Справа №
ЗАОЧНЕ  Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
18 вересня  2007 року                         Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі:головуючого: судді Бондаренко Г.М.,
при секретарі Муравської О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду міста Ялти цивільну справу за  позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про усунення перешкод у користуванні  квартирою та виселенні   ,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просить суд  усунути перешкоди у користуванні квартирою
АДРЕСА_1, шляхом виселення з квартири ОСОБА_2, без надання іншого житлового
Позовні вимоги мотивовані тим,
власником  квартири АДРЕСА_1 ,
відповідач відмовляється виселитися з
квартири позивачки , і перешкоджає
користуватися належним
житлом  їй. Згідно  рішення
судової колегії судової палати  по
цивільних справах Апеляційного суду АР Крим
від 22 липня 2002 року, скарга позивачки задоволена , рішення  місцевого суду м. Ялти від 22 листопада 2001
року скасовано , ухвалене нове рішення про відмову в позові прокурору м. Ялта
до ОСОБА_1  про визнання недійсним
договіру дарування , укладеного 15 жовтня 1993 року  між ОСОБА_3 і ОСОБА_1. Згідно ухвали  Верховного суду України  рішення
від 22 липня 2002 року Апеляційного суду АР Крим  залишено без змін ,  скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення.
Представник  позивачки у судовому засіданні просив суд
позов  задовольнити , пославшись на
рішення судової колегії судової палати
по цивільних справах Апеляційного суду АР Крим  від 22 липня 2002 року . При цьому пояснив ,
що позов поданий з пропуском позовної давності з тієї причини, що   необхідно було одержати  ухвалу Верховного суду України.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день , час і місце слухання справи
сповіщений вчасно  та належним чином .

За таких обставин,
враховуючи, що позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних
у справі доказів за відсутності відповідача, суд вважає можливим  заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.
224-227 ЦПК України.

Суд вислухавши представника позивача
,  вивчивши матеріали справи ,
вважає , що  позов підлягає задоволенню  по наступних підставах .

На підставі ст. 317, 319 ЦК України
, власнику належить право володіння , користування і розпорядження  своїм
майном  по власному  розсуду.

У відповідності   зі ст. 391 ЦК України власник майна має
право  вимагати усунення перешкод у
здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном .

На підставі договору дарування від
15 жовтня 1993 року , укладеного  з
ОСОБА_3 , позивачка є власником
квартири  АДРЕСА_1.

02 липня 1997 року ОСОБА_3 згідно
договору дарування , подарувала квартиру

АДРЕСА_1  ОСОБА_4, яка
23 грудня 1997 року продала її ОСОБА_5 і ОСОБА_2.

Рішенням Ялтинського міського
суду  від 18 лютого 1999 року  як договір дарування, так і договір
купівлі-продажу  квартири були визнані  недійсними .

Згідно даного рішення , ОСОБА_2 суд
зобов'язав   повернути ОСОБА_1 квартиру
АДРЕСА_1, а також було стягнуто з ОСОБА_4
32620 гривень .( а.с. 10-12)

Рішенням Ялтинського міського суду
від 25 січня 2000 року і додатковим рішенням Ялтинського міського суду  від 06 квітня 2001 року - договір  дарування спірної квартири , ув'язнений  між позивачкою та ОСОБА_3 ,15 жовтня 1993
року , по цивільній справі ,  по позову
прокурора  м. Ялта  був визнаний
недійсним і за ОСОБА_3  визнане
право власності  на  квартирою АДРЕСА_1 ( а.с. 12-13).

Ухвалою судової колегії по цивільних
справах Верховного суду АР Крим від 28 травня 2001 року , рішення Ялтинського
міського суду від 25  січня 2000 року та
додаткове рішення від 06.04.2001  року
були скасовані  і справа  повернута
на  адресу Ялтинського міського
суду на новий розгляд. ( а.с.14)

По
цивільній справі № 2-381701 рішенням Ялтинського міського суду від 22
листопаду  2001 року позов  прокурора м. Ялта, був задоволений, визнаний
недійсним договір дарування АДРЕСА_1, ув'язнений 15 жовтня 1993 року  між ОСОБА_3
і позивачкою .( а.с. 16-17)

Рішенням  судової палати по цивільних справах   Апеляційного суду АР Крим  від 22 липня 2002 року , рішення Ялтинського
міського суду від 22 листопада 2001 року
скасоване і було ухвалено нове рішення , згідно якого в позові прокурору  відмовлено.

( а.с.18)

Згідно  постановленої
ухвали  колегії  суддів
судової палати  по цивільних  справах Верховного Суду України від 08  січня 2003 року в задоволенні касаційного
подання прокурора і касаційної скарги ОСОБА_4- відмовлено , рішення
Апеляційного суду АР Крим  від 22 липня
2002 року - залишено без змін.

Ухвалою  судової палати по цивільних справах
Верховного суду України від 07 жовтня 2005 року в задоволенні  касаційної скарги ОСОБА_2 так само було
відмовлено , рішення  від 22.07.2002 року
- залишено без зміни.

Таким  чином
суд приходить до висновку , так як
рішенням  судової колегії судової
палати по цивільних справах Апеляційного суду АР Крим від 22 липня 2002
року    , прокурору м. Ялта у задоволені
позову відмовлено до позивачки  про
визнання недійсним договору  дарування ,
укладеного 15 жовтня 1993 року  між ОСОБА_3
і позивачкою, то позивачка в цей час  на
підставі зазначеного договору дарування
є власником  квартири  АДРЕСА_1, а відповідач  ОСОБА_2 у квартирі проживає не маючи на те
законних підстав.

У силу  ст. 257 ЦК України  строк позовної давності для захисту
порушеного права встановлений 3 роки . Такій же строк  встановлений для пред'явлення рішення
суду  до примусового виконання .

Суд
враховує пояснення представника позивачки, про те, що  строк позовної давності  пропущений ,
тому що  раніше позивачка одержати
не мала можливості  рішення, що  набрало сили, судової колегії судової палати
по цивільних справах Апеляційного суду АРКрим
від 22 липня 2002 року , у зв'язку з тим, що  цивільна справа була витребувана Верховним
судом України .Таким чином  суд вважає,
що у силу   ч. 5 ст. 267 ЦК України    строк позовної давності  може бути відновлений судом.

На підставі  викладеного та керуючись ст.ст.
317,319,391  ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60,
61, 179,209, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 задовольнити  .

Зобов'язати ОСОБА_2  усунути
перешкоди ОСОБА_1  у користуванні  квартирою
АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 , без надання іншого приміщення.

Заочне рішення може
бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення в порядку,
передбаченому ст. ст. 228, 232 ЦПК України.

Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний  строк з наступного дня після проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції,
або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення суду набирає
законної сили у порядку та строки, передбачені ст. ст. 223, 295 ЦПК України.

Суддя
-