overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2-1410/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.                                                                                                              м.
Київ

Солом'янський районний суд м. Києва
у складі:

головуючого судді    Українця В.В.

при секретарі                    Клімовських С.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

встановив:

09 лютого 2007
р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу,
посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося, між
ними постійно виникають сварки, відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело
до втрати почуття любові та поваги.

У судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав, проти примирення з відповідачкою
заперечує та просить шлюб розірвати.

Відповідачка не заперечує проти
задоволення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому
засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 червня 1997 року, що
підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Відділом реєстрації
актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва 27 червня 1997 р. (а.с. 7), від шлюбу мають
сина -ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом реєстрації актів
громадянського стану Ватутінського району м. Києва 12 березня 1998 р. (а.с. 6)

Сторони не
підтримують шлюбних стосунків з червня 2006
року, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні.

За таких
обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний
характер.

Відповідно до ч.
2 ст. 112 Сімейного
Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше
спільне життя

подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного
з них, що мають істотне значення.

Керуючись ч. З
ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України,
статтями 10,11, 60,
88,174, 213, 214,215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, зареєстрований 27
червня 1997 року
Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва за
актовим записом НОМЕР_1,
розірвати.

Стягнути з
ОСОБА_1 при оформленні свідоцтва про розірвання шлюбу державне мито в розмірі 17 грн. на користь
держави.

ОСОБА_2 від сплати державного мита
звільнити.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом
подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом двадцяти днів з
дня подання заяви про апеляційне оскарження.
Справа № 2-1665/07
РІШЕННЯ

іменем України

19  лютого 2007 p.
Октябрський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого -
судді
Нізельковської Л.В.,

при секретарі                                          Осиповій
Ю.В.,

за участю
позивачки
ОСОБА_1,

та
відповідача                                          ОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

Встановив:

26.01.2007
р. позивачка ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2. про
стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30
% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць на її
користь на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження до досягнення кожним із них повноліття.

У
судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, надала пояснення
аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач
позов визнав. Проти стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26.01.2007 р. не
заперечував.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку
про те, що позов підлягає задоволенню.

Судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.
4).

ІНФОРМАЦІЯ_1
від вказаного шлюбу у подружжя народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - син
ОСОБА_4 (а.с.5).

На даний
час відповідач пішов із сім'ї та добровільно матеріальної допомоги на утримання
дітей не надає, тому стягнення аліментів є необхідним.

Згідно
ст. 81 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються в частці від
доходу батьків або у твердій грошовій сумі.

Відповідно
до вимог ст.ст.182,183 СК України з урахуванням того, що відповідач не
обтяжений іншими аліментними зобов'язаннями, суд визначає розмір аліментів в
1/3 частину від заробітку відповідача.

Керуючись ст.ст.
180-184,191 СК України, ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народження уродженця м. Унгени Республіка Молдова,
аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
народження в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1,
починаючи з 26.01.2007 р. до досягнення повноліття кожним із дітей.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави 51 грн. судового збору. Стягнути з ОСОБА_2 30 грн.
в рахунок відшкодування судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішення в
частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження в термін 10 днів після проголошення рішення в

20  денний термін після подання заяви наданням
апеляційної скарги.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Справа № 2-П-33/2007р.
ЗАОЧНЕ   РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
районний суд Миколаївської області в складі:
судді                                                       Гапішка
при секретарі                                                               Дячук
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Березнегувате Миколаївської області цивільну
справу за позовом   ОСОБА_1 до   про розірвання шлюбу,-
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,в якій
зазначила , що 22 листопада 2003 року вона уклала
шлюб з відповідачем у Мурахівській сільській раді Березнегуватського району
Миколаївської області, актовий запис НОМЕР_1
В період сумісного проживання між ними склалися неприязнені відносини,що
стало причиною припинення сумісного проживання, позивачка переїхала проживати
даного шлюбу дітей не мають.
судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд
розірвати шлюб між нею та відповідачем,витрати пов'язані з реєстрацією
розірвання шлюбу покласти на відповідача.
судове засідання двічі не з'являвся,про час і місце судового засідання
повідомлений належним чином,про що свідчать квитанції про направлення судових
повісток рекомендованими листами. Причину своєї неявки суду не повідомив.
позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.
справи встановлено,що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 22 листопада 2003 року, НОМЕР_2
Дітей від шлюбу сторони не мають. Після того, як спільне життя в сторін не
склалося, вони стали проживати окремо.
обставинах, суд вважає,що позов підлягає задоволенню на підставі ст. ст.104,105
Керуючись ст. ст.10,11.60,209,212-215,224-225 ЦПК
України,суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22
листопада 2003 року у
Мурахівській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області,
актовий запис НОМЕР_1
пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу у відділі РАЦСу покласти на ОСОБА_2.
ОСОБА_1від сплати звільнити.
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги,або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення
може бути переглянуто судомлю його ухвалив,за письмовою заявою
відповідача,поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
2-373/2007p. РІШЕННЯ
15 лютого 2007 року                                                                                      м.
Лисичанський міський суд Луганської
головуючої судді                                  Лизенко І.В.,
при секретарі судового засідання    Лобастовій О.О.,
відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
посилаючись на те, що в вересні 2004 року між ним та відповідачкою було
укладено усний договір купівлі-продажу квартириАДРЕСА_1 за ціною 1000 грн., на
підставі якого, позивач, сплативши 700 грн. за квартиру, за згодою відповідачки
вселився у вказану квартиру, та поліпшив там житлові умови, витративши власні
кошти в розмірі 70 грн., був виселений з даної квартири згідно із рішенням суду
за позовом відповідачки до нього, просив суд стягнути з відповідачки
матеріальну шкоду в розмірі 770 грн.
судовому засіданні позовні вимоги підтримав, змінив обґрунтування позову,
просив суд на підставі ст. 1212, 1213 ЦК
України стягнути з відповідачки 770 грн., що безпідставно нею отримані у
якості оплати за договором купівлі-продажу квартири, який укладено належним
чином між ними не було.
Відповідачка у судовому засіданні
позов визнала повністю.
Відповідачка попереджена судом про
наслідки визнання позову.
Матеріалами справи
встановлено, що позивач зі згоди відповідача мешкав в належній відповідачу
квартиріАДРЕСА_1, оскільки між ними було укладено договір купівлі-продажу
квартири у усній формі, за яким позивач сплатив відповідачу 700 грн. за
квартиру та вселився до неї. Під час проживання позивач сплатив за проведення
газу у квартирі 70 грн. Рішенням Лисичанського міського суду від ІНФОРМАЦІЯ_1р.
задоволено позов ОСОБА_2.,
виселено ОСОБА_1 з зазначеного приміщення через відсутність законних
підстав користування жилим приміщенням у спірній квартирі, так як укладений між
сторонами договір є нікчемним. Таким чином, відповідно до ст. 1212 ЦК України отримані
відповідачкою безпідставно кошти у сумі 700 грн. підлягають стягненню з неї на
користь позивача. Також підлягають відшкодуванню на користь позивача понесені
ним витрати на проведення до квартири газу у сумі 70 грн.
Суд вважає, що
визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права,
інтереси інших осіб, є передбачені ст. 1212, 1213 ЦК України підстави
для стягнення матеріальної шкоди, тому визнання позову відповідачкою слід
викладеного, ст. ст. 1212, 1213 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 212-215, ЦПК України, суд, -
Прийняти визнання позову ОСОБА_2.
ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1770 (сімсот сімдесят)
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом
подання до Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом
10-ти днів з дня після його проголошення або подання апеляційної скарги у той
самий строк. Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду.
Справа №2-127/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 березня 2007
року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Рябота В.І.,

при секретарі
Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ

З 22 грудня 1974 року сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей
немають.

Позивач звернувся до суду з позовом про розлучення з
відповідачкою, вказуючи на те, що подружнє життя не склалося з вини дружини,
яка звинувачує позивача у чаклунцтві та пияцтві, а також уникає спілкування з
позивачем. Шлюбні відносини між подружжям не підтримуються і на примирення
позивач не згодний. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою є
неможливими.

В судовому
засіданні позивач підтримав свої вимоги.

В судовому засіданні відповідачка заявлені позовні вимоги не визнала,
пояснивши, що вона заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки бажає зберегти
сім"ю. Ініціатором розлучення являється позивач і, власне, він уникає
спілкування з відповідачкою, а обставини, якими обґрунтовує позивач позовні
вимоги являються вигаданими.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що
заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Основним аргументом при визначенні підстави припинення
шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивач
довів перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки
сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.
Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження
сім"ї, навіть після того як сторонам надавався строк для примирення.

За таких обставин, суд з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність у подружжя неповнолітніх
дітей, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

На підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст.
122, 127, 128 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб, зареєстрований 22 грудня 1974 року селищною сільрадою
Носівського району Чернігівської області, актовий запис № 16, між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Органам РАЦС при видачі свідоцтв про розлучення, стягнути на користь
держави з ОСОБА_1 15 грн. держмита на користь держави, звільнивши від такого
ОСОБА_2.

Шлюб вважати
припиненим в день набрання даним рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі протягом
десяти днів з дня його проголошення до Прилуцького міськрайонного суду заяви
про апеляційне оскарження з наступним поданням апеляційної скарги протягом
двадцяти днів апеляційному суду Чернігівської області через Прилуцький
міськрайонний суд.
Справа
№2-3939/06р.
Справа
№2-316/07р.
2007 року Київський районний суд м.Полтави в складі:
судді - Турченко Т.В.
секретарі                                             -
розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Полтаві
цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -
звернувся з позовом в суд до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за надання послуг по теплопостачанню та підігріву гарячої води за період з
1.11.2002 року по 1.11.2006 року в сумі 1509 грн. 37 коп.
В судовому
засіданні представник позивача Борута Е.В. позовні вимоги підтримала, просить
стягнути з відповідачки ОСОБА_1 1509 грн. 37 коп. та витрати в сумі 30 грн. на
інформаційно-технічне забезпечення.
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена
про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є
рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки.
Суд вважає можливим слухати справу у відсутності
відповідача ОСОБА_1.
Суд, заслухавши
представника позивача Боруту Е.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов задоволенню.
Так, судом
встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1. Відповідач
отримує послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, однак за надані
послуги не розраховується належним чином. В період з 1.11.2002 року по
1.11.2006р. мають заборгованість за спожиту теплову енергію та гаряче
водопостачання перед позивачем в сумі 1509 грн. 37 коп.
Тому, суд вважає
необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1509 грн. 37 коп. та 30
грн. за інформаційно-технічне забезпечення, а всього 1539 грн. 37 коп.
З відповідача на користь держави необхідно стягнути
державне мито в сумі 51 грн.
Керуючись ст.ст. 64-68 ЖК України, ст.ст.4-14,213-215 ЦПК
України, суд,-
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Полтава, іден. код не встановлено, місце роботи
невідрме на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість в сумі 1509
грн. 37 коп. та 30 грн. на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 1539
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави державне мито в
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Справа № 2-379 / 2007 p.
УХВАЛА

іменем      України

06 березня 2007
року     Київський районний суд м. Полтави
в складі:

головуючого
судді                                     -
Куліша Ю.В.

при
секретарі                                              -
Рубан Ж.Ю.,

за
участю представника позивача            -
ОСОБА_2

представника
відповідача                         -
Приходько О.Я.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Укрнафта» про поновлення на роботі, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача ВАТ «Укрнафта» про
поновлення на роботі, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні сторони просили суд затвердити укладену між ними
мирову угоду та закрити провадження по справі.

Суд, заслухавши заяви сторін про укладення мирової угоди, розглянувши
матеріали справи та умови укладеної мирової угоди, приходить до висновку, що
умови мирової угоди не суперечать законові, не порушують чиїх - небудь права і
охоронювані законом інтереси, умови мирової угоди підлягають прийняттю, мирову
угоду необхідно затвердити, провадження по справі закрити, роз'яснивши сторонам
наслідки прийняття мирової угоди та закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст.
175, 205, 206 ЦПК України, суд, -

ухвали
в; Затвердити укладену між сторонами по справі мирову угоду на таких умовах:

1.       ОСОБА_1 повністю відмовляється від своїх
позовних вимог про поновлення на роботі,

стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди в розмірі 99400
грн. та

матеріальної
шкоди в розмірі 1107,74 грн. та визнає, що не має претензій щодо проведеного ВА
Т

«Укранафта»
звільнення та здійснення розрахунку.

1.1.       Зобов'язання
ОСОБА_1 перед ВАТ «Укрнафта» щодо сплати залишку позики у сумі 11979,00 грн.,
що надавалася начальнику Полтавської воєнізованої частини по попередженню та
ліквідації відкритих нафтових та газових фонтанів ВА Т «Укрнафта» ОСОБА_1 на
підставі договору позики від 21,12.2001 року припиняються внаслідок прощення
ВАТ «Укрнафта» суми

боргу (списання) на підставі рішення Правління (протокол
НОМЕР_1 від 21.02.2007 р.).

1.2.  Списання
залишку позики в розмірі 11979,00 грн. проводиться відкритим

акціонерним товариством «Укрнафта», як податковим
агентом, за вирахуванням

суми податку з фізичних осіб в розмірі 15% від списаної
суми позики, що становить

суму 1796,85 грн., відповідно до Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»

від 22.05.2003 р.

У випадку невиконання укладеної мирової угоди сторонами в
добровільному порядку, ухвала суду є виконавчим документом та може бути
пред'явлена на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби в
порядку, передбаченому Законом України „Про виконавче провадження".

Провадження по
справі закрити у зв'язку з укладенням мирової угоди.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом п'яти днів з дня проголошення та апеляційної скарги
протягом десяти днів після подання заяви по апеляційне оскарження.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 серпня 2007 року                                                                     м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Лященко Н.П., Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: інформаційно-довідкова служба таксі “Надежда”, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2006 року ОСОБА_1,
звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що 13 жовтня 2005 року з
вини відповідача ОСОБА_2 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої
вона, як пасажир таксі, отримала тілесні ушкодження і вимушена нести додаткові
витрати на лікування.

Посилаючись на
викладене, просила стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1020 грн. та
3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 3 серпня 2006 року позов
задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки матеріальну шкоду
в розмірі 783 грн. 96 коп. та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди. В
решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду Донецької області від 19 березня 2007 року зазначене рішення суду скасовано,
постановлено нове, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 солідарно на користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 533 грн. 29
коп. і 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного
суду Донецької області від 19 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

Н.П.Лященко   Ю.В.Прокопчук