________________ Справа  2-9012007
РІШЕННЯ

іменем  України

31.01.2007  р.                                                                                                                  м.   Саки

Сакський  міськрайонний
суд  Автономної  Республіки
Крим  у  складі:

головуючого  судді  -  Романюк  С.В.

З  секретарем           -  Савицькой  О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Саки цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до виконкому Молочненської сільської Ради про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1звернувся до суду з позовом про визнання права власності на майно,
мотивуючи свої вимоги наступним. Згідно переселенського квитка серії НОМЕР_1
радгосп-заводом "ІНФОРМАЦІЯ_1" йому для проживання було виділено
жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Протягом
проживання у вказаному будинку з 1986 р. по 2006 р. ним було проведено реконструкцію жилого будинку, у зв'язку з чим збільшилася
загальна і жила площа будинку. Задля проведення правової реєстрації об'єкта
нерухомості просить суд визнати за ним право власності на майно: жилий будинок
у цілому з усіма господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1у судове засідання не
з'явився згідно письмової заяви, заявлені
позовні  вимоги  підтримав
у  повному  обсязі
у  відповідності  до
вищевикладеного.

Представник відповідача виконкому Молочненської сільської
Ради у судове засідання не  з'явився  згідно
письмової  заяви,   проти
задоволення  позову  не
заперечив.

Перевіривши  і
дослідивши  письмові  матеріали
справи,   судом  встановлено
наступне.

Як передбачено ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У
відповідності до ст. 59
ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування. Стаття 60 ЦПК України передбачає,
що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і запереченнь.

Згідно до вимог чинного законодавства України, правовий режим власності, порядок придбання права
власності, а також права володіння, користування і розпорядження майном
визначаються  законами.

Як передбачає ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатми своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право
приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної
власності  є  непорушним.

Як передбачено ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ (майно), яке  вона  здійснює
відповідно  до  закону
за  своєю  волею,
незалежно  від  волі
інших  осіб.

Судом беззаперечно встановлено, що позивач ОСОБА_1згідно переселенського квитка серії НОМЕР_1 радгосп-заводом
"ІНФОРМАЦІЯ_1" йому для проживання отримав жилий будинок за адресою:
АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що позивачем ОСОБА_1 протягом
1986-2006 р.р було проведено реконструкцію жилого будинку, у зв'язку з чим
збільшилася загальна і жила площа будинку,
що  підтверджується  технічним
паспортом  КРП  "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Згідно ст. 331 ЦК України право
власності на новостворену річ, яка виготовлена (створена) особою набувається
нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає з моменту його  прийняття
до  експлуатації.

В силу ст. 376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване
нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на
ній, якщо це не  порушує  права
інших  осіб.

Згідно ст. 392 ЦК України
власник майна може Звернутися з позовом про визнання його  права
власності,  якщо  це
право  оспорюється  або
не  визнається  іншою
особою,   а  також
у

разі  втрати  їм
документа,  що  засвідчує
його  право  власності.

Таким чином, на підставі досліджених у судовому засіданні
доказів, враховуючи, що спір по вказаному майну між іншими особами відсутній,
доказів неправомірності володіння позивачем вказаним майном під час судового
розгляду справи не встановлено, суд приходить до  висновку
про  задоволення  позову
у  повному  обсязі.

На підставі ст. 41 Конституції
України, ст. 316,
331, 376, 392 ЦК України, ст. 49 Закону України
"Про власність", керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 130, 208-209, 212, 214 ЦПК України,   суд

вирішив:

Позов  задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на жилий будинок літ. "А" у цілому (загальною площею 73,2 кв.м., жилою площею 32,5 кв.м.) з надворними
господарчими спорудами: літ. "а" - прибудова площею
27,6
кв.м., літ. "Б" - сарай площею 29,8
кв.м., літ. "В" - сарай площею 28,6 кв.м., літ.
"У" -
убиральня площею 1,7 кв.м., N 1 - паркан, N  2-    ворота,   розташований  за
адресою:   АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду АРК
через Сакський міськрайсуд шляхом подання заяви про оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційної  скарги
протягом    20  днів  після
подання  заяви  про
оскарження  рішення.