УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 квітня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді
Курської А.Г.

суддів    Даніла
Н.М.

Шаповалової О. А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду
М.Сімферополя АР Крим від 30.03.2004
року,

ВСТАНОВИЛА:

13.01.2004 року
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу з
відповідачем вона має дочку

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розірвання шлюбу

відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання
дитини, у зв'язку з чим просила

стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку

на утримання дочки ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття.

24.03.2004 року позивачка
уточнила свої вимоги просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн.

Рішенням суду позов задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі 175 грн.,
починаючи з 13.01.2004 року до
досягнення нею повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави державне мито в
сумі 51 грн.
Стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах місячного платежу.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_2 просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів у вигляді 1А всіх видів
його доходу. Доводи апелянта полягають в тому, що судом неповно з'ясовані
обставини справи та невірно застосовані норми матеріального права, зокрема
ст.184 Сімейного кодексу України, яка передбачає призначення аліментів у
твердій грошовій сумі. Він має постійне місце роботи та регулярний заробіток,
тому розмір аліментів повинен визначатися у частковому відношенні від його
доходу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає їх
такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно і правильно встановив факти і обставини, повно
з'ясував правовідносини сторін, до яких застосував матеріальний закон, що
підлягав застосуванню( ст.ст.182, 184
СК України), і дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково саме шляхом стягнення аліментів з відповідача на користь
позивачки в твердій грошовій сумі відповідно до вимог ст.184 СК України.

Справа №22-ц-1759/2007                             Головуючий
у першії

інстанції__________ Іванов С.С.

Доповідач_________ Курська
А.Г._____

2

Згідно зі ст.ст.10, 11,
60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач наполягав
на тому, що розмір його заробітної плати є невеликим для сплати аліментів ( а.с.37), і
згідно довідки податкової інспекції за три місяці 2003 року складав від
92 грн. до 102 грні на посаді
водія при неповному робочому дні з оплатою 0,5 ставки від мінімальної заробітної плати на той час (а.с.25).

В засіданні судової колегії позивачка пояснила, що реальний заробіток
відповідача, його неофіційний доход, судячи з витрат на користування дорогим
автомобілем, є високим, оскільки і він, і його мати працюють в МПП
„Сейт-Небі" у своїх родичів, які були і є заможними людьми, і вважала, що
довідку про доходи відповідача надали необ'єктивну.

За таких обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства
права суд мав право присудити з відповідача ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій
формі, зважаючи на реальні витрати, які є доказом його реального доходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно визначив розмір
аліментів в твердій грошовій сумі і безпідставно застосував положення ст.184 СК
України, судова колегія визнає необгрунтованими за таких підстав.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що в матеріалах справи,
на аркуші №21, є
довідка з приватного малого підприємства „Сейт-Небі", де він, нібито, має
постійне місце роботи, і де одержував заробітну плату з жовтня по грудень 2003 року, що свідчить,
на його думку, про його регулярний дохід.

Між тим, в матеріалах справи (
а.с.21) такої довідки немає, а міститься судове повідомлення, але є довідка
від 10.02.2004 року на
аркуші справи №28 за
підписом директора МПП „Сейт-Небі" ОСОБА_4, з якої не вбачається, що
ОСОБА_2 ( відповідач)
постійно працює в цьому підприємстві або має регулярно низьку заробітну плату.
З тексту цієї довідки слідує тільки те, що за три останніх місяці 2003 року ( жовтень,
листопад та грудень) заробітна плата склала загальну суму 287, 50 грн.

За таких підстав, ці доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги,
оскільки не спростовують висновки суду щодо можливості визначення розміру
аліментів по даній справі в твердій грошовій сумі на підставі ст.184 СК
України, а не в частковому відношенні.

Судова колегія не приймає до уваци і доводи апеляційної скарги про те, що
на утриманні відповідача є дитина від іншої жінки, з якою він, нібито, фактично
проживає однією сім'єю, оскільки ці обставини не доведено ніякими доказами на
засадах змагальності сторін, крім усних посилань відповідача в суді першої
інстанції ( а.с.37
зворот).

Згідно зі ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч.1 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи,
не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка про
розгляд справи 16.04.2007
року вручена відповідачу Абдулаєву Д.Р. 29.03.2007 року (
а.с.71), тому колегія суддів вважає, що можливо розглянути справу за його
відсутності.

Керуючись ст.ст.303, 304,
307, 308, 313-315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя  АР Крим
від 30.03.2004 року,
залишити без мін.

2

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.