Справа № 2-3160/06
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М  У К
Р АІН И

05 квітня 2007
року        Солом'янський районний суд м.
Києва

у складі:
головуючого судді - Сітайло Л.Г.

при
секретарі -                Арсенюк О.Г.,
Гринь І.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Господарчої асоціації „Проммонтаж" (далі Г А „Проммонтаж")
про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2006 року позивачка звернулася до суду з
позовом до відповідача, в якому просить стягнути суму в розмірі 108 300грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що вона є спадкоємицею майна її
чоловіка, ОСОБА_2, який помер АДРЕСА_29. За житгя її чоловік володів на праві
приватної власності грошовою сумою в частці майна Господарчої асоціації
«Проммонтаж» м. Київ, відповідно до Угоди від 26.09.2000 року. Зазначений факт
також підтверджується довідкою № 2 від 17.01.2006 року про те, що розмір
грошової суми в частці майна Відповідача, що належить Позивачу становить 108300
грн. 07 квітня 2006 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за
законом, посвідчене державним нотаріусом Десятої Київської державної
нотаріальної контори ОСОБА_3 на неодноразові звернення відповідача щодо
отримання належних їй грошових коштів вона отримала відмову. На підставі
вищевикладеного, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі
та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову
заперечував та пояснив, що засновниками в 1990 році Г А
„Проммонтаж" виступили юридичні особи та відокремлені структурні
підрозділи, що входили до складу тресту „Промехмонтаж-2". Угода про
розподіл частки майна, в загальній вартості цілісного майнового комплексу
господарчої асоціації, на яку посилається позивач, як на підставу належності
грошових коштів, в частці майна відповідача, укладена між фізичними
особами-працівниками асоціації 26.09.2000 року. Відповідно до положень Статуту
ГА „Проммонтаж" право на частину майна асоціації мають лише її учасники у
випадках: виходу зі складу учасників асоціації або ліквідації асоціації. В
зв'язку з тим, що угоду про розподіл майна юридичної особи, між посадовими
особами, які не є учасниками такої юридичної особи, є такою, що спрямована на
незаконне заволодіння таким майном. На підставі вищевикладеного в задоволенні
позову просив відмовити.

14 квітня 2006 року вона звернулася із заявою до Відповідача про видачу
грошової суми в частці майна Відповідача у розмірі 108300 грн. Заява була
прийнята та належним чином зареєстрована (вхідний № 1 від 14.04.2006 року).

Керівництво Відповідача проігнорувало моє звернення. Саме тому, я повторно
звернулася до Відповідача із заявою Від 18.05.2006 року, в якій також просила
згідно ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» надати мені
інформацію про діяльність товариства: річний баланс за 2005-2006 роки; про
господарську діяльність за 2005-2006 роки; протоколи загальних зборів (зборів
уповноважених) за 2005-2006 роки.

Друга заява також була проігнорована. Кожна спроба зустрітися з
керівництвом ГА «Проммонтаж» завершувалося безрезультатно: то керівник на
засіданні, то у відрядженні тощо.

В усній розмові з помічником директора, мені повідомили, що ніякої
інформації мені не дадуть, вже не кажучи про виділення мені зазначеної вище
грошової суми.

Вважаю, що такими діями Відповідач порушив мої корпоративні, майнові та
конституційні права, в ч2 ст. 12 Закону України «Про власність», ст. 54, 55
Закону України «Про господарські товариства» та ст. 41 Конституції України.

Частиною 5 ст. 147 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець
набуває право власності на частку у статутному капіталі, що йому належить.

Такими діями Відповідач не дає мені змогу отримати достовірну інформацію
про власну фінансово-господарську діяльність, що не дає мені можливості вийти
зі складу учасників ГА «Проммонтаж» та, відповідно, одержати грошову суму в
частці майна Відповідача.

Відповідно до ч. З ст. 148 Цивільного кодексу України спори, що виникають у
зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, порядок
та розмір визначення частки у статутному капіталі, та строки виплати,
вирішуються судом.

27.04.2004 року між
та нею укладено договір добровільного

медичного страхування № 742022 на період з 01.05.2004 року до 30.04.2005
року на страхову суму в розмірі 79 950 грн. У зв'язку з загостренням
псоріатичного артриту вона звернулася до диспетчерської служби ЗАТ „АСКА"
для організації здачі аналізів крові та консультації у відповідного
спеціаліста. 26.03.2005 року головним ревматологом Головного управління охорони
здоров'я призначено проведення курсового лікування препаратом „Ремикейд" (
6 флаконів на курс лікування - 4 226,86 грн. - вартість 1 флакону). 06.04.2005
року відповідачем відмовлено в оплаті вартості зазначеного препарату. На
підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідача суму в розмірі 25 361,
16 грн. для придбання препарату „Ремикейд".

21 листопада 2005 року в судовому засіданні позивач
уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача суму в розмірі 50
722, 32 грн., оскільки відповідно
до    інструкції    по
застосуванню    препарату    „Ремикейд"    для

одноразового введення їй
необхідно 2 ампули, відповідно для 6 введень -12 ампул.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що
відповідно до правил добровільного медичного страхування 1401 застрахованій
особі необхідно звернутися до медичного закладу в разі загострення хронічного
захворювання. Хвороба позивачки - хронічне прогресуюче захворювання суглобів,
що розвивається на фоні захворювання псоріазом та не має згідно з прийнятою
міжнародною класифікацією періоду загострення та ремісії. В зв'язку з
вищевикладеним, посилання позивачки на те, що активна форма її хвороби виникає
при загостренні є необгрунтованими.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши
письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки не
підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено,
що 27.04.2004 року між ЗАТ'АСКА" та ОСОБА_4, працівником АКБ „ХФБ Україна"
укладено договір добровільного медичного страхування № 742022 терміном з
01.05.2004 року до 30.04.2005 року. Відповідно до ст.16 Закону України"
Про страхування" договір страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі, зазначеній в договорі страхування
страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати
інші умови договору.

Договір
страхування укладається відповідно до Правил страхування.

Статтею 8 цього ж Закону передбачено, що страховий випадок - це подія,
передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми
страхувальнику, застрахованій або іншій особі.

Згідно зі ст.18 вищезазначеного Закону для укладання договору страхування
страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановлену
страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір
страхування.

З п.2. 1 Правил добровільного медичного страхування, затверджених
відповідачем 28.11.1997 року з наступними змінами, об'єктом страхування є
майновий інтерес, пов'язаний зі здоров'ям і працездатністю застрахованої особи.

Відповідно до п.3.1 Правил страхування страховими
випадками, з настанням яких Страховик здійснює страхові виплати є: необхідність
звернення Застрахованого протягом строку дії договору до медичного закладу при
гострому захворюванні, загостренні хронічного захворювання та інш. за
отриманням консультативної, профілактичної допомоги.

Відповідно до листа Головного лікаря Центральної міської
клінічної лікарні від 02.11.2005 року № ЗВ/196 позивач з 01.07.2003 до
06.12.2004 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в Ревматологічному
Центрі з діагнозом: хронічна псоріатична артропатія, високого ступеню
активності.

Згідно з висновком лікаря Головного управління охорони здоров'я С.Х.
Тер-Вартаньяна від 26.03.2005 року, за результатами проведеного обстеження, у
позивачки встановлено діагноз псоріатична артропатія в стадії загострення,
активність 3 стадії.

05 квітня 2005 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про
проведення оплати медикаментів відповідно до медичного висновку у зв'язку з
настанням страхового випадку.

Листом від 06.04.2005 року № 618/1 ЗАТ „АСКА" відмовило у виплаті .
страхового відшкодування, в зв'язку відсутністю страхового випадку.

Відповідно до Міжнародної номенклатури, класифікації, критерій діагностики
та програми лікування ревматичних хвороб, прийнятої Українською асоціацією
лікарів ревматологів в 2003 році псоріатичний артрит - хронічне прогресуюче
системне захворювання суглобів, асоційоване з псоріазом з переважною
локалізацією процесу в тканинах опорно-рухового апарату, яке призводить до
розвитку ерозивного артриту, остеліозу, спонділоатртриту.

В судовому засіданні свідок С.Х.Тер-Вартаньян, лікар Центральної міської
клінічної лікарні №2 пояснив, що позивачка більше 3-х років є пацієнткою
лікарні. Звернення за медичною допомогою пов'язано з хворобою псоріатична
артропатія, яка є хронічним захворюванням. Лікування на протязі 3-х років з
застосуванням гормональних препаратів не мало стійкого результату. В зв'язку з
цим, позивачці рекомендовано препарат „Ремикейд", як більш сучасний та
ефективний. Зазначений препарат є препаратом вибору, який не виліковує, а
зменшує загострення. Зазначений препарат ліцензовано на Україні та показано для
лікування псоріатичної артропатії. Відповідно до Міжнародної класифікації та
лікування ревматичних хвороб, поняття „загострення" відсутнє. У позивачки
хронічна хвороба з високою активністю (2-3 ступінь) даного захворювання, як на
час лікування, так і на час звернення до лікарні. При складанні висновку від
26.03.2005 року, за наслідками лабораторного обстеження, ним вжито термін „
стадія загострення", оскільки мало місце погіршення стану здоров'я
позивачки.

Згідно з п 2.2.12 умов Програми добровільного індивідуального медичного
страхування працівників АКБ
„ХФБ Україна" та їх дітей випадки, пов'язані з лікуванням хронічних
захворювань, які вимагають постійного вживання медикаментів (або іншого лікування),
за виключенням стадії загострення, не є страховим випадком

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість
відмови відповідача від виплати страхової суми, в зв'язку з відсутністю
страхового випадку, оскільки хвороба позивачки є хронічним прогресуючим
системним захворюванням суглобів, яке вимагає постійного вживання медикаментів.

Керуючись Законом України „Про страхування", Правилами добровільного
медичного страхування від 27.11.1997 року, зі змінами та доповненнями, ст. ст. 10, 11, 60, 88,
213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И
Р І Ш И В :

В задоволені
позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва
через Солом'янський районний суд м. Києва протягом двадцяти днів з дня подання

заяви про апеляційне
оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення.