УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2007 року                                                                                                      м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого                             судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів                                       ЛЕСКА В.В., ПАНЬКА В.Ф.

при секретарі                             БОКЛАХ Г.І.

за участю                                  позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ужгородського міськ­районного суду Закарпатської області
від 16 березня 2007 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, -

встановив  :

ОСОБА_3 29.11.2005 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Позов
мотивував тим, що з вини відповідача, який проживає
поверхом вище, належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 було залито водою 14.08., 26.10. та 02.11.2005 p., чим позивачу були завдано шкоду на суму 3112,80 грн. Просив стя­гнути з
відповідача цю суму, а також 348,72 грн. витрат по оплаті експертизи, 1000,00 грн. витрат по оплаті правової допомоги та 53,00 грн. у відшкодування сплаченого
судового збору.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 16.03.2007 р. позов задо­волено. Стягнуто на користь позивача 3923,00 грн. у відшкодування завданої шко­ди та 1811,00 грн. у відшкодування, як зазначено в
рішенні, - судових витрат по справі, а також на користь держави 30,00 грн. по оплаті витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Відповідачем рішення суду оскаржено.
На його думку, суд першої інстанції постановив
рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що позов не доведено, рішення суду
обґрунтоване неналежними доказами: актами ТОВ „Добробут", висновком
судової будівельно-технічної екс­пертизи, що не відповідають
дійсності та неналежно складені тощо. Не були взяті до уваги й показання свідків на користь відповідача. Тому, оскільки суд
безпідс­тавно задовольнив позов, апелянт
просить це рішення скасувати та в позові від­мовити.

Справа № 22ц-851/07                                               Номер
рядка статистичного звіту: 23

Головуючий у 1-й інстанції АНДРІЙЦЬО В.Д.

Доповідач КОНДОР Р.Ю.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1
апеляцію підтримав та пояснив, зокрема, що квартира, у якій він проживає з
дружиною ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5, придбана під час шлюбу, а протікання до
квартири позивача мог­ло статися через зношеність водопровідно-каналізаційних
комунікацій будинку на ділянці між верхньою та нижньою квартирами. ОСОБА_3
апеляцію не визнав, просить її відхилити, а рішення
суду першої інстанції - залишити без змін. Пояснив також, що співвласниками його квартири є також ОСОБА_6 та
ОСОБА_7.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідан­ня,
обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 10 ч. 4 ЦПК України, суд сприяє всебічному
і повному з'ясуванню обставин справи,
роз'яснює особам, які беруть участь в справі, їх пра­ва та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуаль­них дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим кодексом. Положеннями ст.ст. 32-36 ЦПК України
передбачено порядок участі в справі кіль­кох позивачів,
відповідачів, участі в ній третіх осіб, які заявляють самостійні ви­моги щодо предмета спору і тих, які цих вимог не
заявляють. Рішення суду є за­конним, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із
законом (ст. 213 ЦПК України).

Цих вимог закону судом не дотримано.

З свідоцтва про право власності на
житло (а.с. 26) вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. на
праві спільної сумісної власності.

Питання про право власності або
право користування щодо квартири НОМЕР_1 в цьому будинку, у якій проживає відповідач, судом не з'ясоване.

Судом не з'ясовано коло осіб, прав
та обов'язків яких стосується дана спра­ва, хоча
підстави для висновку, що це коло не обмежується лише позивачем та
відповідачем, у суду були. З огляду на це, суд не обговорив і не вирішив у вста­новленому законом порядку питання про участь у справі
таких осіб, в т.ч. й орга-нізації-експлуатанта будинку
та внутрішньобудинкових систем.

Отже, суд вирішив питання про права
та обов'язки осіб, які не брали участь у справі, що є безумовною підставою для
скасування такого рішення (ст. 311 ч. 1 п. 4 ЦПК України).

Незважаючи на те, що судове рішення підлягає
скасуванню з вищенаведеної причини, апеляційний суд, не
вирішуючи питання про перевагу одних доказів над іншими, про доведеність тих чи
інших обставин справи тощо, вважає за необхідне констатувати й інші істотні порушення цивільного процесуального закону,
яких припустився суд, оскільки як суд, так і сторони на
ствердження свої висновків по­силаються на відповідні докази.
Зокрема, допитаних судом свідків всупереч вимо­гам ст. 180 ЦПК України не було під розписку
попереджено про кримінальну від­повідальність за ст.ст. 384, 385 КК України та не було приведено до присяги. Такі ж вимоги, що встановлені ст. 171 ЦПК України, не
дотримані і щодо експерта ОСОБА_7, відсутня її розписка про
попередження про кримінальну відповіда­льність і у
висновку судової експертизи (а.с. 47-54). Суд, порушивши вимоги ст.

2

11 ч. 1 ЦПК України, задовольнив позов у більшому розмірі, ніж
про це просив у позовній заяві позивач, який
відповідно до ст. 31 ЦПК України заяву про збільшен­ня
позовних вимог не подавав.

З урахуванням вищенаведеного,
апеляційний суд приходить до висновку про часткову
обґрунтованість апеляції відповідача. Апеляцію слід задовольнити частково,
рішення суду першої інстанції - скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі
суду. Апеляційний суд позбавле­ний можливості вирішувати спір по
суті, тому в частині відмови в позові апеляція задоволенню не підлягає. Залежно від встановленого за результатами нового
роз­гляду справи, суду слід прийняти законне та
обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 307, ст. 311 ч. 1 п. 4 ЦПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області
від 16
березня 2007 р. -скасувати, справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодуван­ня
шкоди направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі су-

ду.

В решті апеляцію відхилити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення

і протягом двох місяців з цього дня
може бути оскаржена безпосередньо до Вер­

ховного Суду України.