Справа №2-168 2006р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

4 квітня 2007 р.                                                                                           м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого -            судді Саркісян
О.А.

при секретарі-                  Дяченко Д.М.,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в
результаті ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить
стягнути матеріальну шкоду, спричинену йому пошкодженням належного йому
автомобіля в результаті ДТП
в розмірі 5181 грн.17
к., відшкодувати витрати на експертні послуги, юридичну допомогу та стягнути
моральну шкоду в розмірі 2000
грн.

06.04.2004 року
рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова позовні вимоги позивача
були задоволені в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.08.2004 року вказане
рішення було скасоване, а справа направлена на новий судовий розгляд.

Судом в якості
співвідповідача був притягнутий ОСОБА_3

12.04.2006 року по
справі було винесено заочне рішення, яким частково задоволені позовні вимоги
позивача і з відповідача ОСОБА_3 було стягнуто матеріальну та моральну шкоду,
спричинену в результаті ДТП
та понесені позивачем витрати.

За заявою відповідача ОСОБА_3 дане зачне рішення скасовано і справа
призначена до судового розгляду.

В судовому
засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3, як і в попередніх судових засіданнях,
не з*являвся в судові засідання, повідомлявся належним чином та своєчасно, два
останні рази шляхом вручення судових повісток через домоуправління.

Про причини неявки до суду не повідомляв, доказів з
приводу своїх заперечень про те, що він управляв автомобілем, знаходячись в
трудових правовідносинах з ОСОБА_2. і тому останній повинен відповідати за
заподіяну ним шкоду, не надав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник також до судового
засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином та своєчасно, про причини
неявки до суду не повідомили.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності
відповідачів, проводячи повторний заочний розгляд справи, проти чого позивач не
заперечував, зазначаючи, що відповідачі недобросовісно користуються своїми
процесуальними правами та несуть свої обов'язки.

З протоколу судового засідання від 19.02.2004
року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, оскільки
не причиняв шкоди позивачу, автомобіль передав за довіреністю ОСОБА_3, який
керуючи автомобілем скоїв ДТП.

2

Відповідач ОСОБА_3,
будучи опитаним як 3-я
особа проти позову заперечував,
посилаючись на те, що хоча і з його вини сталося ДТП, але матеріальна шкода становить 2000 грн, яку він
запропонував відшкодувати позивачу, але той не згодився.

З його заяви про скасування заочного рішення вбачається, що він проти
позову заперечує з тих підстав, що управляв належним ОСОБА_2 автомобілем,
знаходячись з ним в трудових правовідносинах, що можуть підтвердити свідки - його рідні, та
не заперечує сам ОСОБА_2

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.450 ЦК України /1963 року, що діяв на
момент виникнення спірних відносин -
заподіяння шкоди/ організації і громадяни, діяльність яких пов"язана з
підвищеною небезпекою для оточення, зобов"язані відшкодувати шкоду,
заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як встановлено судом, 23.10.2003
року в 16 год.30
хв. по вул. Мира з боку вул..2 П*ятирічки в м. Харкові рухався автомобіль
ГАЗ-3307 держномер НОМЕР_1під керуванням водія ОСОБА_3, що керував автомобілем
по довіреності від власника ОСОБА_2 /а.с.17/, який при виїзді з кругу біля
станції метро «Пролетарська» неправильно вибрав безпечну швидкість а також
дистанцію , в результаті чого допустив наїзд передньою частиною свого
автомобіля в задню частину зупинившегося перед ним в попутному напрямку
автомобіль Деу-Ланос держномер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1

Дана дорожньо-транспортна пригода скоїлася з вини водія ОСОБА_3, який
порушив п. 1.5,12.1,13.1
Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_2 невідповідності
Правилам дорожнього руху України немає.

Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача, частково поясненнями
відповідачів, які вони давали в попередньому судовому засіданні, постановою про
відмову в порушенні кримінальної справи від 31.10.2003 року/а.с.6/.

В результаті ДТП автомобілю
позивача були спричинені механічні ушкодження, які зафіксовані в   огляду місця ДТП з участю сторін/а. с. 8-10/.

Згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи розмір матеріальної
шкоди, спричиненої в результаті ДТП
позивачу склала 5181
грн.17к. /а. с. 7/ і неузгодження
у сторін не виникало.

Таким чином суд
стягує з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду.

З вини відповідача ОСОБА_3 позивачу була також спричинена моральна шкода,
що виражається в тому, що тривалий час він був позбавлений вести привичний для
себе спосіб життя, оскільки автомобіль був у ремонті, а також у
нервово-психологічному потрясінні від заподіяної шкоди його майже новому
автомобілю, який він придбав у зрілому віці і на який довго збирав гроші.

Вказана сума завданої моральної шкоди визначена позивачем в 2000 грн. і є
сорозмірною його моральним стражданням.

При стягненні з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
моральної шкоди суд керується ст..1167ч.1 ЦК
України /2001 року/,
оскільки моральна шкода хоча і спричинена діями відповідача до набрання
чинності новим ЦК України,
але моральні страждання, пов"язані з спричиненням матеріальної шкоди та її
невідшкодуванням до цього часу, продовжують існувати до цього часу, тобто після
набрання чинності новим ЦК
України, а тому суд керується положеннями цього кодексу.

Стаття 23 ЦК України
вказує на те, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів
її сім"ї чи близьких родичів.

3

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відшкодуванню позивачу також підлягають понесені ним витрати на оплату
судово-автотоварознавчої експертизи в сумі 265 ірн./а.с.11-12/,
на юридичну допомогу в сумі 50
грн./а.с.14/, направлення телеграм відповідачу в сумі 4 грн.65к/а.с.13/.

Що стосується доводів відповідача ОСОБА_3, викладених ним в заяві про
скасування заочного рішення, то факт знаходження його в трудових відносинах з
ОСОБА_2. та та обставина, що він керував автомобілем при скоєнні ДТП під час
виконання ним своїх трудових обов'язків, документально ніяким чином не
підтверджені.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що відповідач ОСОБА_2 фактично
допустив його до роботи /
посада, функціональні обов'язки, заробітна плата і інші суттєві вимоги/, що
можуть підтвердити свідки, судом до уваги братися не можуть, як і посилання
його на показання свідків, оскільки ці обставини при тому, що між ним та
ОСОБА_2. виник трудовий спір, повинен був розглядатися в іншому судовому
процесі, а не встановлюватися судом при вирішенні справи про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в результаті ДТП.

Рішення суду, яке б
підтвердило знаходження ОСОБА_3 на момент ДТП
в трудових правовідносинах з ОСОБА_2. та керування автомобілем саме в силу
своїх трудових обов'язків суду не надано.

Даних про те, що такий спір знаходиться в провадженні суду, що могло б
вплинути на рішення по даній цивільній справі, також суду ніким з сторін не
надано.

Таким чином, суд стягує спричинену матеріальну та моральну шкоду, а також
понесені ним витрати з відповідача ОСОБА_3, а в задоволенні позивних вимог до
ОСОБА_2 суд відмовляє.

Що стосується відшкодування на користь позивача 20 грн. за оплату
фотознімків за вимогою експерта, то вказані витрати позивача ніякими доказами
не підтверджені і тому суд не має можливості задовольнити цю частину вимог
позивача.

В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача суд
стягує держмито в розмірі 75
грн.

Керуючись ст..ст.. 10,11,209,212-218 ЦПК
України, ст..440-1,450 ЦК
України /1963 р/,

суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1в
рахунок відшкодування спричиненої в результаті ДТП матеріальної
шкоди - 5181 грн.17к,
моральної шкоди - 2000 грн,
понесених витрат на оплату експертизи -
265 грн, на оплату юридичних послуг -
50 грн, на відправку телеграм відповідачу - 4 грн.65к, сплачене держмито в сумі 75 грн, а всього - 7575 / сім тисяч
п'ятсот сімдесят п*ять/ грн..82
к.

В задоволенні позивних вимог ОСОБА_1про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ДТП, з ОСОБА_4-відмовити.

В задоволенні позивних вимог ОСОБА_1про
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2витрат на фотознімки в розмірі 20 грн. - відмовити.

Повторне заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Харківської області через районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги.