Копія Справа № 2-330-2007 р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

З квітня 2007 року. Артемівський міськрайсуд Донецької області у складі:

головуючого судді                       Протасової
М.В.

при секретарі                                Ставицької
А.П.

позивача                                       ОСОБА_1

відповідача                                    ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1   до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому вказала, що 04.02.2006 р вона
уклала з відповідачем ОСОБА_2 угоду позики грошей, згідно якому передала
останньому 250 доларів СІЛА терміном на 6 місяців з умовою сплати щомісячно 8%
за користування позикою.

Після
закінчення  договору строку повернення
позики, відповідач не повернув їй суму боргу і не сплатив відсотків.

Потому
просить стягнути з нього суму боргу в перерахуванні на грошову одиницю України
і стягнути визначені  умовами договору
відсотки, а також у рахунок повернення судових витрат - 81 гривня.

Загальна
сума яку вона просить стягнути з відповідача розрахована позивачкою становить
2399 грн.

У
судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснивши, що договір позики
було оформлено письмово, шляхом складання ОСОБА_2власноручно розписки.
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав пояснивши, що дійсно знайомий з ОСОБА_1 мав
з нею нормальні взаємовідносини, але грошей у неї ніколи не позичав. В наданій
позивачкою розписці, яка складена від його імені правильно вказані його дані та
адреса, але цей документ складено не ним, а іншою невідомою йому особою.

Заслухавши
сторони, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Згідно
ст.. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його
сума у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян.

Як доказ
укладання договору позики грошей між нею і відповідачем позивачка надає
розписку з якої вбачається, що 04.02.2006 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1
250 доларів США під 8%, забов"язавшись повернути борг у 6-ти місячний термін
(а.с. 27).

Допитана
у судовому засідання свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона спів - мешкала з ОСОБА_2
і 04.02.2006 р за його проханням, телефонувала ОСОБА_1 з приводу позики грошей
у сумі 250 доларів США, на що позивачка погодилась. Свідку відомо зі слів
ОСОБА_2, що  того ж дня він позичив у
ОСОБА_1 вказану суму грошей,які витратив на купівлю автомобіля, а  потім відмовився повертати борг. Свідку добре
відомий почерк ОСОБА_2, вона підтверджує, що розписка про позику грошей
написана ним власноручно.

Запреречуючи
дійсність розписки про позику, складеною від його імені, відповідач
відмовляється від проведення почеркознавчої експертизи для встановлення чи
виконаний цей документ ним, чи іншою особою, мотивуючи свою відмову небажанням.

2

Згідно ст.. 10 ч.3 ЦПК України  кожна сторона повинна доказати ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, або заперечень крім
випадків визначених Кодексом.

Позивачка як доказ своїх заперечень
вимог надає розписку складену від імені ОСОБА_2.

Дійсність почерку відповідача
підтверджено його співмешканкою - свідком ОСОБА_3, яка повідомила суд, що добре
знає почерк ОСОБА_2

У підтвердження своїх запереченнях
проти укладання договору позики, відповідач не надав ніяких доказів, провести
почеркознавчу експертизу про його незгоді суд
не має можливості, оскільки, для експертного дослідження необхідно
зразки почерку.

Таким чином, суд вважає, що
позивачка надавши доказ відповідно до ст. 1047 ЦК України розписку про позику
довела, що 04.02.2006 р передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти 250 доларів
США, які позичальник зобов'язався повернути у 6-ти місячний термін, тобто до
04.08.2006 р під 8%.Періодичні сплати відсотків у розписці не вказано.

Доказів повернення боргу відповідач
не надав, потому згідно ст. 1046 п.1,1049 ч.1 ЦК України, з нього повинно стягнути на користь
позивачки неповернуту суму позики 250 доларів США, що в перерахунку на грошову
одиницю України становить 250х 5,05( за курсом Нацбанку України)= 1262,5 грн.(
а.с. 8).

Крім того, відповідно до ст.1048 ч.1 ЦК України
позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,
якщо інше не встановлено договором або законом . Розмір і порядок одержання
процентів встановлюється договором.

У разі відсутності такої
домовленості сторін, проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

З умов договору позики укладеного
між сторонами вбачається, що проценти за користування позикою встановлені 8%.
Оскільки договором не встановлено іншої домовленості між сторонами про сплату
процентів, вони повинні були виплачуватися на загальних підставах щомісячно до
дня повернення позики.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення процентів до дня подання нею позову і відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК
України, що розраховує відсотки за період з одержання позики до надання позову
до суду тобто за 10 місяців 1262,5x8% х10= 1010,0 грн.

Загальна сума, що підлягає стягненню за договором позики
1262,5 + 1010,0= 1272,5 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,210,211,214,215,218 ЦПК України,
ст. ст. 1046,1050 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2272,5грн
(двадцять дві тисячі сімдесят дві гривни 50 коп) у рахунок повернення судового
збору 51 грн ( п"ятьдесят одну грн), у рахунок сплати витрат  за інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи 30 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області
через Артемівський міськрайсуд Донецької обл протягом 20-ти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10-ти днів після
винесення рішення або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.