№2-19 2007
РІШЕННЯ

іменем України

3 травня 2007
року                                                                              м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області

в складі:
головуючого судді:  Шабельнікова
С.К.

при секретарі:  Павліченко Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві
Харківської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства закритого типу "Маяк" про стягнення
заборгованості по заробітній платі та генерального директора акціонерного товариства закритого типу
"Маяк" ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди, третя особа: Харківська державна інспекція охорони праці у газовій та хімічній промисловості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТЗТ
"Маяк" про стягнення заборгованості по заробітній платі та
генерального директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

29
вересня 2006
року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, надавши уточнену позовну заяву, в якій вказав, що перебував у
трудових правовідносинах з АТЗТ "Маяк" з 9
серпня 1999 року. З вересня 1999 року виконував роботу за професією електрозварювальника
ручної зварки. 1 серпня
2004 року
йому присвоєна суміжна професія -
зварювальник на автоматичних та на
напівавтоматичних машинах 4-го розряду. 31 грудня 2004 року в зв'язку з скороченням штату робітників з займаної
посади звільнений на підставі п. 1
ст. 40 КЗпП України. Середня заробітна плата, яку він отримував, складала 1914 грн. 76 коп. В зв'язку з
проведеною перевіркою начальником Харківської
інспекції державного нагляду в газовій та хімічній промисловості Байцур О.Ю., на підставі припису №116 про призупинення
експлуатації об'єкту, наказом генерального
директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2 №А-313 від 28 серпня 2004 року зварювальні роботи на стаціонарних зварювальних
постах цеху №4 з 1 вересня 2004 року -зупинені /п. З наказу/ та згідно п. 5 цього наказу оголошені дні простою з
1 вересня 2004 року. 6 вересня 2004 року наказом №А-331 генерального директора АТЗТ
"Маяк" пункти 3,5 наказу
№А-313 від 28 серпня
2004 року
- скасовані.
Також зазначив, що він здійснював зварювання
котлів в цеху №4 на зварювальному посту, де його місце не було належним чином обладнане світлом, було відсутнє спеціальне
місце для прийому харчування, вмивальник
та інше. Цех виглядав як закрите приміщення, в якому відсутня вентиляція. Про початок простою його було повідомлено наказом
від 28 серпня
2004 року,
який було розміщено на воротах цеху №4 та повідомлено начальником цеху Бабічем М.В. 6
вересня 2004
року він відпрацював робочий день,
а 7 вересня
2006 року,
в зв'язку з тим, що наказу про
закінчення простою не було, вимоги п. 5 наказу Генерального директора АТЗТ "Маяк" №А-313 від 28
серпня 2004
року, як він вважав, виконані не
були і він, не маючи належним чином оформленого дозволу на початок роботи,
відповідно до ст. 7 ЗУ "Про охорону праці" від 16 травня 1995 року, - роботу не розпочав. 8 вересня 2004 року звернувся
з заявою до територіального комітету України з нагляду за охороною праці в Харківській
області.   З   аналогічною
заявою   13   вересня   2004   року  звернувся
до

територіальної державної інспекції праці в Харківській області. Вважав, що
в порушення вимог ст. 51
КЗпП України, на підприємстві мали
місце факти встановлення більшої тривалості
робочого часу /більше 36 годин
на тиждень/, притягнення до понаднормової праці та роботи у вихідні дні здійснювалося з порушенням
ст.ст. 62, 71 КЗпП
України і перебільшувало норми, а оплата у
подвійному розмірі не здійснювалася. З 1 вересня 2004 року він не отримав заробітну плату, а також не отримав
плату за час вимушеного простою.
Вважав, що діями генерального директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2, який є відповідальним за здійснення керівництвом
підприємством, йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась в позбавленні його можливості матеріально
забезпечувати сім'ю, а крім того, він
був позбавлений можливості вести нормальний спосіб життя. Просив стягнути з АТЗТ "Маяк" на його користь
невиплачену заробітну плату за надурочні години при 40-годинному робочому тижні в розмірі 5366
грн. 56 коп., за неотриманні надурочні години при 36-ти
годинному робочому тижні в розмірі 4770 грн. 19 коп. за час роботи в період з 1999 року
по 2004 рік.,
а також за час простою з вересня по грудень 2004 року включно в розмірі 7136
грн. 83 коп., за затримку розрахунку в розмірі 32550
грн. 92 коп. за період з 1 січня 2005 року по вересень 2006 року, а всього 49824 грн. 50 коп. Крім того, просив стягнути з генерального
директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2 20000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Представник відповідачів АТЗТ "Маяк" та
генерального директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по заробітній платі не визнав, вважав його необгрунтованим, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів в
підтвердження висунутих позовних вимог.

Представник відповідача генерального директора АТЗТ
"Маяк" ОСОБА_2 -ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди -
не визнав, вважав його
необгрунтованим, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів в підтвердження висунутих позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на заявлених позовних вимогах та просив стягнути з АТЗТ "Маяк"
на його користь невиплачену заробітну плату за надурочні години при 40-годинному робочому тижні в
розмірі 5366 грн.
56 коп.,
за неотриманні надурочні години при
36-ти годинному робочому тижні в розмірі 4770 грн. 19 коп. за час роботи в період з 1999
року по 2004
рік., а також за час простою з
вересня по грудень 2004
року включно в розмірі 7136
грн. 83 коп., за затримку розрахунку в розмірі 32550 грн. 92 коп. за період з 1 січня 2005 року по вересень 2006 року, а всього 49824 грн. 50 коп. Крім того, просив стягнути з генерального
директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2
20000 грн.
в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Представник третьої особи Харківської державної інспекції
охорони праці у газовій та
хімічній промисловості в судове засідання не з'явився. Від начальника
Харківської державної інспекції охорони праці у
газовій та хімічній промисловості до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю
представника Харківської державної
інспекції охорони праці у газовій та хімічній промисловості, яке було задоволено судом, а також письмові пояснення, з
яких вбачається, що експлуатація зварювальної
дільниці цеху №4 АТЗТ
"Маяк" була зупинена 1 вересня 2004 року на вимогу Харківської
державної інспекції охорони праці у газовій та хімічній промисловості, оскільки на підприємстві виявлені деякі порушення
законодавства в сфері охорони праці,
але під час проведення перевірки не була проведена інструментальна експертиза виробничої зони, що не давало на той
момент безумовних підстав для закриття
об'єкту. Оскільки дострокове припинення виробничого процесу на АТЗТ "Маяк" могло б спричинити негативні
соціальні наслідки для підприємства та його робітників, такі як: зрив виробничої програми, невиконання зобов'язань,
затримка по виплаті заробітної плати робітникам, невиплата обов'язкових
платежів до Державного бюджету, а як
наслідок - банкрутство
підприємства та звільнення працівників, то за таких обставин рішення керівництва АТЗТ "Маяк" про
поновлення роботи цеху №4 6 вересня
2004 року вважає доцільним і обґрунтованим.

Судом встановлено
та підтверджується наявними в справі доказами, що:

ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у мале підприємство
"Маяк" згідно наказу
№51 від
9 серпня
1999 року
на посаду електрозварювальника ручної зварки 4-го розряду і перебував у трудових правовідносинах з
АТЗТ "Маяк" до 31 грудня
2004 року.

31 грудня 2004 року з займаної посади звільнений за п. 1
ст. 40 КЗпП України згідно наказу №А-481 від 31 грудня 2004 року за скороченням штату і відмовою від переводу на іншу роботу, /т. 1 а.с. 204/.

1 серпня 2004 року ОСОБА_1 присвоєна суміжна професія -
зварювальник на автоматичних та на
напівавтоматичних машинах 4-го розряду на підставі наказу №196 від 27 травня 2004 року. /т. 1
а.с. 16/.

Згідно наказу генерального директора АТЗТ
"Маяк" ОСОБА_2 №А-313 від 28 серпня 2004 року зварювальні роботи на стаціонарних
зварювальних постах цеху №4 з 1
вересня 2004
року - зупинені /п. З наказу/ та згідно п. 5
цього наказу оголошені дні простою з 1
вересня 2004 року.

6 вересня 2004 року наказом №А-331 від 6
вересня 2004
року генерального директора АТЗТ "Маяк" п.п. 3,5
наказу №А-313 від 28
серпня 2004
року - скасовані, а робота цеху №4, в якому працював електрозварювальником позивач ОСОБА_1
-поновлена.

Вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з АТЗТ
"Маяк" на його користь невиплаченої заробітної плати за надурочні
години при 40-годинному робочому тижні в розмірі 5366 грн. 56 коп. є необгрунтованими в зв'язку з наступним:

Встановлено, не оспорюється сторонами і їх
представниками, що позивач ОСОБА_1 під час перебування у трудових правовідносинах з АТЗТ
"Маяк" працював електрозварювальником при
40-годинному робочому тижні, а також те, що на підприємстві відсутня профспілкова організація.

Відповідно до ст. 62 ч. 1 КЗпП України, надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад
встановлену тривалість робочого дня /статті 52, 53,61/.

Відповідно до ст. 62 ч. 2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи лише у
виняткових випадках, що визначаються законодавством і
в частині третій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КЗпП України, робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні
допускається тільки з дозволу виборного
органу первинної профспілкової організації (профспілковий представник)
підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що
визначаються законодавством і в частині другій цієї статті.

Позивач ОСОБА_1 ґрунтує свої вимоги на підставі розрахунково-платіжних
відомостей, які не є первинним документом обліку використання робочого часу,
оскільки призначені для визначення
нарахованої заробітної плати, а первинним документом відповідно до наказу Міністерства статистики №253
від 9 жовтня 1995 року "Про затвердження типових форм первинного обліку" є
табель обліку використання робочого часу.

Табелі обліку використання робочого часу за період 1999-2002
роки на АТЗТ «Маяк» були знищені у відповідності до вимог
законодавства, на підставі Наказу Головного
архівного управління при КМУ №41 від 20 липня 1998 року у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується актами про виділення до
знищення документів та протоколами засідань
експертної комісії /т. 2 а.с. 5-13/, отже
на час розгляду справи неможливо достеменно
встановити наявність фактів, пов'язаних з роботою позивача понаднормово протягом 1999-2002 років.

Посилання позивача ОСОБА_1 на листи Міністерства праці є необгрунтованими, оскільки відповідно до п. 1.4
наказу Міністерства юстиції України
від 12 квітня
2005 року
"Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та
скасування рішення про державну

реєстрацію
нормативно-правових актів", у цьому порядку під нормативно-правовим актом слід розуміти офіційний письмовий документ,
прийнятий уповноваженим на це суб'єктом
нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на
регулювання суспільних відносин, що містить
норми права, має не персоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування. Прийняття нормативно-правових актів у
вигляді листів і телеграм не допускається.

З матеріалів наглядового провадження №313-05
прокуратури Зміївського району Харківської області, які були оглянуті судом в
судовому засіданні, були залучені до матеріалів справи копії наказів директора малого підприємства
"Маяк" ОСОБА_2 №109 від
2 жовтня
2001 року,
№А-54 від 20 червня
2002 року,
№А-165 від 13 грудня
2002 року, №А-175 від 28 грудня 2002
року.

З належним чином завіреної копії наказу директора малого
підприємства "Маяк" ОСОБА_2
№109 від
2 жовтня
2001 року
вбачається, що в заявку зі збільшенням сезонного попиту на продукцію підприємства та для збільшення об'ємів
виробництва починаючи з 6
жовтня 2001
року встановлено суботу робочим
днем з наступним наданням відгулів за фактично
відпрацьований час

З належним чином завіреної копії наказу директора малого
підприємства "Маяк" ОСОБА_2
№119 від
23 жовтня
2001 року
вбачається, що з 3 листопада
2001 року
скасовано роботи по суботах.

З належним чином завіреної копії наказу генерального
директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2
№А-54 від 20 червня
2002 року
вбачається, що в зв'язку з сезонним збільшенням
попиту на продукцію підприємства з 1 липня 2002 року оголошено вихідні суботи робочими з наступним
наданням відгулів за фактично відпрацьований час.

З належним чином завіреної копії наказу генерального
директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2
№А-175 від 28 грудня
2002 року
вбачається, що 2, 3, 4 січня
2003 року
працівникам підприємства надано
відгули за роботу в робочі суботи 2002 року.

З належним чином завіреної копії наказу генерального
директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2
№А-165 від 13 грудня
2002 року
вбачається, що робітникам, які працювали по суботах 28,29, 30, 31 грудня 2002 року
та 6 січня
2003 року
надано відгули.

Таким чином, з вищезазначених наказів вбачається, що на
підприємстві робочим днем у відповідний період визначалась субота, однак з
наступним наданням відгулів за фактично
відпрацьований час. Однак з вищезазначених наказів не вбачається, що позивач ОСОБА_1
виконував роботу по суботах, а крім
того, ним не надано доказів щодо фактично
виконання цієї роботи, оскільки табелі обліку робочого часу, в яких повинно
фіксуватися відпрацювання по суботах, за цей період знищені. Ніяких інших
доказів на підтвердження цих обставин позивачем не надано.

Позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати при
40-годинному робочому тижні за робочий час, відпрацьований понаднормово за
термін з 1 січня
2003 року
по 31 грудня
2004 року
не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_1,
наданих в судовому засіданні, він вважає, що адміністрація АТЗТ
"Маяк" розрахувалась в повному обсязі по
заробітній платі взагалі за ці роки за роботу у вихідні дні, а оплата проведена в подвійному розмірі, в зв'язку з
чим він не має претензій до адміністрації.
Цю обставину представники відповідачів також не оспорювали.

Вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення невиплаченої
заробітної плати за надурочні години перепрацьовані позивачем, який вважає, що
повинен був працювати з урахуванням шкідливих умов праці 36
годин на тиждень, за період 1999-2004
роки в сумі 4770 грн. 19
коп. є необгрунтованими, оскільки:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 51 КЗпП України, скорочена тривалість робочого часу
встановлюється для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці,
- не
більш як 36 годин на тиждень.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КЗпП України, перелік виробництв, цехів, професій
і посад з шкідливими умовами праці,
робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого часу, затверджується в порядку, встановленому
законодавством».

Відповідно до Постанови КМУ від 21 лютого 2001 року за №163
«Про затвердження
Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість
робочого тижня» розділу 36 «Газо-електрозварювальні роботи» право на скорочену
тривалість робочого тижня (36 годин) мають: «Електрозварник
на автоматичних машинах, електрозварник на напівавтоматичних
машинах, електрозварник ручного зварювання, електрогазозварник, зайняті на: роботах у закритих місткостях
/котлах, резервуарах, баках, відсіках, трюмах/; роботах з високо марганцевистими сталями та титаном; постійній роботі
зварюванням освинцьованих деталей».

З належним чином завіреної копії листа Міністерства праці
та соціальної політики України №010-132
від 27 квітня 2005 року за підписом Головного державного експерта умов праці С.Рябоконь, вбачається, що державна
експертиза умов праці України розглянула
звернення адміністрації АТЗТ "Маяк", внаслідок чого повідомляє, що скорочена тривалість робочого тижня встановлюється
відповідно до Переліку виробництв, цехів,
професій, посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 лютого
2001 року
№163. Розділом
"Газо-, електрозварювальні роботи" передбачені електрозварники на напівавтоматичних машинах,
зайняті на: роботах у закритих
місткостях /котлах, резервуарах, баках, відсіках, трюмах/; роботах з високо марганцевими сталями та титаном; постійній роботі
зі зварюванням освинцьованих деталей, /т. 1 а.с. 209/.

В судовому засіданні позивач не оспорював, що він не
виконував роботи з високо марганцевистими
сталями та титаном та взагалі не працював зварюючи освинцьовані деталі.

Посилання позивача на той факт, що він виконував свої
трудові обов'язки в закритому приміщенні та в закритій місткості -
котлі -
є необгрунтованим, оскільки будівля цеху не може бути визнана "закритою
місткістю", а також апарати опалювальні, тобто їх моделі АОГВ 100Е та АОТГ-50, які за своїми
розмірами є найбільшими з тих, що зварював
на підприємстві позивач ОСОБА_1, фактично
не дозволяють визнати їх закритими
місткостями, так як по висоті вони досягають не більш 1
м. 30 см., по глибині -73
см., ширині -
64 см. /т. 2 а.с. 241-242/. Зазначені
габаритні розміри визначені в рекламних
буклетах до апаратів опалювальних АОГВ 100Е та АОТГ-50, що не оспорюються позивачем. Враховуючи ці розміри
апаратів опалювальних у зібраному стані,
суд ставиться критично до пояснень позивача щодо факту його знаходження при їх виготовленні та збиранні як в закритій місткості,
оскільки позивач не заперечував, а представники
відповідачів в своїх поясненнях в судовому засіданні наполягали, що при
зварюванні апаратів, його робота полягала у зварюванні окремих складових частин
цього апарату, а не зварюванні самої
місткості. Окрім того, апарат опалювальний АОТГ-50 має в своєму корпусі 2 отвори, на які встановлюються дверцята лише після
зборки апарату при його випробуванні, що не
оспорюється позивачем ОСОБА_1 та представником відповідачів ОСОБА_3.

Як вбачається з пояснень представників відповідачів, які
вони дали в судовому засіданні,
роботи, які дають право на скорочену тривалість робочого тижня для електрозварників на автоматичних та
напівавтоматичних машинах на АТЗТ «Маяк» не виконувались і не виконуються, що підтверджується
Технічними умовами ТУ від
10 березня
1994 року
/т.1 а.с. 170/ та
повідомленням №5 до
них від 2001 року
/т.1 а.с.212-216/, в яких зазначено, що
на підприємстві вироблялися апарати опалювальні, а не котли, як стверджує позивач. Крім того, зазначили, що
сертифікат відповідності №012088 від
31 липня
2002 року
/т.1 а.с. 171-172/, також це підтверджує, оскільки він виданий АТЗТ "Маяк" на апарати опалювальні АОГВ-100,
а не на котли. Крім того, позивач
виконував

зварювальні
роботи не кінцевого продукту, а лише його складової -
топки і при цьому не знаходився в закритій місткості.

Також суд оцінює критично пояснення позивача ОСОБА_1, з
урахуванням його фізіологічних розмірів тіла,
конструктивних особливостей зварюваних ним апаратів опалювальних, наявності спецодягу та спеціального
зварювального обладнання, яке застосовувалось при цьому, про можливість його
знаходження в момент зварювання в закритій
місткості, а саме в апараті опалювальному, через вищезазначені обставини та фактичні розміри самих апаратів.

Вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з АТЗТ
"Маяк" на його користь заробітної
плати за час простою з вересня по грудень 2004 року включно в розмірі 7136
грн. 83 коп. - є необгрунтованими, в зв'язку з наступним:

З належним чином завіреної копії акту перевірки
Державного департаменту нагляду
за додержанням законодавства про працю /Держнаглядпраці/ територіальної державної інспекції праці у Харківській області №1629
від 7 липня 2005 року за підписом начальника відділу, державним інспектором праці Миненко
Г.А., яка проводилась за вимогою
прокуратури Зміївського району Харківської області за зверненням ОСОБА_5, вбачається, що оплата часу за період простою проведена
АТЗТ „Маяк" у відповідності
до ст.113 КЗпП
України в повному обсязі, /т. 2 а.с. 206-207/

Підставою для оплати простою був наказ №А-313 від 28
серпня 2004
року /т. 1
а.с. 5/, відповідний запис у табелі обліку
використання робочого часу за вересень 2004 року /т. 1 а.с. 184/, який зроблений на підставі листків обліку простоїв
за формою П-16 /т.1 а.с.193-195/. Згідно цих документів проведено оплату за період
знаходження позивача у простої, що
підтверджується розрахунково-платіжною відомістю за вересень 2004
року, /т.1 а.с. 184/, платіжною відомістю за вересень 2004
року /т. 1
а.с. 189/. Порядок обліку простою було проведено у відповідності з наказом
Міністерства статистики України "Про порядок затвердження типових форм первинного обліку"
№253 від
9 жовтня
1995 року.

Посилання позивача на той факт, що він вважає наказ №331
від 6 вересня 2004 року адміністрації АТЗТ "Маяк" про
припинення простою незаконним є необгрунтованим, оскільки, як вбачається з його пояснень, він не звертався
до суду з приводу його оскарження, 6
вересня 20004
року відпрацював робочу зміну в
цеху №4 /т.
1 а.с. 184/, а
7 вересня
2004 року
позивач взагалі не з'явився на роботу, що підтверджується табелем обліку використання робочого часу за вересень 2004
року /т.1 а.с.
184/. Окрім того, як вбачається з
письмових пояснень начальника Харківської державної інспекції охорони праці у
газовій та хімічній промисловості Байцур О.Ю., яка притягнута до участі в
справі в якості третьої особи на боці
позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, експлуатація зварювальної дільниці цеху №4
АТЗТ "Маяк" була зупинена
1 вересня
2004 року
на вимогу Харківської державної інспекції охорони праці у газовій та хімічній промисловості, через те, що на
підприємстві виявлені деякі порушення законодавства в сфері охорони праці, але під час проведення перевірки не
була проведена інструментальна експертиза виробничої зони, що не давало на той
момент безумовних підстав для
закриття об'єкту. Оскільки дострокове припинення виробничого процесу на АТЗТ "Маяк" могло б спричинити негативні
соціальні наслідки для підприємства та його робітників, такі як: зрив виробничої програми,
невиконання зобов'язань, затримка по виплаті заробітної плати робітникам, невиплата обов'язкових платежів до
Державного бюджету, а як наслідок - банкрутство підприємства та звільнення
працівників, то за таких обставин рішення керівництва АТЗТ "Маяк" про
поновлення цеху №4 від
6 вересня
2004 року є доцільним і
обґрунтованим.

Твердження позивача про те, що він повинен бути
ознайомлений з наказом про початок
роботи особисто є безпідставними, оскільки наказом Міністерства статистики №253
від 9 жовтня 1995 року передбачено ознайомлення робітників
підприємства особисто та під розпис лише з
наказами по прийому, звільненню, переводу та відпусткою.

Посилання позивача ОСОБА_1 на той факт, що він не
розпочав роботу 7 вересня
2004 року,
оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про охорону праці" від

16 травня
1995 року
він мав право відмовитися від виконання роботи - є необгрунтованим, оскільки він, не ставлячи до відома ні керівництво цеху,
ні адміністрацію підприємства, порушуючи
Правила внутрішнього трудового розпорядку працівників АТЗТ Маяк",
затверджених наказом №326 від
2 вересня
2004 року,
залишив своє місце роботи, про що свідчать
службові та докладні записки інспектора з кадрів, начальника цеху, а інших доказів в обґрунтування своїх доводів позивачем не надано.

Окрім того, вище згаданою статтею Закону України
"Про охорону праці", на яку посилається позивач, передбачається "підтвердження факту наявності
шкідливої ситуації спеціалістом
з охорони праці і уповноваженим трудового колективу, а уразі виникнення конфлікту - відповідним органом державного нагляду за охороною
праці з участю представника профспілки".
Оскільки позивач не був спеціалістом з охорони праці та не мав станом на 7 вересня 2004 року підтвердження спеціалістами державного
нагляду за охороною праці фактів шкідливої
ситуації, він не мав права ухилятись від своїх службових обов'язків. Тим більше, що за період простою з 1
вересня 2004
року по 6
вересня 2004
року були виконані всі необхідні
роботи згідно припису інспектора державного
нагляду за охороною праці, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6

Як вбачається з пояснень представників відповідачів, які
вони дали в судовому засіданні,
позивачу було направлено лист з проханням прибути на підприємство та надати свої пояснення з приводу своєї відсутності /т.1 а.с.
198/, але ОСОБА_1 від пояснень відмовився, що підтверджується актом відмови від пояснень
від 28 вересня
2004 року
/т. 1 а.с. 199/. У
зв'язку з відсутністю позивача ОСОБА_1 на території підприємства, відсутністю
його пояснень з цього приводу, бухгалтерія підприємства не мала підстав проводити нарахування заробітної плати або плати
за період простою, оскільки в табелях обліку робочого часу ставилися пропуски
за невідомих обставин, тобто прогули /т. 1 а.с. 184/.

Крім того, з належним чином завіреної копії акту
перевірки Державного департаменту
нагляду за додержанням законодавства про працю /Держнаглядпраці/ територіальної державної інспекції праці у
Харківській області №1629 від
7 липня
2005 року
за підписом начальника відділу, державним інспектором праці Миненко Г.А., яка проводилась за вимогою прокуратури Зміївського
району Харківської області за зверненням
колишнього працівника АТЗТ "Маяк" ОСОБА_5, який
працював в цеху №4 разом
з позивачем, вбачається, що оплата часу за період простою проведена АТЗТ „Маяк" у відповідності до ст.113 КЗпП України
в повному обсязі і порушень трудового законодавства України стосовно позивача - не виявлено. /т. 2
а.с. 206-207/

Виходячи з наведеного вимоги позивача в цій частині
необгрунтовані та не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з АТЗТ
"Маяк" на його користь 32550 грн. 92 коп. за період з 1 січня 2005 року по травень 2006 року за затримку розрахунку є необгрунтованими, оскільки як вбачається з
розрахунково-платіжної відомості за
вересень 2004 року
/т. 1 а.с. 184/, платіжної
відомості про перерахування заробітної плати на рахунок банківської картки
позивача за вересень 2004 року
/т. 1 а.с.
191/, розрахунково-платіжної
відомості за грудень 2004 року
/т. 1 а.с. 192/, платіжної
відомості про перерахування
заробітної плати на рахунок банківської картки позивача за грудень 2004 року /т. 1 а.с. 191/, платіжного доручення №1173 від 30 грудня 2004 року /т. 1 а.с. 205/, довідкою про кінцевий розрахунок /т.1 а.с 62/.
АТЗТ «Маяк» було вчасно здійснено розрахунок з позивачем у повній
відповідності до ст. 116 КЗпП
України.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, розмір відшкодування робітнику за
затримку в розрахунку, у випадку, якщо спір вирішено на користь працівника,
встановлює орган, який виносить рішення по суті
спору.

Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення вимог
позивача в частині нарахування та
виплати заробітної плати за час простою, то не підлягають задоволенню позовні
вимоги стосовно стягнення з відповідача АТЗТ "Маяк" на підставі ст. 117
КЗпП України визначених позивачем сум за затримку розрахунку.

Вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з генерального
директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 20000
грн. є необгрунтованими, оскільки під час скорочення, яке проходило на підприємстві
у 2004 році,
відповідно до ч. З ст. 492 КЗпП України робітникам, у тому числі і позивачеві, при звільнені
пропонувалося декілька спеціальностей, завдяки
яким він міг би забезпечувати себе та свою сім'ю /т.1 а.с. 201,
202/. Позивач відмовився від
запропонованих вакантних посад, що підтверджується його заявою /т. 1 а.с. 203/, тим самим за власною ініціативою залишив себе та
свою сім'ю без стабільного заробітку. Крім
того, підприємство повністю дотрималося своїх зобов'язань, виплативши позивачеві вихідну допомогу, що
підтверджується наказом №А-481 від 31 грудня 2004 року /т. 1 а.с. 204/, розрахунково-платіжною відомістю за грудень 2004
року /т.1 а.с.
192/, платіжною відомістю за грудень 2004
року /т. 1
а.с. 191/, платіжним дорученням №1173
від 30 грудня 2004 року /т.1 а.с. 205/. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 не перебував у правовідносинах з
генеральним директором АТЗТ "Маяк" Муштай І.С, в зв'язку з чим він, як посадова особа, не може нести
відповідальність за дії, які він вчиняє від імені підприємства, а крім того, відсутні правові
підстави взагалі, оскільки в судовому засіданні не встановлено вини директора у
спричиненні позивачеві моральної шкоди.

У відповідності зі ст. 1172 ЦК України, посадова особа юридичної особи не може
бути відповідачем стосовно стягнення моральної шкоди.

Крім того, оскільки вимога позивача ОСОБА_1 щодо
стягнення з відповідача генерального
директора АТЗТ "Маяк" ОСОБА_2 моральної шкоди виходить з вищезгаданих позовних вимог, які позивачем не
доведені в судовому засіданні шляхом надання доказів для підтвердження своїх доводів, в зв'язку з чим зазначена
вимога позивача є необгрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими, оскільки наведені
ним в позовній заяві доводи не знайшли свого підтвердження в ході проведення
судового розгляду, а крім того, ним не надано доказів в підтвердження висунутих
позовних вимог, в зв'язку з чим ОСОБА_1 в позові до акціонерного товариства закритого типу "Маяк"
про стягнення заборгованості по заробітній
платі та генерального директора акціонерного товариства закритого типу "Маяк" ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди, третя особа: Харківська державна інспекція охорони праці у газовій та хімічній промисловості
належить відмовити.

Керуючись: ст.ст. 51, 62, 71, 106, 107,
113, 116, 117, 237і Кодексу законів про працю України; ст. 1172 ЦК України, п. 1.4 наказу Міністерства юстиції України від 12
квітня 2005
року "Про вдосконалення
порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування
рішення про державну реєстрацію нормативно-правових
актів", розділом 36 «Переліку
виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість
робочого тижня», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21
лютого 2001
року за №163; ст.
ст. 10,11,60,61,169,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до акціонерного товариства закритого типу "Маяк" про стягнення
заборгованості по заробітній платі - відмовити.

ОСОБА_1 в позові до генерального директора акціонерного товариства закритого типу
"Маяк" ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження
та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.