У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 серпня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Головуючого - Патрюка М.В.,

Суддів:              Балюка М.І.,          Охрімчук Л.І.,

Прокопчука Ю.В.,  Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и л а :

У березні 2006 року
ОСОБА_1. звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на
праві власності належала квартираАДРЕСА_1, влітку 2005 року її стан здоров'я
суттєво погіршився, і вона повідомила про це свого сина - відповідача в справі,
який, користуючись такими тяжкими для неї обставинами, схилив її до укладення
договору дарування зазначеної квартири, хоча між нею та сином протягом
тривалого часу склались неприязні стосунки, після укладення договору вона
виїхала до відповідача в Російську Федерацію, проте він продовжував постійно
принижувати її, погрожувати фізичною розправою, крім того, 3 лютого 2006 року
побив її, заподіяв численних тілесних ушкоджень і вона змушена була повернутися
до Києва, так як дії відповідача створюють загрозу для її життя та здоров'я, а
спірна квартира є її єдиним місцем проживання.

Позивачка просила
визнати недійсним договір дарування квартири, укладений         18 серпня 2005 року між нею та ОСОБА_2.

Рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 3 серпня 2006 року позов задоволено.

Рішенням Апеляційного
суду м. Києва від 7 грудня 2006 року рішення суду першої інстанції
скасоване,  постановлене нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.
просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом
норм матеріального права, невідповідність рішення зібраним у справі доказам.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК
України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того,
хто був ініціатором такого правочину.

Судом встановлено, що 15 серпня
2005 року в Київській міській онкологічній лікарні ОСОБА_1 було встановлено
діагноз - ракова пухлина, після чого 18 серпня 2005 року вона подарувала
квартиру АДРЕСА_1  своєму синові ОСОБА_2

Судом також встановлено, що між
сторонами склалися та тривають неприязні відносини.

Задовольняючи позов, суд виходив
із того, що  договір дарування було
укладено ОСОБА_1 під впливом тяжкої для неї обставини (онкологічного
захворювання і пригніченого у зв'язку з цим психологічного стану) та на вкрай
невигідних для неї умовах, оскільки договір дарування є безоплатним; враховуючи
тривалі неприязні відносини сторін, суд також дійшов до висновку, що за
відсутності в позивачки онкологічного захворювання договір дарування не міг
бути укладеним.

При встановленні зазначених
фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону, висновки
суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Апеляційний суд помилково
скасував зазначене рішення, не навів достатніх мотивів, за якими він вважає
невірними висновки суду першої інстанції, і безпідставно послався як на
підставу відмови в задоволенні позову на той факт, що ОСОБА_2 не примушував
позивачку дарувати йому квартиру, а сама вона має квартиру у м. Курську
Російської Федерації, оскільки такі обставини не свідчать про наявність для
ОСОБА_1 вигоди від безоплатної передачі квартири відповідачу і не спростовують
правильність висновків суду першої інстанції про недійсність договору дарування
на підставі ст. 233 ЦК України.

За таких обставин рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої
інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м.
Києва від 7 грудня 2006 року скасувати і залишити в силі рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 3 серпня 2006 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
М.В.Патрюк

Судді:
М.І.Балюк

Л.І.Охрімчук

Ю.В.Прокопчук

Ю.Л.Сенін