Справа №22ц- 187/2007                                           Головуючий
Категорія 40                                                               Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2007 року
колегія    судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області у складі суддів: головуючого Песоцької
Л.І. Баркової Л.Л., Трушкова М.М. при секретарі Жило І.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1   до
Відкритого   акціонерного   товариства
„Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча" (далі ВАТ
"ММК ім.Ілліча") про поновлення на роботі,   стягнення
середнього   заробітку   за
вимушений   прогул,   відшкодування моральної  шкоди
за  апеляційною   скаргою
позивача  на  рішення
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2007 року,

встановила:

рішенням
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2007 року ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди в
розмірі 50000 грн.

В апеляційній
скарзі позивач просить рішення скасувати, задовольнити його вимоги, посилається
на те, що суд порушив норми матеріального права, не врахував, що він під
примусом у зв'язку з упередженим ставленням адміністрації написав заяву,
звільняти за власним бажанням не просив, звільнений в період відпустки і без
узгодження з профспілковим комітетом.

Заслухавши суддю
доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2, які
підтримали доводи скарги, представників відповідача ОСОБА_3. і ОСОБА_4, які
просили рішення залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом
встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1.
працював у ВАТ "ММК ім.Ілліча" підручним сталевара. 15 червня 2006 року,
знаходячись у щорічній відпустці, він звернувся з заявою до голови правління
ВАТ про звільнення з підприємства 15
червня, посилаючись на „моральний, фінансовий і політичний примус"
(а.с.6). Наказом № 2540 він
звільнений з роботи з 29
червня 2006 року за
власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.5).

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд вказав на те, що позивач звільнений за його
заявою за власним бажанням з дотриманням встановленого законом порядку. Цей
висновок підтверджується матеріалами справи.

2

Так, встановлено, що позивач 15 червня 2006
року звернувся з заявою про звільнення з комбінату з того ж дня, але був
звільнений 29 червня 2006 року. До дня
звільнення він не звертався до відповідача з заявами про відкликання заяви,
небажання звільнятися. Хоча 24
червня 2006 року
звертався в юридичний відділ з письмовою заявою про отримання висновку юристів
з приводу його звільнення (а.с.8).

Доказів тому, що
заява написана під примусом, позивачем не надано і не встановлено судом.

З пояснень
сторін, даних трудової книжки позивача вбачається, що за час роботи він
неодноразово заохочувався (а.с.9-26).

Надані вилучення
з газет про його критичні виступи датовані 2002-2003 роками (а.с.51-52). Ці дані, як і звернення у 2005 році первинної
профспілкової організації „Захист справедливості", членом якої є позивач,
до голови правління ВАТ „ММК ім..Ілліча" не свідчать про те, що заяву він
написав під примусом.

З даних довідок,
наказів відповідача, лікарняних листків вбачається, що позивач звільнений після
перебігу двотижневого строку попередження в останній день відпустки 29 червня 2006 року (а.с.39-45). ЗО червня 2006 року був
вихідним у його зміні.

Посилання на те,
що звільнення проведене без узгодження з профспілковим комітетом, не
грунтуються на законі.

Доводи позивача,
викладені в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду і не спростовують
його висновки.

Рішення суду
відповідає вимогам ст.ст.10, 60,
213-215 ЦПК України, положенням ст.ст. 38, 233, 235, 237-1 КЗпП
України, підстав для його скасування не має.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2007 року залишити
без зміни.

Судді

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня набрання чинності безпосередньо до Верховного Суду
України.