Справа № 22ц-1395/2007
Головуючий в 1 інстанції - суддя Федусик
Суддя-доповідач-КварталовіA.M.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007
року
м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Кварталової A.M.,

суддів-
ПлавичН.Д.,ГалушкоЛ.А.,

при секретарі - Чебан Н.В.,

за участі
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника
державної виконавчої служби -
Калапшика Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за поданням першої державної виконавчої служби у Суворовському
районі м. Одеси про надання дозволу державним виконавцям на примусове розкриття
та вхід в усі приміщення, розташованих за адресою : АДРЕСА_1, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2006р.,

встановила:

У липні 1999 року
ОСОБА_3  звернувся в суд з позовом до
УЖКГ Одеської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_4, Регіональної товарної біржі,
ОСОБА_5 про визнання довіреності від 15
липня 1998 року,
розписки, свідоцтва на право власності та розпорядження органа приватизації НОМЕР_1 від 15 липня 1998 року, договору
купівлі - продажу НОМЕР_2  від 21
липня 1998 року
недійсним та виселення. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що він
проживав в квартирі АДРЕСА_1 Влітку 1998 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
вимусили його видати доручення на ім'я ОСОБА_4, після чого його квартира була
приватизована та продана шляхом введення його в оману, наміру приватизувати
квартиру та продавати її він не мав, тому угоди вчинені від його імені при
відсутності його волевиявлення є недійсними, а ОСОБА_1 має бути виселена з
спірної квартири.

У серпні 2000 року ОСОБА_1 звернулася в суд
з зустрічним позовом, в якому вказала, що вона є добросовісним покупцем,
договір виконаний, вона повністю сплатила оговорену вартість квартири,
зареєструвала своє право власності, провела ремонт, вселилася і постійно в
квартирі проживає.

Просила визнати
за нею право власності на квартиру та посилаючись на завдану їй неправомірними
діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду просила стягнути у її відшкодування
солідарно 30 000 грн.

Рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси від 5
листопада 2004 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2005 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Довіреність від 15 липня 1998 року, посвідчену
нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, складену від імені
ОСОБА_3; свідоцтво про право власності та розпорядження органа приватизації НОМЕР_1 від 15 липня 1998 року на квартиру
АДРЕСА_1, видані
УЖКГ Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_3; договір купівлі - продажу НОМЕР_3 від 21 липня 1998 року квартири АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_4, яка діяла від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_1 визнано недійсними. Виселено
ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1. В частині
визнання недійсною розписки від його імені ОСОБА_4 відмовлено. У зустрічному
позові ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 17 500 грн. та ЗО 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Ухвалою колегії
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 серпня
2005р. у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 5 листопада 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 19 травня 2005 року відмовлено.

10.08.2005р.Суворовським
районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист №2-17/04 про виселення ОСОБА_1 з кв. АДРЕСА_1.

06.11.2006р. від
першої державної виконавчої служби у Суворовському районі м. Одеси надійшло подання
про надання дозволу державним виконавцям на примусове вскриття та вхід в усі
приміщення, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1. перешкоджає виконанню
рішення суду, що стало підставою для звернення до суду з зазначеним поданням.

Ухвалою
Суворовського районного суду м. Одеси від 20
грудня 2006р. подання першої державної виконавчої служби у Суворовському
районі м. Одеси про надання дозволу державним виконавцям на примусове вскриття
та вхід в усі приміщення, розташованих за адресою: АДРЕСА_1- задоволено.

Суд надав дозвіл
державним виконавцям першої державної виконавчої служби у Суворовському районі
м. Одеси на примусове вскриття та вхід в усі приміщення, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від 03
березня 2007 року
апелянту поновлено пропущений процесуальний строк.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду і ухвалити
нову та відмовити в задоволенні подання першої державної виконавчої служби у
Суворовському районі м. Одеси, посилаючись на те, що судом були порушені норми
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам
справи. Справа розглянута у її відсутність.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, яка доповіла колегії суддів
зміст оскаржуваної ухвали, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали суду в межах вимог і доводів апеляційної
скарги, вислухавши пояснення на неї учасників процесу, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Згідно ст. 5 Закону України
„Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом.

Як вбачається з
матеріалів справи у провадженні першої державної виконавчої служби у
Суворовському районі м. Одеси знаходиться виконавчий лист №2-17 виданий
10.08.2005р. Суворовським районним судом м. Одеси   про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1. 15.08.2005р.
відкрито виконавче провадження по справі. Державним виконавцем неодноразово
надавався строк для добровільного виконання рішення суду. Однак рішення суду в
добровільному порядку виконане не було.

Неодноразово
виконавче провадження по заяві ОСОБА_1 вилучалось на перевірку Державною
виконавчою службою Одеської області та Департаментом Державної виконавчої
служби України.

06.11.2006р.
державний виконавець звернувся до суду з поданням про надання дозволу державним
виконавцям на примусове вскриття та вхід в усі приміщення, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, у
зв'язку з тим, що ОСОБА_1. перешкоджає виконанню рішення суду, не виконує його
в добровільному порядку.

Відповідно до
ст.79 цього Закону виконання рішення про виселення боржника проводиться лише у
разі, якщо боржником воно не виконано в установлений державним виконавцем строк, визначений
відповідно до статті 24 цього
Закону.

Згідно ст.24
цього Закону державний виконавець у 3-
денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний
виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти
днів.

В суді
апеляційної інстанції встановлено, що рішення Суворовського районного суду м.
Одеси від 05 листопада
2004 року за
виконавчим листом №2-17,
виданого 10.08.2005р. виконано -
18 січня 2007р., виконавче провадження з примусового виконання виконавчого
листа закінчено.

За таких
обставин, колегія судців дійшла висновку про те, що підстави для скасування
ухвали суду від 20 грудня
2006р. відсутні, оскільки рішення суду від 05 листопада 2004
року вступивши в законну силу виконано у відповідності до вимог Закону.

Доводи
представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про те, що вона не була
повідомлена про слухання справи, спростовуються повідомленням про вручення її
повістки 07.12.2006р. на а.с.383 .
Суд належним чином її сповістив про слухання справи в судове засідання на
20.12.2006р., тому ці доводи на увагу не заслуговують.

За таких
обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без
зміни.

Керуючись
ст.ст.209, 303, 307 ч.2 п.1,
314 ч.1п.4, 315,317,319   ЦПК України, колегія суддів ,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Суворовського
районного суду м. Одеси від 20
грудня 2006р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.