дітьми проживає в спірному будинку.

Твердження позивачів ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про набуття
ними права власності на новий житловий будинокАДРЕСА_1 не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні , оскільки позивачі не надали суду достатніх
і переконливих доказів в обґрунтування своїх вимог.

Таким чином, суд повно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку
зібраним доказам, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення
суду немає.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необгрунтовані і висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від
01 лютого 2007 року залишити без змін.

Протягом
двох місяців з дня проголошення ухвала може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України.