Справа
№ 2 - 4359/07
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.11.2007 р.                                                                                      м.
Сімферополь

Київський районний суд м.
Сімферополя в складі:

головуючого судді
Кукти  М.В.;

при секретарі
с/з     Борисюк  О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Ар Крим, Київського РВ СМУ ГУ МВС
України в АРК, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про забезпечення реєстрації і
стягнення моральної шкоди    -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, та остаточно просить
суд стягнути з відповідачів солідарно 60000 грн., та зареєструвати його за
адресою АДРЕСА_1.

Мотивує свої вимоги тим, що у грудні 2000 року невідомими особами у нього
був викрадений дипломат з паспортом громадянина України старого зразку,
закордонним паспортом і документами службового характеру. Після звернення
позивача до слідчого управління Київського РО СМУ ГУ МВС України в АРК була
видана постанова про відмову у порушенні карної справи за фактом крадіжки
паспорта позивача. У подальшому позивач, у зв'язку із крадіжкою його паспорту і
випискою його з квартири АДРЕСА_2, звернувся до начальника Київського РУ СМУ ГУ
МВС України в АРК Фесенко В.А. із заявою про видачу йому нового паспорту замін
втраченого, однак отримав відмову. З такими заявами і скаргами позивач
звертався до начальника СМУ МВС України в АРК і заступнику начальника ГУ МВС
України в АРК, котрі також відмовили йому у поновленні прописки і видачі
паспорту. У травні 2002 року заступником начальника ГУ МВС України в АРК була
дана вказівка начальнику відділу паспортної і імміграційної служби видати
паспорт позивачу, а також вказівка на необхідність реєстрації позивача строком
на три місяця по базі за адресою АДРЕСА_1. 21.08.2002 рок на адресу позивача з
паспортної служби Київського РУ СМУ МВС України в АРК був отриманий лист,
згідно якого йому було запропоновано отримати тимчасове посвідчення особи для
підтвердження громадянства України. У наслідок таких дій відповідачів, позивач
вимогав  суд визнати ордер про вселення
ОСОБА_2 у АДРЕСА_2, недійсним, зареєструвати його за адресою по АДРЕСА_2, зняти
з реєстрації по АДРЕСА_2, подружжя ОСОБА_2, стягнути з відповідачів 60 000
грн., у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач остаточно просить суд стягнути з відповідачів
солідарно 60000 грн., та зареєструвати його за адресою АДРЕСА_1.

Представник  відповідача Київського
РВ СМУ МВС України в АРК у судове засідання не з'явився, просив суд відмовити
позивачу у задоволенні його позову як необґрунтованого, та такого, що не
відповідає обставинам справи.

Представник відповідача ГУ МВС України в АРК також у судове засідання не
з'явився, раніше просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позову як
необґрунтованого, та такого, що не відповідає обставинам справи.

У зв'язку з чим суд ухвалює по справі заочне рішення.

Треті особи подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, вимоги
позивача не визнають.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи і представлені
докази, вважає, що в задоволенні
позову  необхідно відмовити, по
наступним підставам.

Судом встановлено, що позивач, згідно його пояснень, у грудні 2000 року
лишився дипломату з паспортом громадянина України старого зразку, закордонним
паспортом і документами службового характеру. Звернення позивача до міліції, та
прийняти слідчими дії не дали позитивного результату. Після чисельних звернень
до ГУ МВС України в АРК 26.05.2004 року заступником начальника ГУ МВС України в
АРК була дана вказівка начальнику відділу паспортної і імміграційної служби
видати паспорт позивачу, а також вказівка на необхідність реєстрації позивача
строком на три місяця за адресою АДРЕСА_1 (т.2, с.с. 13).

Вирішуючи питання про те, згідно яких норм процесуального права слід
розглядати позовні вимоги позивача, з огляду на те, що у якості відповідачів їм
вказані ГУ МВС в АРК та Київський РВ СМУ ГУ МВС України в АРК  суд виходить з того, що вимоги позивача
ґрунтуються на його праві бути зареєстрованим, у обґрунтування позивач
посилається на ЖК, ЦПК, КУпАП, ЦК, у свою чергу відповідачі також не посилаються
у своїх запереченнях на КАС  України.

Суд також відзначає, що позивач у своїх вимогах не оскаржує акти, дії, чи
бездіяльність відповідачів, та не ставить питання про визнання їх незаконними.

Крім того, при розгляді первісних вимог, позивач заявляв вимогу про
визнання ордера недійсним, реєстрації його за адресою колишньої прописки по
АДРЕСА_2, та зняття з реєстрації осіб, яки проживають та зареєстровані там
зараз, посилаючись на те, що він був незаконно позбавлений рішенням суду цього
права, у зв'язку з чим судом до участі у справі були залучені подружжя ОСОБА_2.

У порядку ЦПК України були розглянуті і усі скарги позивача Апеляційним
судом АРК.

Все це дає суду підставу вважати, що вимоги позивача виникли з цивільних
правовідносин, основним предметом розгляду справи є право позивача, та підлягають
розгляду у порядку ЦПК України.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його вимог, суд виходить з того, що
позивач не навів норми права, підзаконних актів, у зв'язку якими  він вимагає провести реєстрацію за адресою
Київського РВ.

Посилання позивача на статті КУпАП та ЦК не можуть бути прийняти судом у
якості доказів обґрунтованості його вимог, у зв'язку з тим, що вони не містять
у собі положення про реєстрацію осіб. Регулюють зовсім інші правовідносини, у
зв'язку з чим судом не можуть бути прийняті до уваги.

З огляду на ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», суд не може задовольнити вимоги позивача про
реєстрацію його за адресою Київського РВ, тому що ця адреса не є а ні місцем
його проживання, а ні перебування.

Позивач, згідно його пояснень, письмових заяв (т.1, с.с. 169), уточнюючих
вимог (т.1, с.с. 106, 131), апеляційних скарг (т.1, с.с. 173, 174, 175, 186) не
проживає і не перебуває за адресою Київського РВ, у зв'язку суд не знаходить
підстав для задоволення вимог позивача.

Посилання позивача на згоду керівництва ГУ МВС України в АРК про реєстрацію
за адресою Київського РВ (т.1, с.с. 13), як підставу для  задоволення вимог суд не може прийняти до
уваги, у зв'язку з тим, що п. 26 Наказу МВС України № 600 від 15.06.2006
р.  «Про затвердження Порядку оформлення
і видачі паспорта громадянина України» передбачено, що особа, у випадку втрати
паспорту реєструється за останнім місцем проживання.

Знов суд констатує, що позивач не навів доказів того, що він проживав чи
перебував у Київському РВ.

Даних про те, що позивач з дня зняття реєстрації 12.05.2000 р. по АДРЕСА_2,
за рішенням суду, є бездомним суду не надано, а самостійно судом не
встановлено.

Даних про те, що позивачу було безпідставно відмовлено в реєстрації за
адресою його дійсного перебування чи проживання суду не надано.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди,
суд у зв'язку з відсутністю ознак порушення відповідачами права позивача на
реєстрацію, не знаходить підстав у задоволенні вимог позивача.

Суд на підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі залишає на
рахунок сторін.

На підставі викладеного, керуючись Закону України «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в Україні», 26 Наказу МВС України № 600 від
15.06.2006 р.  «Про затвердження Порядку
оформлення і видачі паспорта громадянина України»,  ст. 10, 11, 60, 208 - 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може біти оскаржене до
Апеляційного суду АРК через Київський районний суд м. Сімферополя у
відповідності до вимог ст. 232 та  291 -
296 ЦПК України.

Суддя                                                             Кукта
М.В.