Справа 2-34/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007року                 Буринський районний суд
Сумської області

в складі :   головуючого             Міщенко В.Н.

при секретарі                              Ключник
О.М.

з участю
представника позивача      Осипенко М.М. представника
відповідача Сусліна В.Т. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової позики

ВСТАНОВИВ:

ПозивачОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, про
стягнення грошової позики в сумі 6660
дол. США яку він надав відповідачу у борг в червні 1996 року і яку
останній зобов'язався повернути в листопаді 1997 року. В подальшому відповідач в 1997,1998 та в 2006 році надавав
позивачу розписки , що
поверне суму боргу з відсотками і ця сума станом на 16.07.2006 року склала 21160 дол. США, або 106858 грн. яку
відповідач так і не повернув до теперішнього часу і яку позивач просить
стягнути з нього на свою користь.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю.

Відповідач не заперечує про те , що він дійсно в 1996 році взяв у
позивача в борг 6660
дол. США , як не заперечує і те, що ним дійсно надавались розписки
про повернення боргу з відсотками. Враховуючи свій майновий стан просить
зменшити суму боргу до 10580
дол. США, які він обіцяє реально відшкодувати.

Суд дослідивши обставини справи, представлені докази , давши їм оцінку
вважає ,що позов підлягає задоволенню.

Як видно із матеріалів справи ,
сторони, в порушення вимог ст.ст. 169,
170, 180,375 ЦК України 1963
року, заключили усну
угоду , згідно
якої позивач позичив відповідачу 6660
дол. США, а відповідач зобов'язався повернути вказану суму до
листопада 1997 року з
нарахуванням 5% щомісячно
до вказаної суми. Згідно наданих розписок .станом на вересень 1997 року сума боргу
збільшилась до 10580
дол. США, станом на 6
фудня 1998 року - до 23935 дол. США, який відповідач
зобов'язався повернути ,
але не повернув позивачу до червня 1999
року.

Поскільки, по діючому на той час законодавству, проценти
по грошових зобов'язаннях не допускались, за винятком операцій кредитних установ,
як не допускались і усні угоди про неустойку ( штраф, пеня), тому угода позики між сторонами по 1 січня 2004 року ( до набрання
чинності нового ЦК України) в цій частині, є недійсною.

В той же час, згідно розписки відповідача, сторони дійшли згоди, що станом
на 16.07.2006 року
сума боргу склала 21160
дол. США , яку відповідач зобов'язався повернути до жовтня 2006 року, але свого
зобов'язання не виконав. В судовому засіданні сторони не заперечують факт
укладення даної угоди. Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили , що дана угода
була укладена в їх присутності, що вони засвідчили своїми підписами.

Укладення даної угоди не суперечить діючому законодавству, згідно якого
розписка позичальника може підтверджувати укладення договору позики,
позикодавець має право на отримання процентів від суми позики, а позичальник
зобов'язаний повернути позику. При таких обставинах вимоги позивача є об
основані і, на думку
суду, повинні бути задоволені в повному обсязі.

Доводи відповідача про те ,
що суму боргу потрібно зменшити так як він її реально не зможе повернути
суд не приймає до уваги, поскільки така вимога є надуманою і не відповідає
вимогам закону.

Відповідач є головою фермерського господарства, від підприємницької
діяльності має постійний дохід, тому, на думку суду може і зобов'язаний
повернути борг, визначений угодою сторін.

При таких обставинах суд вважає ,
що позов доведено і він підлягає задоволенню в частині, що просить позивач.

На підставі викладеного ,
керуючись ст. 213-215
ЦПК України, ст.ст. 1046-1050
Цивільного Кодексу України,
суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 106858
(сто шість тисяч вісімсот п'ятдесят вісім)грн. суми боргу по договору
позики та 1068 гривень 58 коп сплаченого
судового збору та 30 гривень - понесених витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі
в 10 денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.