04 червня 2007 року                                                            м.
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
Пшонки М.П.,                       Прокопчука Ю.В.,                Романюка  Я.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до СВАТ “Христинівський завод
комбікормів і круп”, ЗАТ “НВО Хлібосоюз”, Спостережної ради СВАТ
“Христинівський завод комбікормів і круп” про захист честі, гідності, ділової
репутації, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Монастирищенського районного
суду від 23 серпня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від
22 грудня 2006 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2001 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в травні 2001 року до нього
потрапила листівка ЗАТ НВО “Хлібосоюз” за вих. № НОМЕР_1, в якій надруковані неправдиві
відомості щодо його діяльності на посаді голови правління, які на думку
позивача принижують його честь, гідність, ділову репутацію.
Рішенням Монастирищенського районного
суду Черкаської області від 23 серпня 2006 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до СВАТ “Христинівський завод
комбікормів і круп”, ЗАТ “НВО Хлібосоюз”, Спостережної ради СВАТ
“Христинівський завод комбікормів і круп” про захист честі, гідності і ділової
репутації та відшкодування моральної шкоди в сумі 8000 грн., витрат на юридичну
допомогу в сумі 2000 грн., про те, щоб зобов'язати відповідачів спростувати
листівку, листи до правоохоронних органів як такі, що не відповідають
дійсності, порочать його честь, гідність та ділову репутацію, на чергових
зборах акціонерів СВАТ “Христинівський завод комбікормів та круп” та в районній
газеті “Трибуна хлібороба” відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 22 грудня 2006 року заява ОСОБА_1 про поновлення строку
на апеляційне оскарження рішення Монастирищенського районного суду Черкаської
області від 23 серпня 2006 року відхилена.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
Монастирищенського районного суду від 23 серпня 2006 року та ухвали
апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2006 року, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335
ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням  норм
матеріального та  процесуального права,
відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі
доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Монастирищенського
районного суду від 23 серпня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 22 грудня 2006 року, залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.                      Прокопчук
Ю.В.                            Романюк  Я.М.