Справа № 2-60/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 лютого 2007 року                                            Комсомольський
міський суд

Полтавської області

в складі:        головуючого судді                                                                                Крикливого В.В.

при секретарі                                      Костюченко С.І.

з участю:       позивача                                         ОСОБА_1

представника відповідача:               Кирпичової
О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства
«Явір-2000» м.Полтави про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільнені та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із зазначеним
позовом, в якому просив стягнути з Приватного підприємства «Явір-2000» м.Полтави (надалі - ПП „Явір-2000")
заборгованість по заробітній платі в розмірі 275 грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні на суму 6980 грн. та моральної шкоди
в розмірі 5000 грн. (а.с.2,74).

Свої вимоги мотивує тим, що в період
з 21.12.2005 р. по 17.02.2006 р. на підставі письмового договору перебуваючи у
трудових відносинах з ПП «Явір-2000», займав посаду ІНФОРМАЦІЯ_1. 17 лютого
2006 року ОСОБА_1 звільнився з підприємства за власним бажанням и 16.03.2006
p. прибув до Кременчуцької філії ПП «Явір-2000» для
отримання заробітної плати за лютий 2006 р. в розмірі 275 грн. Але гроші йому
видано не було. Представник адміністрації ОСОБА_4. пояснив, що позивача
оштрафовано за порушення трудової дисципліни.

В судовому засіданні наполягаючи на задоволенні позову ОСОБА_1 пояснив, що
як працівник ПП „Явір-2000" він працював ІНФОРМАЦІЯ_1 на заводі силікатних
виробів м.Комсомольска. При звільнені йому було повернуто
трудову книжку без відмітки про його працевлаштування на підприємстві. Копія
трудового договору йому не видавалася. Отриманий на ПП «Явір-2000» формений
одяг та посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_1 він здав адміністрації підприємства при
звільненні. Факт перебування у трудових відносинах може підтвердити тільки
показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4. та надав в якості доказу
«бейджика» ІНФОРМАЦІЯ_1 на його ім'я. Інші доказів на підтвердження трудових
відносин із відповідачем, розміру середньомісячного заробітку та
заборгованості підприємства у позивача відсутні.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_2. та ОСОБА_3 показали, що разом із позивачем працювали
на ПП „Явір-2000", але та пояснили, що ОСОБА_1 охороняв завод силікатних
виробів м.Комсомольська. Згадані свідки пояснили, що будь-яких підтверджень
факту перебування у трудових відносинах з ПП „Явір-2000" вони не мають.

Представник відповідача Кирпичова О.Г. позов не визнала повністю та
пояснив, що ОСОБА_1 в ПП „Явір-2000" та його
Кременчуцькій філії ніколи не працював, тому ніякої заборгованості перед
позивачем підприємство не має. Наполягає на безпідставності вимог позивача.
Також пояснила, що свідки ОСОБА_2. та
ОСОБА_3 теж на підприємстві не працювали і дають в суді неправдиві показання.
Останній звертався до суду із аналогічним позовом, але в подальшому повністю
відмовився від своїх позовних вимог. Наданий позивачем в якості доказу
„бейджик" ІНФОРМАЦІЯ_1 підприємства виконано за допомогою принтерного
друку і не містить відбитку мастильної печатки підприємства, тому не може бути
визнаним допустимим доказом по справі. Будучи допитаним в судовому засіданні
заступник начальник Кременчуцького відділення ПП „Явір-2000" ОСОБА_4.
показав, що позивач ОСОБА_1 на підприємстві не працював. Одного разу
телефонував йому по службовому телефону і пропонував відізвати свій позов, якщо
йому виплатять 3000 грн. Наданий судом для огляду „бейджик" на ім'я
позивача по формі не відповідає „бейджикам", які видаються працівникам
підприємства і не містить обов'язково реквізиту - відбитку мастильної печатки
підприємства. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання
свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва
про державну реєстрацію ПП „Явір - 2000" має державну реєстрацію і
включено до єдиного державного реєстру юридичних осіб. Відповідно до статуту
підприємство серед інших видів діяльності займається особистою охороною
громадян та об'єктів державної та недержавної власності (а.с.53-64). На
підставі договору НОМЕР_1 від 01.07.2005 p., укладеного
з Приватним підприємцем ОСОБА_5 відповідач надавав послуги з охорони об'єктів
на заводі силікатних виробів, що також підтверджується листом ПП ОСОБА_5
(а.с.70-71). Оцінивши дослідженні в
судовому засіданні докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є необгрунтованим і
тому задоволенню не підлягає з наступних підстав: За змістом ст.ст.10,60
ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах загальності
сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК
суд не бере до уваги докази, які одержані у порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

2

В підтвердження факту перебування у
трудових відносинах з відповідачем позивач ОСОБА_1 посилався на показання
свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6., які нібито працювали разом з ним на згаданому
підприємстві, В судовому засіданні представник відповідача заперечувала факт
перебування згаданих осіб у трудових відносинах з ПП „Явір-2000", а
посилання позивача на те, що ОСОБА_6 звертався до суду із аналогічним позовом є
неспроможним, так як справу було закрито в зв'язку із відмовою ОСОБА_6 від
позову. Під час розгляду згаданої справи факт перебування ОСОБА_6 у трудових
відносинах з відповідачем судом не встановлено (а.с.68).

За таких
обставин, суд вважає, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не можуть бути
визнані допустимими доказами по справі,
крім того, вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_4. та довідкою ПП
"Явір-2000" про відсутність трудових відносин з ОСОБА_1
(а.с.22).

При огляді в
судовому засіданні наданого позивачем „бейджика" встановлено, що він
представляє собою паперовий прямокутник, на якому за допомогою принтерного
друку виконано напис „КФ ПП "Явір-2000" ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1".
Відбиток круглої печатки підприємства на ньому виконано теж за допомогою
принтерного друку. Відбиток мастильної печатки на „бейджику" відсутній
(а.с.69).

Приймаю до
уваги, викладене суд вважає, що наданий позивачем „бейджин" не може бути
визнаним допустимим доказом по справі.

Беручи до уваги,
що надання відповідачем послуг з охорони об'єктів заводу силікатних виробів
Приватному підприємцю ОСОБА_5. не може бути підтвердженням факту перебування
позивача у трудових відносинах з відповідачам, а також те, що учасниками
судового розгляду не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на
підтвердження згаданого факту, позовні вимоги в цій частині задоволенню не
підлягають.

Виходячи із
змісту ст.ст.117, 2371 КзПП стягнення моральної шкоди та середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні можливе тільки при умові
порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника.
Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні факт порушення трудових прав
ОСОБА_1. свого підтвердження не знайшов, в задоволенні позову в цій частині
необхідно відмовити.

Питання про судові витрати вирішено
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116,117, 2371
КзПП України, ст.213 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити. Судові витрати прийняти на користь
держави.

Рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду
Полтавської області через суд першої інстанції.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.