Справа
№ 22ц-117/07
інстанції Луньова Т.М.
Доповідач Расевич СІ.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем    України

22 лютого 2007 року                                                                                              м.
Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -
судді Расевича СІ.,

суддів                         Киці СІ., Осіпука В.В.

при секретарі
Гордійчук І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за
позовом Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Ковельської міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту про
право приватної власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою прокурора
на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 7 грудня 2006 року.

Особи, які беруть участь у справі: прокурор - Гайдашук Діана
Анатоліївна;

позивачі -
ОСОБА_1, ОСОБА_2; відповідачі -
ОСОБА_3, Ковельська міська рада;

представники відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Колегія суддів,-

встановила:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської
області від 7 грудня 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, що мають
значення для справи просить скасувати рішення та ухва­лити нове про задоволення
позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що державний акт про
право приватної влас­ності на земельну ділянку площею 0,07 га виданий
відповідачеві ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки
від ЗО квітня 2004 року НОМЕР_1. Однак, позивачі дану цивільно-правову угоду не
оскаржували.

Крім того, позивачами не оспорювалося рішення Ковельської
міської ради № 15/11 від 23 січня 2004 року „Про продаж у приватну власність
громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових
будинків" (із змінами згідно рішення від 22 квітня 2004 року № 18/7), на
підставі якого ОСОБА_3 передано у приватну власність шляхом ви­купу спірну
земельну ділянку.

Судом також встановлено, що позивачі не мали будь-яких
належно оформлених до­кументів щодо користування спірною земельною ділянкою, а
тому Ковельська міська рада діяла в межах своїх повноважень.

2

26
листопада 2002 року ОСОБА_2
було видано державний акт на право

"
власності на земельну ділянку площею ОД га, яка розташована у м. Ковелі по
вул. Володи-

мирській, 84
на підставі рішення виконкому міської ради від 19 вересня 2002 року НОМЕР_2.

На підставі рішення міської ради від 19 вересня 2002 року НОМЕР_3 їй було надано в
оренду для

городництва земельну ділянку площею 0,165 га за цією ж
адресою терміном на один рік.

З березня 2004
року державний акт на право власності на земельну ділянку 0,1 га видано
ОСОБА_7 на підставі рішення Ковельської міської ради від 23 січня 2004 року НОМЕР_4, яка розташована
у АДРЕСА_1. Рішен­ням НОМЕР_5 від 23 січня 2004 року ОСОБА_7 міською радою
надано в оренду земе­льну ділянку площею 0,598
га для городництва за тією ж адресою строком на 1 рік. Після
смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва
про право на спадщину за законом від 26
жовтня 2005 року.

Рішенням Ковельської міської ради № 12/11 від 4 вересня 2003 року затверджено
матеріали попереднього погодження місць розташування земельних ділянок масиву № 2: вул.
Володимирська-Княгині Ольги-Першого Травня.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право
постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення
договору оренди і його державної реєстрації.

Судом встановлено, що державний акт про право власності
на земельну ділянку ОСОБА_3 видано на підставі цивільно-правової угоди, а саме,
на підставі нотаріально посві­дченого договору купівлі-продажу, який ніким не
оспорювався і на час розгляду справи не скасований та є чинним.

Покликання позивачів, що вони тривалий час користувалися
земельною ділянкою, сплачували земельний податок не заслуговують на увагу,
оскільки відповідно до ст. 119
ЗК України позивачам передані земельні ділянки у власність та в оренду в
межах норм, встанов­лених ст. 121
ЗК України.

Згідно із ст. 120
ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду пра­во
власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Оскільки позивачі не надали суду доказів щодо
користування спірною земельною ділянкою на підставі документів, передбачених
земельним законодавством, тому покликання особи, яка подала апеляційну скаргу,
на ч. З ст. 415, ст. 1225 ЦК України
безпідставні.

Рішення постановлене з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 314 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора відхилити, а рішення
Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 7 грудня 2006 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення
але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
судової палати у цивільних справах Вер­ховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді