Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м. Селидове Донецької області
(далі - Відділення) про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Селидове
Донецької області на рішення Селидівського міського суду від 16 листопада 2006
року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 січня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У вересні 2006 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із
позовом до Відділення про відшкодування моральної шкоди на підставі статей 1,
5, 6, 13, 21, 28, ч. 3 ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі - Закону № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року). Позивачка зазначала, що перебувала в трудових відносинах
із  ЗАТ “Виробниче об'єднання “Конті” з 8
листопада 2005 року  до 24 травня 2006
року.     15 листопада 2005 року з нею
під час перевезення робітників з місця роботи з                м. Донецька до місця мешкання в
м. Гірник трапився нещасний випадок, а саме під час руху автобуса сталася
пожежа, унаслідок якої вона отримала гостре отруєння чадним газом та продуктами
горіння, токсико - гіпоксічну енцефалопатію з двостороннім рефлекторною
пірамідною недостатністю, вестібулопатію, паркінсонічний синдром.

Висновком МСЕК від 23 лютого 2006 року позивачці встановлено 25% втрати
професійної працездатності.

Посилаючись на те, що виробнича травма та її наслідки спричиняють фізичні
та моральні страждання, призвела до серйозних порушень здоров'я зі стійким
розладом функцій організму, до обмеження життєдіяльності, до втрати роботи та
до неможливості продовження активного особистого життя, ОСОБА_1  просила про задоволення її позову.

Рішенням Селидівського міського
суду від 16 листопада 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 16 січня 2007 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення на користь ОСОБА_1
9 000 (дев'ять тисяч ) грн. на відшкодування моральної шкоди та 250 грн.
у рахунок витрат на правову допомогу. Стягнуто з Відділення судові витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 4 грн.

У поданій касаційній скарзі
Відділення просить скасувати судові рішення, постановити нове рішення про
відмову позивачці в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, а судові рішення - скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в позові з таких підстав.

Судами встановлено, що позивачка працювала на ЗАТ “Виробниче об'єднання
“Конті” з 8 листопада 2005 року  до 24
травня 2006 року.

15 листопада 2005 року з позивачкою під час перевезення робітників з місця
роботи (м. Донецьк) до місця мешкання (м. Гірник) трапився нещасний випадок,
унаслідок якого було пошкоджене її здоров'я.

14 грудня 2005 року було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на
виробництві.

Згідно з висновком медично-експертної комісії від 27 грудня 2005 року їй було
встановлено діагноз: гостре отруєння чадним газом та продуктами горіння тощо.

За висновком МСЕК від 23 лютого 2006 року позивачці встановлено 25% втрати
професійної працездатності.

Задовольняючи позов ОСОБА_1  про
відшкодування моральної шкоди на підставі частини 1 статті 21, частини 3 статті
28 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року, суди виходили з факту спричинення їй моральної
шкоди ушкодженням здоров'я, отриманим при виконанні нею трудових обов'язків, та
обов'язку відповідача відшкодувати цю шкоду.

Норми статей 1, 21, 28, 34 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачають, що обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди працівникові при стійкій втраті працездатності у
разі нещасного випадку покладено на Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Разом з тим відповідно до частини 27 статті 77 розділу VI “Особливі
положення” Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” з метою
приведення окремих норм законів відповідно до цього Закону на 2006 рік зупинено
дію абзацу четвертого статті 1 (у частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей), підпункту “е” пункту 1 частини першої статті
21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону  № 1105-ХІV від
23 вересня 1999 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної
внаслідок нещасного випадку на виробництві, суд не врахував, що право
потерпілої на відшкодування моральної шкоди згідно з  висновком МСЕК від                 23 лютого 2006 року виникло в
період дії статті 77 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”
про зупинення дії положень Закону  № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року, якими передбачено право потерпілої на відшкодування
моральної шкоди.

За таких умов у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав
для задоволення позовних вимог, а в апеляційного суду - залишати таке рішення
без змін.

Ураховуючи, що судами обставини справи встановлені повно та правильно,
однак неправильно застосовано норми матеріального права, судові рішення
відповідно до статті 341 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м. Селидове Донецької області
задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду від
16 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16
січня 2007 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Селидове
Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В.Патрюк

Судді:

А.В.Костенко

Н.П.Лященко

Ю.В.Прокопчук

М.П.Пшонка