УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2007р.                                                                           м.
Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді                                   Соколовського
В.М.,

суддів:                                                       Матківського
Р.Й., Девляшевського В.А.,

секретаря                                                  Пожар
Р.В.,

з участю:                                                   апелянтів
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та

їхнього
адвокатаОСОБА_3, представника
позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 24 січня
2007 року, -

встановила:

16 серпня 2006 року ВАТ „Прикарпаттяобленерго" в
особі Снятинського РЕМ звернулося
в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про втрату права користування
жилим приміщенням та виселення без надання відповідачам іншого житла.

Рішенням Снятинського районного суду від 24 січня 2007
року даний позов задоволено повністю: визнано відповідачів такими, що втратили
право користування жилим приміщенням, розташованим в АДРЕСА_1 та зобов'язано їх
виселитись з даного житлового приміщення, без надання іншого житла.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
подали в суд апеляційну скаргу, в якій зазначили, що оскаржуване рішення є
незаконним, а тому не може залишатись в силі і підлягає скасуванню. Вимоги
скарги мотивували тим, що виселяючи їх з квартири суд вважав, що займане ними
житло є службове, однак, докази стосовно цього не надані в судовому засіданні й
відсутні в матеріалах справи. Рішенням Заболотівської селищної ради від
24.02.2004 року було встановлено право власності на будинок АДРЕСА_1 за ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" і після цього в 2006 році дві квартири в будинку
АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 були продані ОСОБА_6, який в одній із квартир проживав. На
їхнє, апелянтів, прохання продати їм займану квартиру АДРЕСА_4 відповіді від
ВАТ „Прикарпаттяобленерго" так і не отримали. Вважають, що спірний
будинок, який перебував на балансі організації з 1975 року, після зміни форми
власності, тобто після перетворення державної структури в приватну - ВАТ
„Прикарпаттяобленерго", житловий фонд, який перебував у повному
господарському віданні організації повинен був бути переданий в комунальну
власність відповідних Рад, що передбачено п. 9 ст. 8 Закону України від 19
червня 1992 року №2482-ХП „Про приватизацію державного житлового фонду".
Крім того, вказують апелянти, на час пред'явлення позову в суд ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" було власником спірної квартири і ті підстави, по
яких їм було надано квартиру, вже не діяли і виселенню без надання іншого житла
вони не підлягали. В 2006 році по вказівці майстра

Справа №22-ц-450/2007р.                                           Головуючий
у 1 інстанції Рожик Є.В.

Категорія 32                                                                   Доповідач
Соколовський В.М.

2

Снятинського РЕМу ОСОБА_6
на опорі відрізано електро- та газопостачання до їхньої квартири.

Просили скасувати
рішення суду від 24.01.2007 року і постановити нове, яким в позові ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" в особі його структурного підрозділу Снятинського РЕМ відмовити.

В судовому
засіданні апелянти та їх адвокат ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримали з
вище зазначених мотивів та при цьому доповнили, що, оскільки, правовий статус
спірної квартири та будинку в цілому не визначений і в судовому засіданні з
цього приводу ніяких доказів не представлялося, то рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з направленням даної справи на новий судовий розгляд.

Представник
позивача ОСОБА_4 вимоги скарги не визнав, вважає, що, оскільки, приміщення в
будівлі АДРЕСА_1, в тому числі спірне приміщення, прийняті на баланс у ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" як виробничі, то у суду були всі підстави виселити
відповідачів із цього приміщення після звільнення ОСОБА_1 з роботи в
Снятинському РЕМі за згодою сторін. Рішення суду першої інстанції рахує
законним і обґрунтованим, тому просить в апеляційній скарзі апелянтам
відмовити.

Вислухавши
доповідача, пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних
підстав.

Постановляючи
рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим
приміщенням і їх виселення з даного житлового приміщення без надання іншого
житла, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений
договір найму житла, а розриваючи цей договір шляхом припинення трудових
відносин, ОСОБА_1 передбачав правові наслідки своїх дій, так як надавалось йому
жиле приміщення на час його трудових відносин з позивачем, а також понад шість
місяців він не вносив плату за житло.

Однак, колегія
суддів вважає, що суд передчасно прийшов до такого висновку, не врахувавши всіх
обставин справи та наявних доказів.

Як вбачається із
матеріалів справи, ОСОБА_1 06.07.1995 року був прийнятий на роботу в
Снятинський РЕМ електромонтером.
За його заявою, в зв'язку з тяжкими житловими умовами, по рішенню адміністрації
та цехкому профспілки Снятинського РЕМ від 02.11.1998 року ОСОБА_1 було
виділено приміщення АДРЕСА_1 для проживання з сім'єю в складі 4-ох чоловік на
період робот в РЕМі (а.с. 5-7).

03 вересня 2004
року ОСОБА_1 подав заяву на звільнення з роботи за згодою сторін і 07.09.2004
року його було звільнено наказом №260-п від 03.09.2004 року по п. 1 ст. 36 КЗпП
України (а.с. 9-Ю).

Згідно
відповідних довідок від 22 та 25 січня 1999 року із Снятинського РЕМ, відділу
внутрішніх справ, Заболотівської селищної ради (а.с. 25, 26) сім"я ОСОБА_1
в складі 4-ох чоловік, зокрема: ОСОБА_2 - дружина; ОСОБА_7 - син, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження; ОСОБА_5 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, прописані на
постійно та проживають в АДРЕСА_1 і як в довідках вказано - це відомчий
службовий будинок.

На підставі
довідки №003/2089 від 06.04.2007 року, на балансі ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" з 01.06.1998 року обліковується виробнича будівля
„Районний енергетичний пункт ВДЕМ-2" інвентарний №78501, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

При таких даних, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні
даного спору судом не встановлено та в матеріалах справи відсутні докази
стосовно статусу даного будинку при його спорудженні та здачі в експлуатацію,
тобто до якого фонду будинок належить: до житлового чи нежитлового, якщо
житлового, то державного, громадського чи до службових жилих приміщень, для
чого потрібно було витребувати довідку з реєстру Бюро технічної інвентаризації
та рішення виконкому відповідної Ради. Довідка ж ВАТ
„Прикарпаттяобленерго" про статус будівлі не може слугувати належним доказом
по справі. Окрім того, вирішення даного питання впливає на права та інтереси
відповідачів по справі.

3

Як зазначено в п.
19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2
„Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України" (із наступними змінами), у справах про виселення зі службових
жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до
службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення в будинках державного
і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення
виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ради про включення їх
до числа службових.

Також в судовому засіданні відповідачі пояснили, що разом
з ними проживає та прописаний на постійно в будинку АДРЕСА_1 їх повнолітній син
ОСОБА_7, який навчається у Львівському університеті на денній формі навчання. А
тому суду в такій ситуації, на думку колегії суддів, необхідно було залучити
ОСОБА_7 до участі в справі як відповідача, чого зроблено не було.

Відповідно до ст. 311 ЩІК України таке порушення є
безумовною підставою для скасування рішення суду і передачі справи на новий
розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

Виходячи з вище наведеного, керуючись ст. ст. 307, 311,
313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Снятинського районного суду від 24 січня 2007
року скасувати та направити дану справу на новий розгляд до того ж суду в
іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.