апеляційний суд одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26
квітня   2007 року                                                                                                        м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області  в складі:

головуючого
-                                       Панасенкова В.О.

суддів:                                                     Парапана
В.Ф.,

Громіка Р.Д.

при
секретарі:                                         Бондаренко
Н.В.,

за участю:
представника прокурора м. Іллічівськ Одеської області -Латій О.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення ІЛлічівського міського суду Одеської області від 11
січня 2007
року

за позовом
прокурора м. Іллічівськ.рдеської області в інтересах ОСОБА_2до ОСОБА_1Про
розірвання договору довічного утримання,

встановила:

01 листопада 2005 року прокурор м.
Іллічівська Одеської області звернувся до суду в інтересах непрацездатної за
віком і станом здоров'я ОСОБА_2. з позовом до ОСОБА_1про розірвання договору
довічного утримання. В заяві прокурор м. Іллічівська зазначав, що 29 листопада
1996 року позивачка ОСОБА_2. уклала з відповідачкою ОСОБА_1. договір довічного утримання,
посвідчений державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної
контори та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1-7041. Згідно з
вказаним договором позивачка ОСОБА_2. передала у власність відповідачці
ОСОБА_1. однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка їй
належала на праві приватної власності, а відповідачка ОСОБА_1., в свою чергу,
зобов'язалася надавати повне довічне утримання, забезпечувати її харчування
доглядом, необхідною допомогою, яке було оцінено сторонами в розмірі 90 грн.,
але не менше п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян щомісячно.

Позивачка ОСОБА_2. стверджує, що ОСОБА_1. не виконує свої
обов'язки належним чином, будь-якої фізичної допомоги від останньої вона не
отримує протягом останніх п'яти років, не дивлячись на те, що вона людина
похилого віку та в силу тяжкого стану здоров'я потребує постійного догляду, в
зв'язку з чим має намір

Головуючий у
першій інстанції   Максимович Г.В.                                       Справа № 22ц - 196907

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                         Категорія
ЦП   14

2

розірвати його.

Проведеною перевіркою встановлено, що відповідачка ОСОБА_1. здійснювала
лише матеріальне забезпечення шляхом перерахування ОСОБА_2. коштів у розмірі 130 грн. щомісячно.
Однак, позивачка ОСОБА_2. враховуючи похилий вік та тяжкий стан здоров'я,
потребує постійного догляду і необхідної допомоги, пов'язаної з придбанням
ліків, прибиранням квартири, пранням особистих речей. Отримуючи матеріальне
забезпечення, вона не в змозі самостійно розпорядитися отриманими коштами.

Таким чином, на думку прокурора, сам по собі факт лише матеріального
забезпечення не свідчить про виконання зобов'язання за договором довічного
утримання належним чином і є підставою для розірвання цього договору.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 15, 744, 755 ч. 1 п. 1,
756 ЦК України, прокурор м. Іллічівська просив суд договір
довічного утримання від 29
листопада 1996 року
розірвати, визнати за позивачкою ОСОБА_2. право власності на квартируАДРЕСА_1

Відповідачка ОСОБА_2.
проти позову заперечувала і в своїх поясненнях зазначала, що 29 листопада 1996 року між нею та
її тіткою ОСОБА_2. був укладений договір довічного утримання, умови якого
виконуються у повному обсязі. Щомісяця і до теперішнього часу вона виплачує
ОСОБА_2. гроші в сумі 130
грн. та сплачує комунальні послуги за квартиру. За час знаходження ОСОБА_2.
в лікарні з 17 вересня
по 07 жовтня 2005 року вона
придбала ш необхідні ліки. З квітня 2005 року позивачка ОСОБА_2. в
односторонньому порядку відмовилася від виконання умов договір довічного
утримання, перешкоджає їй виконувати прийняти за договором зобов'язання,
змінила замки на вхідній двері квартири.

Рішенням
суду першої інстанції позов прокурора м. Іллічівськ Одеської області
задоволено. Суд розірвав договір довічного утримання від 29 листопада 1996 року, укладений
між ОСОБА_1. та ОСОБА_2., посвідчений державним нотаріусом Іллічівської
державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 1-7041, визнав за
ОСОБА_2. право власності на квартиру АДРЕСА_1
Одеської області, стягнув з відповідачки ОСОБА_1у дохід держави судовій збір у
розмірі 8, 50 грн., на користь Територіального управління державної судової
адміністрації в Одеській області витрати на ІТЗ в сумі 7, 50 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2. просить рішення суду першої
інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову,
мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необгрунтованим.

Сторони по справі в судове засідання не з'явилися, але про розгляд справи
були сповіщені належним чином, про що свідчать повідомлення пошти про отримання
повісток про виклик в суд. Відповідно до ч. 2 ст. 305
ЦПК України їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1.,
пояснення на апеляцію представника прокурора м. Іллічівська Одеської області -Латій О.В.,
перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1., колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1. задоволенню

Головуючий у
першій інстанції   Максимович Г.В.                                       Справа №
22ц -196907

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков В. О.                                       Категорія
ЦП   14

3

не підлягає, оскільки рішення суду першої
інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 744
ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона
(відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок,
квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну
цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача
утриманням та (або) доглядом довічно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2. є людиною похилого
вику, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с. 5).

їй на праві приватної власності належала однокімнатна квартираАДРЕСА_1на
підставі договору купівлі-продажу від 17
листопада 1992 року.

29 листопада 1996 року позивачка
ОСОБА_2. уклала з відповідачкою ОСОБА_1. договір довічного утримання,
посвідчений державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної
контори та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1-7041 (а.с. 4).

Відповідно до п. 1 вказаного
договору позивачка ОСОБА_2. передала у власність відповідачці ОСОБА_1.
однокімнатну квартируАДРЕСА_1

Відповідно до п. 4 договору відповідачка ОСОБА_1., в свою
чергу, зобов'язалася надавати позивачці ОСОБА_2. повне довічне утримання,
забезпечувати її харчування, доглядом, необхідною допомогою, зберегти її право
безоплатного, довічного проживання в зазначеній квартирі, без вселення інших
осіб.

Відповідно до п. 5
договору вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду,
необхідної допомоги) сторонами була визначена в розмірі 90 грн., але не
менше п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян щомісячно.

Позивачка ОСОБА_2. страждає на хвороби з діагнозом: Гипертонична хвороба III
ступені, кризове спливання. IБС. Дифузний
кардіосклероз (а.с. 21).

З 17 вересня 2005 року по 07 жовтня 2005 року позивачка
знаходилася на лікуванні у неврологічному відділенні Іллічівської басейнової
лікарні на водному транспорті з діагнозом: "Церебровакулярна хвороба,
повторний інфаркт головного мозку, геміпарез різко виражений" (а.с. 27).

З 01 листопада
2005 року їй
встановлена перша група інвалідності безстроково і вона потребує сторонньої
постійної допомоги (а.с. 176).

Зазначені обставини свідчать про те, що позивачка
ОСОБА_2. є людиною похилого віку та в силу тяжкого стану здоров'я потребує
постійного догляду та допомоги, яку відповідачка ОСОБА_1. їй не забезпечує, що підтверджується показаннями
свідків ОСОБА_3. (а.с. 197),
ОСОБА_4., дільничного лікаря-терапевта, (а.с. 209), ОСОБА_5. (а.с. 209) та ОСОБА_6.
(а.с. 215).

Відповідно до п.
1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду)

Головуючий у
першій інстанції   Максимович Г.В.                                       Справа № 22ц - 196907

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                         Категорія
ЦП   14

4

може
бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувана або третьої особи, на
користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що відповідачка ОСОБА_1. не виконує свої обов'язки набувача за договором
довічного утримання, а саме, не забезпечує позивачку ОСОБА_2. харчуванням,
необхідним доглядом і допомогою, належним чином, що є підставою для припинення
договору довічного утримання шляхом його розірвання.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам ст. ст. 15,16, 744, 749, 751, 755,
756 ЦК України, та фактичним обставинам справи, які доведені в
судовому засіданні.

Твердження відповідачки ОСОБА_1в апеляційній скарзі про те, що рішення суду
першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Посилання відповідачки ОСОБА_1в апеляційній скарзі на те, що суд не
врахував, що не має підстав для розірвання договору довічного утримання,
оскільки вона до теперішнього часу щомісяця посилає їй переводи в сумі 130 грн. та сплачує
комунальні послуги за квартиру, а з квітня 2005 року позивачка ОСОБА_2. не впускає її в квартиру і
відмовляється від її допомоги, не можуть служити підставою для відмови у позові
з таких підстав.

Суд першої інстанції з достовірністю встановив, що відповідачка ОСОБА_1., набувач за договором
довічного утримання, не виконує належним чином прийняті на себе зобов'язання по
повному довічному утриманню позивачки ОСОБА_2., відчужувача за договором, а
саме по її харчуванню, постійному догляду та допомоги.

А сам по собі факт щомісячних переводів за-поштою в сумі 130 грн. та
сплачування комунальних послуг за квартиру, не може вважатися виконанням усіх
обов'язків за договором довічного утримання належним чином.

Крім того, відповідно до ст. 751
ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу,
підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку,
встановленому законом.

Договіром довічного утримання від 29
листопада 1996 року
була встановлена така сума -
90 грн., але вона потім не індексувалася в встановленому законом порядку (а.с.
4).

Розмір утримання в сумі 130
грн. у даному випадку не є справедливим і достатнім.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що набувач ОСОБА_1. діє
недобросовісно і не виконує свої обов'язки за договором належним чином.

Тому права позивачки ОСОБА_2., відчужувача за договором, на повне довічне
утримання порушені з боку відповідачки ОСОБА_1і у відповідності до ст. 16 ЦК України
підлягають судовому захисту способом припинення договору довічного утримання.

Головуючий у
першій інстанції   Максимович Г.В.                                       Справа № 22ц - 196907

Доповідач
апеляційної інстанції Панасенков В.О.                                         Категорія
ЦП   14

5

У
відповідності до положень ст.
ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України суд першої інстанції повно і всебічно встановив
обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, дослідів
всі докази, які надані сторонами по справі на підтвердження обставин, на які
вони посилалися, і дав їм належну оцінку, у тому числі і показанням свідків ОСОБА_7. та ОСОБА_8.,
які були допитані за клопотанням відповідачки ОСОБА_1. (а.с. 197,210).

З урахуванням викладеного, наведені в апеляційній скарзі доводи не
спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення
або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Тому законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову немає.

В порушення ст. 81 ЦПК
України відповідачка ОСОБА_1
не доплатила витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 15 грн., які
підлягають стягненню з неї на користь апеляційного суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 303,
307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну   скаргу
ОСОБА_1 відхилити»                                                      рішення

Іллічівського міського суду
Одеської області від 11 січня 2007 року залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, на користь
апеляційного суду Одеської області витрати на інформаційне-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 15
грн. (за реквізитами: Одержувач: ГДКУ в Одеській області, ОКПО: 23213460, Банк: ГУДКУ в
Одеській області, МФО:
828011, рахунок одержувача: 0007,
призначення платежу: "За ІТЗ, код КБК 22050000".

Ухвала
суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
рішенням.