У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

19 вересня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у                    м. Кривому Розі про
стягнення страхових виплат та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Кривому Розі про стягнення страхових виплат та відшкодування
моральної шкоди.

Зазначав, що перебував у трудових
відносинах з ВАТ “Суха Балка” з 20 січня 1981 року.

11 листопада 2003 року при
виконанні трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок на виробництві.

Висновком МСЕК від 1 лютого 2005
року йому встановлено 20% втрати професійної працездатності з 1 лютого 2005
року по 1 лютого 2007 року.

Постановою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Кривому Розі від 19 лютого 2004 року йому
призначена одноразова страхова виплата у розмірі 10 108 грн., а також щомісячні
страхові виплати у розмірі
146 грн. 59 коп., виходячи з його середнього заробітку, що передував
настанню нещасного випадку у розмірі 732 грн. 96 коп.

Посилаючись на те, що розмір
страхових виплат, які йому виплачуються не відповідає вимогам чинного
законодавства та, що втратою професійної працездатності йому завдано моральну
шкоду, просив стягнути з відповідача на його користь щомісячні страхові виплати
у розмірі 350 грн., починаючи з 1 травня 2006 року до настання підстав для
зміни виплат та 70 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу від 26 липня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково: стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Кривому Розі на його користь 14 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди та щомісячні страхові виплати у розмірі 350 грн., починаючи з 1
травня 2006 року до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 березня 2007 року рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 липня
2006 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з                     ВАТ “Суха Балка” з 20
січня 1981 року.

11 листопада 2003 року при виконанні трудових обов'язків з ним стався нещасний
випадок на виробництві.

Висновком МСЕК від 1 лютого 2005
року ОСОБА_1 встановлено 20% втрати
професійної працездатності з 1 лютого 2005 року по 1 лютого 2007 року.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у                       м. Кривому
Розі від 19 лютого 2004 року йому призначена одноразова страхова виплата у
розмірі 10 180 грн., а також щомісячні страхові виплати у сумі 146 грн. 59
коп., виходячи з середнього заробітку, що передував настанню нещасного випадку
- 732 грн. 96 коп.

Відповідно до п. 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від                    27 березня 1992 року N 6
“Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди” розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку
(його частини) у зв'язку з ушкодженням здоров'я, встановлюється виходячи зі
ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачем правильно
визначений розмір щомісячних страхових виплат позивачеві, а суд першої
інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин норми ст. 1197 ЦК
України.

Разом з тим, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди суд апеляційної
інстанції виходив з того, що відсутність даних МСЕК про факт первинного огляду
позивача та визначення ступеню втрати професійної працездатності не дають
підстав для застосування Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” щодо відшкодування
моральної шкоди.

Проте повністю погодитися з такими
висновками апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ВАТ “Суха Балка” з 20 січня 1981 року.

11 листопада 2003 року при
виконанні трудових відносин з ним стався нещасний випадок на виробництві.

Висновком МСЕК від 1 лютого 2005 року
йому встановлено 20% втрати професійної працездатності з 1 лютого 2005 року по
1 лютого 2007 року.

Відповідно до статей 21, 28, 34
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності” на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України покладено обов'язок відшкодувати
моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Судом першої інстанцій встановлено
як факт втрати позивачем 20% професійної працездатності, так і факт спричинення
йому цим моральної шкоди, а тому задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодувати моральну шкоду,
заподіяну здоров'ю за нормами Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”.

Висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають
встановленим обставинам справи та вимогам матеріального закону і скасовано
апеляційним судом помилково.

Виходячи з наведеного, рішення
апеляційного суду підлягає частковому скасуванню на підставі ст. 339 ЦПК
України.

Керуючись статтями 336, 339 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 березня 2007 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди скасувати,
а рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 26 липня 2006 року в цій частині залишити в силі.

У решті рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін