АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«24» січня 2007 р.                                         м. Чернівці

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

Головуючого: Сулятицької М.М.

суддів: Перепелюк Л.М., Половінкіної
Н.Ю.

секретар: Скрипник С.В.

за участю: відповідача ОСОБА_1 та
позивача ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Першотравневого районного суду М.Чернівці від 27 листопада 2006 року, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки.

Посилався на те, що 6 червня 2006р. о 9 год. 45 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Фіат д.н.
НОМЕР_1, рухаючись по АДРЕСА_1, порушивши
п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем позивача
марки Форд Сієрра Д.Н.НОМЕР_2.

Справа №22ц-44 2007 р.                                                            Головуючий у І інстанції

Категорія: 19/23                                                                                    Марчук В.Т.

Доповідач: Перепелюк Л.М.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача, вартість відновлювальних
робіт автомобіля становить 5495грн. Цю суму та 350 грн. просив стягнути з відповідача на
його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Також вважав, що даною ДТП йому завдано і моральної шкоди, яка відобразилась у втраті душевного спокою у зв'язку з
пошкодженням його автомобіля, у витраті особистого часу на оформлення
відповідних документів, проведенням
експертизи, у відмові відповідача добровільно відшкодувати матеріальну
шкоду.

Моральну шкоду оцінив у 1500грн. та просив стягнути з відповідача на свою
користь.

Рішенням
Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2006
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5495грн. 07коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати в розмірі
431грн., а всього 5926грн. 07коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2006р. скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Вважає судове
рішення незаконним та необгрунтованим, постановленим
з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом
не доведена його вина у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 6 червня 2006р., вважає її казусом, що
не регламентується Правилами дорожнього руху
України.

Порушення судом норм процесуального права полягає в тому, що оскільки позивач не є власником автомобіля, то і не мав
права звертатися з позовом до суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін. Вважає рішення
законним та обґрунтованим, висновки суду відповідають обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, сторін, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, які належать сторонам, шкода
завдана позивачу ОСОБА_2 по вині відповідача
ОСОБА_1 До такого висновку суд прийшов на підставі представлених позивачем
доказів та у відповідності з нормами матеріального права.

Зокрема, ст. 1188 ч.1 п.1 ЦК України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки
одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу підтверджується постановою
судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29.06.2006р., згідно якої ОСОБА_1 06 червня 2006р. о 09год. 45хв., керуючи автомобілем марки Фіат д.н.
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, допустив зіткнення з автомобілем, чим порушив
п.п. 10.1,
10.2 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене
ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, відповідач не навів та не представив суду жодного доказу, який би
заперечував його вину у заподіянні шкоди.

Твердження апелянта про наявність казуса при скоєнні ДТП нічим не обґрунтовано та
не підтверджено. Більше того, нормами ЦК України не передбачено, щоб однією із
підстав звільнення від відшкодування шкоди, завданої по вині особи, що вчинила порушення Правил дорожнього руху, є наявність
казуса.

Надуманими є
також посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_2
є неналежним позивачем, так як він не є власником пошкодженого автомобіля, а тому судом порушено
норми процесуального права при розгляді цивільної справи.

Згідно
тимчасового реєстраційного талона від ІНФОРМАЦІЯ_1. власником автомобіля марки Форд Сієрра, 1988 року випуску, червоного кольору є
позивач ОСОБА_2

Зазначена обставина відповідачем не
спростована.

Розмір заподіяної шкоди позивачу через пошкодження автомобіля визначений висновком спеціаліста-автотоварознавця.
Відповідач ОСОБА_1 ні в суді І інстанції, ні в суді апеляційної інстанції
не заявляв клопотання про призначення експертизи для визначення розміру пошкоджень автомобіля, не заперечив його
будь-якими іншими доказами.

Таким чином, рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2006
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.