Справа №2-1633/2007
ДЕСНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІГОВА
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2007 року                                                                                                      м.
Чернігів

Деснянський
районний суд міста Чернігова у складі: головуючого - судді Коверзнева
В.О., при секретарі - Бабич В.Д.,

з
участю: позивача, представника Головного управління юстиції у Чернігівській
області - адвоката
ОСОБА_2, представника Головного управління Державного казначейства України у
Чернігівській області -
Кутузова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Чернігівській області, Головного
управління Державного казначейства України у Чернігівській області, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними, стягнення заборгованості та
відшкодування завданої шкоди,

встановив:

2001
року позивач звернувся до суду з позовом до
Чернігівського обласного управління юстиції, ОСОБА_3., ОСОБА_4., про стягнення
заборгованості за невидані бланки нотаріальних документів в розмірі 924 грн з
урахуванням 3% річних
та інфляційних на час ухвалення рішення; 33223
грн 80 коп. у відшкодування
матеріальної шкоди у вигляді втраченого заробітку за період з 16.12.1998 року по 07.04.1999 року; 250000 грн у
відшкодування моральної шкоди та судових витрат (т.1, а.с. 2-7).

2002
року позивач доповнив позовні вимоги. Він просив залучити
до участі в справі в якості співвідповідача Головне управління Державного
казначейства України в Чернігівській області та стягнути з нього завдану
матеріальну і моральну шкоду та понесені судові витрати. Заборгованість за
невидані бланки нотаріальних документів просив стягнути з Чернігівського
обласного управління юстиції. Також наполягав на спростуванні недостовірної
інформації, викладеної в листі управління юстиції від 13.04.1999 року, стосовно
порушень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій (т.1, а.с. 36-37).

13.09.2002
року позивач подав додатковий позов про визнання неправомірними дій
Чернігівського обласного управління юстиції по не доведенню до його відома
наказу від 04.01.1999 року № 1/1, який просив
скасувати (т.1, а.с. 80,
81).

У
березні 2006 року
позивач подав узагальнену позовну заяву в якій крім

раніше
заявлених вимог додатково просив:

1)  Визнати  неправомірними  дії Чернігівського  обласного управління

2

юстиції по
невидачі бланків нотаріальних документів в період з 16.12.1998 року по 07.04.1999 року;

2) Стягнути
з ОСОБА_3. та ОСОБА_4., які винні у незаконній невидачі бланків нотаріальних
документів, суму їхнього середньомісячного заробітку за 1998 рік, на яку буде
зменшено розмір матеріальної відповідальності Головного управління Державного
казначейства України у Чернігівській області (т.1, а.с. 243-246).

Ухвалою суду від 21.04.2006
року позовні вимоги щодо спростування недостовірної інформації, викладеної
у листі управління юстиції року виділено в окреме провадження (т.1, а.с. 276, 277).

У зв'язку з ліквідацією Чернігівського обласного управління юстиції
протокольною ухвалою суду від 22.03.2007
року залучено до участі у справі в якості відповідача його правонаступника - Головне
управління юстиції у Чернігівській області (далі по тексту - Відповідач 1).

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і наполягав на
задоволенні.

Представник Відповідач 1 позов не визнав. Вважає, оскаржувані позивачем дії по
невидачі бланків нотаріальних документів і наказ правомірними, та стверджує, що
наказ був доведений до відома позивача своєчасно і належним чином, у зв'язку з
чим просив у задоволенні позову відмовити.

Представник Головного управління Державного казначейства України у
Чернігівській області (далі по тексту -
Відповідач 2) вважає
казначейство неналежним відповідачем, що на його думку є підставою для відмови
в задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4. не з'явилися, при цьому надіслали
заперечення, в яких просили розглянути справу за їх відсутності та відмовити у
задоволенні позову, через його безпідставність (а.с. 29).

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач є приватним нотаріусом Чернігівського міського
нотаріального округу. Відповідно до плану роботи на II півріччя
1998 року, у
грудні 1998 року
Відповідач 1 провів
комплексну перевірку його діяльності. Результати перевірки обговорені на
колегії, яка відбулася 28.12.1998
року у присутності позивача. За результатами обговорення, колегія
постановила призупинити діяльність позивача до усунення виявлених недоліків. На
виконання постанови колегії, 04.01.1998
року Відповідач 1 видав
наказ № 1/1 про
призупинення нотаріальної діяльності позивача до 05.03.1999 року (далі по тексту - Наказ, т.1, а.с. 87,
90, 91). Копія наказу була направлена йому поштою 05.01.1999 року, що
підтверджується витягом з журналу реєстрації вихідної кореспонденції (т. 1, а.с. 89 зв.).

За викладених обставин, своєчасне і належне доведення змісту Наказу до
відома позивача є доказаним. При цьому, посилання позивача про наявність
свідків, які можуть підтвердити, що 04.01.1999 в їхню присутність відповідачка
ОСОБА_4. давала розпорядження про видачу 4 нотаріальних бланків, і при

3

факт
направлення Наказу, а
тому при вирішенні спору
не приймаються до уваги.

Приймаючи рішення про призупинення нотаріальної
діяльності позивача, Відповідач  1
діяв відповідно до наказу Міністерства юстиції України
від

04.01.1998     року № 2/5, який надавав йому право в разі виявлення недоліків

призупиняти нотаріальну діяльність позивача до трьох місяців.

Підставою визнання недійсним і скасування Наказу позивач зазначає його
фактичну фальсифікацію та не доведення його до відмова. Проте, зазначені
обставини не знайшли підтвердження у судовому засіданні, а тому суд не
знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

15.12.1998 року
позивач перерахував Відповідачу грошові кошти в сумі 924 грн за бланки
нотаріальних документів, які до цього часу не отримав. З пояснень представника
Відповідача 1 убачається,
що бланки не були видані у зв'язку з призупиненням нотаріальної діяльності
позивача. З 07.04.1999 року
бланки нотаріальних документів видаються Державним підприємством
"Укрінформюст", а з вимогою про повернення їхньої вартості позивач не
звертався.

Вказані доводи суперечать діючим на той час актам Міністерства юстиції
України з питань обліку, зберігання та витрачання бланків нотаріальних
документів, які пов'язували видачу бланків лише фактом оплати їхньої вартості.
Призупинення нотаріальної діяльності позивача не давало Відповідачу 1 законних підстав
для відмови у видачі бланків нотаріальних документів. Крім того, в період з 16.12.1998 року до 04.01.1999 року та з 06.03.1999 року по

06.04.1999    року позивач не мав перешкод для
виконання нотаріальних функцій.

Зазначене дає суду підстави визнати неправомірними дії Відповідача 1 по

невидачі
позивачу бланків нотаріальних документів в період з 16.12.1998 року по 06.04.1999 року та стягнути
з нього заборгованість в розмірі 924
грн.

Вимога про стягнення 3% річних та інфляційних на день ухвалення рішення не
підлягає задоволенню, оскільки в силу ст. 625
ЦК України обов'язок по їх сплаті виникає лише в разі порушення грошового
зобов'язання і на спірні правовідносини дана норма закону не поширюється.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України шкода, завдана
працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків
відшкодовується особою з якою працівник перебуває у трудових відносинах.

Таким чином, вимога про стягнення середньомісячного заробітку з ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. є такою, що суперечить діючому законодавству, а тому не підлягає
задоволенню.

Враховуючи те, що в період з 05
січня по 05 березня 1999 року нотаріальна
діяльність позивача була призупинена Наказом, правомірність якого перевірена
судом, зменшення в цей період розміру його доходів шкодою не вважається і не
відшкодовується.

Зменшення доходів позивача в період з 16.12.1998
року по 04.01.1999 року та
з 06.03.1999 року по 06.04.1999 року через
відсутність бланків нотаріальних документів по справі не доведено. Крім того,
відповідно до ст. 1173
ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією

4

чи
бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень,
відшкодовується державою. Згідно ст.ст. 48, 112, 123 БК України органи
Державного казначейства України здійснюють лише розрахунково-касове
обслуговування розпорядників бюджетних коштів, облік надходжень та витрат
Державного бюджету України і не несуть відповідальність за зобов'язаннями
держави. У зв'язку з чим, вимога про відшкодування Відповідачем 2 матеріальної і
моральної шкоди та судових витрат заявлена до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,
79, 88, 208, 209, 212 - 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 11,16, 625, 1172, 1173 ЦК України,
ст.ст. 48, 112, 123 БК
України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково. Визнати неправомірними дії Головного
управління юстиції у Чернігівській області по невидачі ОСОБА_1 бланків
нотаріальних документів в період з 16.12.1998
року по 06.04.1999 року

Стягнути з Головного управління юстиції у Чернігівській області на користь
ОСОБА_1 заборгованість за невидані бланки нотаріальних документів в розмірі 924 грн та 51 грн у
відшкодування судового збору, а всього 975
грн.

У задоволенні
решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської
області. Заява про апеляційне оскарження рішення подається протягом 10 днів з дня його
проголошення, а апеляційна скарга -
протягом 20 днів
після подання заяви. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження рішення, якщо вона подається в строк,
встановлений для подання заяви.