У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя
Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши                        5 липня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 8 лютого 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від
8 травня 2007 року в справі за позовом Акціонерного поштово-пенсійного банку
“Аваль”, відкритого акціонерного товариства “Райффайзен
Банк Аваль” до товариства
з обмеженою відповідальністю “Ландиш”, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договорами кредиту й поруки,

в с т а н о в и в:

Акціонерний поштово-пенсійного банку “Аваль” звернувся до
суду із зазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 23 червня 2005 року між
ним та ТОВ “Ландиш” було укладено кредитний договір № 010/06-11/1338 на суму
340 000 грн. строком до 15 лютого 2007 року зі сплатою 17 % річних.

За умовами правочину позивач має право достроково
вимагати погашення заборгованості за кредитом в разі порушення ТОВ “Ландиш”
вимог договору.

Одночасно з укладанням кредитного договору були укладені
договори поруки з фізичними особами: ОСОБА_2, ОСОБА_1., ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Відповідно до умов зазначених договорів поручителі несуть солідарну
відповідальність перед банком у повному обсязі зобов'язань.

Оскільки ТОВ “Ландиш” не погашав кредиту та не сплачував
відсотків, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку
заборгованість по кредиту в сумі 392 945 грн. 93 коп. та відшкодувати судові
витрати.

У процесі розгляду справи правонаступником указаної
банківської установи у зв'язку зі зміною назви стало відкрите акціонерне
товариство (далі - ВАТ) “Райффайзен Банк
Аваль”.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 8
лютого 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області
від 8 квітня 2007 року, позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто в
солідарному порядку з ТОВ “Ландиш”, ОСОБА_2., ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ВАТ “Райффайзен Банк Аваль”
заборгованість за договором кредиту НОМЕР_1, укладеним між зазначеним
банком та ТОВ “Ландиш”, в сумі 392 945 грн. 93 коп. та судові витрати в розмірі
1 730 грн.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на
неврахування обставин, які мають значення для справи і були відомі при її
розгляді в судах першої та апеляційної інстанцій, зокрема, ліквідації в
установленому порядку ТОВ "Ландиш", а також на невідповідність
висновків судів обставинам справи, порушення судами норм матеріального та
процесуального права та просить скасувати судові рішення й ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні вимог позивача.

У відкритті
касаційного провадження у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції та апеляційний
суд, погоджуючись з ним, виходили з того, що відповідно до ст. ст. 541 - 543,
553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого обов'язку, солідарний обoв'язок або солідарна
вимога виникають у випадках, встановлених договором; поручитель відповідає    перед
кредитором   за   порушення зобов'язання боржником; солідарні
боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний
у повному обсязі; у разі  порушення  боржником
зобов'язання,  забезпеченого
порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Оскільки ТОВ “Ландиш” не виконало взяті на себе
зобов'язання за кредитним
договором, а ОСОБА_2,                 ОСОБА_1,   ОСОБА_3, ОСОБА_4  взяли на себе відповідно до укладених
договорів поруки зобов'язання по виконанню
умов кредитного договору за ТОВ “Ландиш”, суди дійшли висновку про те, що
позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати
доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом Акціонерного поштово-пенсійного банку “Аваль”, відкритого
акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” до товариства з обмеженою
відповідальністю “Ландиш”, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договорами кредиту й поруки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 лютого 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Сумської області від 8 травня 2007 року  відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема