Справа № 22ц - 229/07                                              Головуючий
у 1 інстанції Івасюта Л.В.
Категорія: 29                                                              Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 р. березня
28                                                                                                           місто
Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого
Шевчук Л.Я.

судців Свистун
О.В., Подолюка В.А.

при секретарі
Матюхіній О.Г.

з участю
позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особи на стороні відповідача без самостійних
вимог - Луцької міської ради про визнання приміщення непридатним для проживання
та його знесення, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3
на рішення Луцького міськрайонного суду від 21 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 вказує на
незаконність рішення суду в частині відмови у позові із-за неповного з'ясування
судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду
обставинам справи. Просить рішення в частині відмови у задоволенні вимог
скасувати і ухвалити нове, задоволивши позов в повному об'ємі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 вказує на
незаконність рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог
із-за порушення норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати в
цій частині рішення суду та ухвалити нове про відмову у позові.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 листопада
2006 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання приміщення непридатним
для проживання та його знесення задовольнено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 розібрати опалювальну піч, розміщену в приміщенні 1-6
позначеному в плані поверхів у квартирі АДРЕСА_1, за власний рахунок.

В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не взято
до уваги висновок будівельно-технічної експертизи №0233 від 15 грудня 2005
року, згідно якого приміщення 1-6 є горище і за будівельно-технічними,
санітарно-технічними та протипожежними нормами не може використовуватись як
житлове.

Спірне приміщення частково розміщене над квартирою №2 і користування ним
приводить до руйнування кімнати 2-3 та неможливо провести ремонт, зокрема
замінити перекриття між першим поверхом будинку та горищем.

Крім того вказує, що рішенням Луцького міськвиконкому №109 від 22 березня
1990 року про погодження переобладнання горища під мансарду вирішувалось
відносно ОСОБА_6, яка в
ІНФОРМАЦІЯ_1 році померла, і не враховано, що будинок належить на праві
власності кільком співвласникам.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 зазначає, що
судом не застосовані вимоги ст.ст.321, 376 ЦК України і позбавлено права власності на належне їй майно.
Вважає, що опалювальну піч (грубку) встановлено згідно розробленого проекту та
газифіковано у 1965 році. Оскільки піч встановлено не самочинно, тому суд
безпідставно зобов'язав розібрати її, чим вийшов за межі позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням
апеляційного суду Волинської області від 23 січня 2005 року визначено ідеальні
частки кожного співвласника будинку АДРЕСА_1. Частка на будинок у ОСОБА_3
збільшена за рахунок приміщення 1-6 - мансарди, яку переобладнано в жиле
приміщення та узаконено рішенням Луцького міськвиконкому від 22.03.1990 року
№109.

Таким чином, спірне приміщення належить на праві
власності відповідачу ОСОБА_3

Однак, опалювальна піч у спірному приміщенні встановлена з порушенням
будівельних норм. А, оскільки позивачі просили знести приміщення мансарди, то і
опалювальну піч, яка розташована в цьому ж приміщенні, також просили знести.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_4, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг
та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності житловий будинок, квартири
АДРЕСА_1, ідеальні частки яких становлять відповідно: 17/40, 8/40, 15/40.
Рішенням апеляційного суду Волинської області від 23 січня 2005 року змінено
розміри ідеальних часток - ОСОБА_3 квартира НОМЕР_1 - з 15/40 до 43/100,
ОСОБА_1 (квартира НОМЕР_2) - з 8/40 до 19/100, ОСОБА_2 (квартира НОМЕР_3)-з
17/40 до 38/100.

Судом першої
інстанції встановлено, що до квартири НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_3,
належать приміщення: кімнати площею 18,5 кв.м., 13,2 кв.м., кухня 8,3 кв.м.,
коридор 4 кв.м., «світлиця» - 20,5 кв.м. Згідно договору купівлі-продажу від 21
червня 1978 року належні продавцю ОСОБА_715/40 частки будинку, в тому числі приміщення
«світлиці» (мансарди) площею 20,5 кв.м. продано покупцю ОСОБА_6 Остання провела
переобладнання «світлиці» (мансарди) в жиле приміщення, яке узаконене рішенням
Луцького міськвиконкому від 22 березня 1990 року №109, внаслідок чого
збільшилась жила площа даної квартири. В послі дуючому власником квартири
НОМЕР_1 стала ОСОБА_3

Отже, суд прийшов до правильного висновку, що спірне приміщення 1-6
(мансардне) належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 та не є самовільно
збудованим, не відноситься до допоміжних приміщень і не знаходиться у спільній
власності.

Відповідно до ст.321 ЦК
України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні.

Однак, згідно ст.319 ЦК
України - усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію.

Із висновку судової будівельно-технічної
експертизи №0233 від 15 грудня 2005 року вбачається, що спірне
приміщення не може використовуватись під житло у зимовий період і не придатне
під постійне житло. Влаштування опалювальної печі в цьому приміщенні не
відповідає державним будівельним нормам В.2.5-20-2001. Існуюче дерев'яне перекриття
не розраховане на додаткові навантаження від влаштування житлового приміщення
та опалювальної печі в горищному просторі. Внаслідок використання спірного
приміщення 1-6 встановлено пошкодження стелі в кімнаті 2-3 квартири НОМЕР_2,
яка належить позивачу ОСОБА_1

Отже, використання спірного жилого приміщення, влаштованої там опалювальної
печі, порушує право власності власника квартири НОМЕР_2, позивача ОСОБА_1

Однак, згідно із рішенням апеляційного суду Волинської області від 23 січня
2005 року ідеальна частка відповідача ОСОБА_3 збільшена внаслідок
переобладнаної мансарди в жиле приміщення.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку, задовольнивши позов частково.

Покликання відповідача ОСОБА_3, що суд вийшов за межі позовних вимог та
порушив її права на власність, не заслуговують на увагу, оскільки спростовані в
судовому засіданні зібраними та дослідженими доказами.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги позивача ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 21 листопада 2006 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.