Справа
№2ц-2836-07
Головуючий 1-їінстанції-Швець В.М.
Доповідач - Галушко Л.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

02 серпня 2007
року             Судова колегія з
цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого
судді - Галушко Л А.

Суддів колегії -
Ісаєвої Н.В.,  Гончаренко В.М.

При секретарі -
Сутула Я.

За участю
представника позивача - ОСОБА_2

Відповідача-Тимченко
А.Б.,  Муравка С.М. ,

Головного лікаря
району - Семчишина М.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центральної районної лікарні
Ізмаїльського району Одеської області на рішення Ізмаїльського міськрайсуду
Одеської області від 13 квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Центральної районної лікарні Ізмаїльського району Одеської області про
поновлення на роботі,  визнання наказу
про звільнення незаконним,  стягнення
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В
вересні 2005 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою в котрій
просила суд поновити її на роботі в Центральній лікарні Ізмаїльського району на
посаді медсестри приймального покою на 0,5 ставки,  стягнути середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоду в розмірі 20 мінімальних
заробітних плат. В ході судового розгляду позивачка змінила вимоги та просила
суд просила суд визнати накази ЦРЛ про її звільнення №292-к від 15 вересня 2005
року та №279-к від 31 серпня 2005 року незаконними,  стягнути середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу за період з жовтня 2005 року по березень 2007 року в сумі
3265 грн.02 коп.,

2

компенсацію
втрати частки доходів через приріст споживчих цін в сумі 227 грн.46 коп. та
моральну шкоду в сумі 1700 грн. свої вимоги обґрунтовувала тим,  що працюючи за сумісництвом в ЦРЛ
медсестрою,  в період відпустки 15
вересня 2005 року,  була звільнена на
підставі п.2  ст.36 КЗпП України - за
закінченням строку трудового договору .Оскільки звільнення відбулось в період
відпустки,  трудовий договір нею
укладавсь на невизначений строк та новий працівник на постійний основі на її
місце не був прийнятий,  вважає накази
про її звільнення незаконними,  а тому
просила суд стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу
компенсацію та моральну шкоду.

Відповідач
позов не визнав посилаючись на те,
ОСОБА_1  була звільнена з посади
медсестри,  на котрій працювала за
сумісництвом,  у зв'язку з прийняттям на
роботу іншого працівника,  що не є
сумісником.

Рішенням
Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 13 квітня 2007 року позов
задоволено. Суд визнав накази ЦРЛ Ізмаїльського району Одеської області №292-к
від 15 вересня 2005 року та 279-к від 31 серпня 2005 року п.9 про звільнення
ОСОБА_1  на підставі п.2  ст. 36 КЗпП України незаконним.  Стягнув з відповідача середньомісячний
заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3492 грн.48 коп. та моральну шкоду в
сумі 1700 грн.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з направленням
на новий розгляд посилаючись на неповне з"ясуванння судом обставин
справи,  що мають значення для вирішення
спору.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  пояснення сторін,  що з'явилися,  перевіривши матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги,  вважає за
необхідне її задовольнити частково з таких міркувань.

Задовольняючи
вимоги позивача районний суд виходив з того,
що прийняття на роботу іншого працівника,  що не є сумісником,  не відповідає дійсності,  накази про її звільнення видані в період
відпустки,  та з порушенням  ст.36 п.2 КЗпП України,  оскільки позивачка була прийнята на роботу
без визначення строку. Стягуючи середньомісячний заробіток за час вимушеного
прогулу,  районний суд виходив з
середньомісячного заробітку 181 грн.39 коп. та сягнув за 18 місяців( період з
жовтня 2005 року по березень 2007)3265 грн.2 коп. та компенсацію втрати частки
доходів через приріст споживчих цін 227 грн.46 коп. без наведення правових
підстав. Суд стягнув матеріальну шкоду в зв'язку з порушенням трудового
законодавства та встановив суму в розмірі 1700 грн. При цьому в рішенні суду
вказується,  що вимоги про поновлення на
роботу позивачки районним судом не вирішується в зв'язку зі зміною заявлених
вимог.

Проте
погодитись з таким висновком районного суду не можна,  оскільки висновок суду не відповідає
обставинам справи,  суд неправильно
застосував норму матеріального закону.

Судова
колегія вважає,  що вказані порушення
призвели до неправильного вирішення справи,
тому суд апеляційної інстанції на підставі  ст..309 п.3, 4 ЦПК України рішення суду
першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та не оспорюється
сторонами,  що ОСОБА_1  прийнята на роботу на 0, 5 ставки медсестри
прийомного відділення ЦРЛ з 1 липня 2004 року без визначення строку за
сумісництвом (а.с,10) 3 15.08.2005 року по 15.09.2005 року ОСОБА_1  перебувала у черговій відпустці.

3

Відповідно
до положення „Про умови роботи за сумісництвом працівників державних
підприємств,  установ і організацій"
затвердженого Міністерством праці України,
Міністерством юстиції України Міністерством фінансів України від
28.06.93 №43 п.8 передбачено звільнення з роботи за сумісництвом проводиться з
підстав передбачених законодавством,  а
також у разі прийняття працівника,  який
не є сумісником,  чи обмеження сумісництва
у зв'язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги.

Відповідно
до наказу №279-к від 31 серпня 2005 року п.4.16ОСОБА_3-мс прийомного
відділення,  працюючої на 0, 5  ст. переведено на 1,0  ст. мс прийомного віддалення з 01.09.2005
року по15 09.2005 року з оплатою згідно штатного розкладу тимчасово,  а з 16, 09, 2005 року-постійно з оплатою згідно
штатного розкладу.(а.с. 23)та п.9 цього ж договору розірвано трудовий договір з
ОСОБА_1  медсестрою прийомного відділення
на 0, 5  ст. за сумісництвом згідно  ст.36 п.2 КЗоТ України.

За таких
обставин колегія суддів дійшла до висновку,
що ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади з ініціатива ЦРЛ
Ізмаїльського району Одеської області,  в
зв'язку з прийняттям на роботуОСОБА_3,
що не є сумісником,  що являється
додатковою підставою для припинення трудового договору про роботу за
сумісництвом,  а тому висновок районного
суду про не відповідності дійсності прийняття працівника,  що не є сумісником спростовуються матеріалами
справи.

Відповідно
до  ст.235 ч.3 КЗпП України у разі
визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким,  що не відповідає чинному законодавству,  у випадках коли це не тягне за собою
поновлення працівника на роботі,
орган,  який розглядає трудовий
спір,  зобов'язаний змінити формулювання
і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням
чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю(пункт)закону. Якщо
неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало
працевлаштуванню працівника,  орган,  який розглядає трудовий спір,  одночасно приймає рішення про виплату середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах,  передбачених ч.2 цієї статті.

Судова
колегія дійшла висновку,  що при
звільнені ОСОБА_1  відповідач помилково
застосував підстави передбачені п.2
ст.36 КЗпП України та дату звільнення,
оскільки фактичне звільнення відбулось у зв'язку з прийняттям на роботу
працівника,  що не є сумісником
відповідно до п.8 Положення „Про умови роботи за сумісництвом працівників
державних підприємств,  установ і
організацій,  а тому колегія судців вважає
за необхідне змінити формулювання,
причину та дату звільнення позивачки з займаної посади,  оскільки звільнення ОСОБА_1  відповідає чинному законодавству.

Одночасно
судова колегія вважає,  що звільнення в
період знаходження у відпустці та неправильне формулювання причини звільнення
ОСОБА_1,  не являється підставою для
стягнення моральної шкоди та середньомісячного заробітку за час вимушеного
прогулу,  оскільки ч.2  ст.21 КЗпП України не обмежує сумісництво ні
за кількістю трудових договорів ні за тривалістю робочого часу роботи ,  яку працівник суміщає з основною.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку щодо
зміни формулювання звільнення ОСОБА_1  з
займаної посади,  відповідно п.8
Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних

4

підприємств,  установ і організацій" у зв'язку з
прийняттям на роботу працівника, що не є сумісником.

Керуючись  ст. ст.304, 309,316, 319 ЦПК України,  судова колегія

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу Центральної районної лікарні Ізмаїльського району Одеської області
задовольните частково.

Рішення
Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 13.04.2007 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ЦРЛ Ізмаїльського району Одеської області про    поновлення на роботі, скасування наказів,
стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням
компенсації та моральної шкоди задовольнити частково.

Змінити
формулювання наказів про звільнення №292-к від 15 вересня 2005 року та 279-к
від 31 серпня 2005 року п.9 ОСОБА_1 виклавши в такій редакції:

"Звільнити
медсестру приймального відділення ОСОБА_1 працюючої за сумісництвом,  в зв'язку з прийняттям на роботу основного
працівника з 16.09.2005 року (п.8 Положення „Про умови роботи за сумісництвом
працівників державних підприємств,
установ і організацій.").

В інших вимогах
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення,  однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили до суду касаційної інстанції.