АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Олексієнко
М.М.,

суддів:                   Худякова A.M., Жигановської
О.С.,

при секретарі судового

засідання                             Хоменко
Р.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, представника відповідача Комунального виробничого
житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №5 м. Коростеня (надалі - КВЖРЕП), ОСОБА_3, розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_2, КВЖРЕП на
рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КВЖРЕП про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,

встановила:

У грудні 2005 року ОСОБА_1
звернулась з позовом до суду, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 матеріальну та
моральну шкоду, завдану в результаті залиття квартири. Вимоги ґрунтувались на
тому, що з вини відповідача, неодноразово, в тому числі 5 травня, 18 та 28 жовтня 2005 року, сталось
затоплення її житла, внаслідок чого, згідно зібраних доказів, завдано
матеріальної шкоди на суму 1522
грн. Розмір моральної шкоди становить 3000
грн., оскільки, після кожного залиття помешкання змушена була економити
кошти на ремонт, обмежуючи себе у придбанні продуктів харчування, медикаментів,
товарів першої необхідності. Все це приводило до душевних страждань. Через
велику вологість у квартирі почала хворіти. Ще більше страждання посилились,
коли відповідач добровільно відмовився провести ремонтні роботи.

Під час розгляду
справи ухвалою суду від 22.09.2006
року співвідповідачем притягнуто КВЖРЕП.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 12.12.2006 року позов
задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та КВЖРЕП на користь ОСОБА_1.
1522 грн.
матеріальних збитків, 500
грн. компенсацію за моральні страждання.

Справа № 22-ц / 548                                                Головуючий
у 1 інстанції
Рафальський Й.Л

Категорія 23                                                               Доповідач
- судця Олексієнко
М.М

2

Не погоджуючись
з рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати.
При цьому ОСОБА_2 наполягав направити справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції, оскільки, на його переконання, судом не встановлені всі
обставини справи, які мають суттєве значення, не доведена його вина у
пошкодженні квартири, яке мало місце 18
та 28.10.2005 року.
Щодо залиття помешкання 05.05.2005
року, то ним виконано ремонтні роботи в повному об'ємі. КВЖРЕП вимагає
ухвалити нове рішення, яким стягнути матеріальну та моральну шкоду лише з
ОСОБА_4, як винної особи. Оскільки, тільки з його вини стався залив приміщень
житла, про що свідчать акти, долучені до справи, в яких вказана причина
затоплення.

В процесі
розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_2 вимоги, викладені в апеляційній
скарзі, підтримав і зазначив, що 18
та 28 жовтня 2005 року його вини у
залитті квартири немає. 18
жовтня 2005 року
вода на стелю та стіни помешкання позивачки попала тому, що був забитий стояк. 28.10.2005 року воду
випускав за вказівкою працівників ЖЕК, які, за його заявою, ремонтували трубу.

Представник
КВЖРЕП визнала, що 28 жовтня 2005 року залиття
квартири сталось при виконанні ремонтних робіт, які виконували працівники ЖЕК. 18.10.2005 року квартира
була залита, вірогідно всього, по причині забиття стояка.

Позивач не
змогла розмежувати, які матеріальні ушкодження завдані їй 18 та 28.10.2005 року, однак
зазначила, що в останній раз води було значно більше.

З'ясувавши
обставини справи в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, з
нижче наведених підстав.

Апеляційний суд,
відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України, не обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм
матеріального або порушення норм процесуального законодавства, які є
обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої
інстанції, якраз, допущені порушення як норм матеріального, так і
процесуального права, які дають підстави до скасування судового рішення та постановления нового.

Зокрема,
відповідно до вимог ст. 213
ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим.

Оспорюване рішення
є необгруноване і незаконне. В ньому не зазначено, при яких обставинах завдана
матеріальна шкода, з чиєї вини, не дано оцінку жодному доказу, зібраному у
справі, не враховані роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року №4 «Про судову  практику в
справах  відшкодування  моральної (немайнової)  шкоди

з

(надалі -
постанова ПВСУ №4 від 31.03.1995 року), про
необхідність зазначення в рішенні мотивів визначення розміру відшкодування
моральної (немайнової) шкоди. Відшкодування матеріальної, моральної шкоди
покладено солідарно на фізичну та юридичну особу, чим порушено ч.І ст. 1190 ЦК України, за якою
особи несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, якщо їх спільними
діями або бездіяльністю було завдано шкоду.

Отже, судове
рішення підлягає скасуванню в повному об'ємі. Проте, справа не може бути
направлена на новий судовий розгляд, як того вимагає відповідач, так як до
цього немає підстав, передбачених ст.311
ЦПК України.

При винесенні
нового рішення, колегія суддів, керуючись ст. 10 ЦПК України, виходить із засад змагальності, доведеності
тих обставин, на які посилаються сторони та інші особи, які беруть участь у
справі, як на підставі своїх вимог або заперечень.

Відповідно до
ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Винуватість у
затопленні квартири позивачки, яке мало місце 05.05.2005 року, ОСОБА_2 не оспорює. Даний факт підтверджується
матеріалами справи, в тому числі актом обстеження від 05.05.2005 року (а.с.3),
поясненням потерпілої. Проте, як пояснила позивач в судовому засіданні від 06.02.2006 року (а.с.42 - зворот),
відповідач за власні сили зробив ремонт житла. Свідок ОСОБА_5, яка
допитувалась судом першої інстанції, з дотриманням вимог чинного законодавства,
ствердила, що за проханням ОСОБА_2 в кінці травня 2005 року ремонтувала
квартиру ОСОБА_1. після її залиття. При цьому виконала всі необхідні роботи для
усунення пошкоджень. Від позивачки претензій не було.

Таким чином,
вище наведені докази дають підставу вважати, що відповідач наявну шкоду, яка
завдана з його вини 05.05.2005
року, відшкодував.

Що стосується
шкоди, спричиненої залиттям помешкання, 18
та 28.10.2006 року, то
колегія суддів, виходячи з тих доказів, які зібрані у справі, не знаходить вини
ОСОБА_2

Як свідчать
матеріали справи, в тому числі повідомлення КВЖРЕП від 14.03.2006 року (а.с.30),
покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, залиття квартири 18.10.2005 року сталось
внаслідок забиття каналізаційного стояка. Проте, причина забиття стояка не
встановлена, як і не встановлено причетність до цього відповідача в особі
ОСОБА_2, тому суд не може покласти на нього відповідальність за завдану шкоду.
Навпаки, вину слід покласти на КВЖРЕП, яке, відповідно до ч.2 ст.24 ЖК України,
повинно забезпечувати схоронність житлового фонду, належне його використання,
високий рівень обслуговування громадян. Однією із основних задач
житлово-експлуатаційної організації (надалі-ЖЕК) є своєчасне проведення
ремонту, забезпечення безперервної роботи інженерного обладнання жилих будинків
і приміщень. Про виявлений недолік, як позивачка, так і відповідач негайно
повідомили КВЖРЕП, однак працівники державного органу, на який покладено
своєчасне проведення ремонту, стали ремонтувати каналізаційний стояк лише 28.10.2005 року, а

4

закінчили у листопаді 2005 року. В процесі
ремонтних робіт 28.10.2006
року відбулось повторне залиття квартири. Як визнала представник
відповідача, це сталось по вині працівників ЖЕКу, які, пробиваючи трубу,
дозволили ОСОБА_2 відкрити воду, щоб побачити, чи пробитий стояк. Із-за
пошкодження труби вся вода потрапила у помешкання позивачки.

Той висновок,
який вказаний в акті від 06.12.2006
року (а.с.39), не може свідчити про наявність вини ОСОБА_2 у завданій
шкоді. Перепланування кухні, обмеження доступу до комунікаційних систем,
переміщення сантехнічного обладнання не привело до забиття стояка, а отже, і до
залиття квартири. ОСОБА_2, згідно його заяв, неодноразово звертався до КВЖРЕП з
проханням встановити дійсну причину пошкодження труби та її забиття, однак,
його вимоги залишились без задоволення.

Таким чином,
колегія суддів не знаходить вини ОСОБА_2,
тому вимоги в частині відшкодування шкоди з нього безпідставні, так як
необережна вина лежить на КВЖРЕП.

Розмір
матеріальної шкоди визначений актами від 02.12.2005
року (а.с.5-6), він
ніким не оспорюється, тому підлягає відшкодуванню з винної юридичної особи.

Неодноразове
залиття квартири, а саме 18
та 28.2005 року
привело до моральної шкоди, оскільки, позивачка переносила душевні страждання,
це, в свою чергу, негативно впливало на стан здоров'я. При визначенні розміру
відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд, керуючись ст.1167 ЦК України,
роз'ясненням, викладеним в п.9 постанови ПВСУ №4 від 31.03.1995
року, враховує характер та обсяг душевних страждань, їх тривалість,
тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, вважає, такий має становити 300 грн. При цьому
суд виходить із засад розумності, виваженості, справедливості, того, що шкода
завдана в результаті необережних дій відповідача.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2, Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного
підприємства №5 м.
Коростеня задовольнити частково. Рішення Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 12
грудня 2006 року
скасувати і ухвалити нове.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з Комунального виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного підприємства №5
м. Коростеня на користь ОСОБА_1 -
1522 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 300 грн. компенсацію за моральну шкоду, в решті позовних
вимог відмовити.

Головуючий :
Судді:

Рішення набирає
законної сили з часу проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до
Верховного Суду України протягом 2
(двох) місяців з часу набрання законної сили.