Справа №2-48/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

02 березня 2007
року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

про секретарі -                               Бермес Н.О.,
Івасівки А.П.,

з участю адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Оксана", третьої особи - Львівської
залізниці про усунення перешкод в облаштуванні проїзду,

встановив:

ОСОБА_4,
в інтересах ОСОБА_5, та ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до відповідача -
ОСББ "Оксана" та третьої особи - Львівської залізниці про усунення
перешкод в облаштуванні заїзду. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, а квартира
АДРЕСА_2: - ОСОБА_6 Обидва вищевказані будинку АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 входять до
ОСББ "Оксана". Земельні ділянки біля цих будинків згідно Державного
Акту на право постійного користування землею НОМЕР_1 від 1998 року надані
Самбірській дистанції колії, яка сплачує податок за вищевказані колії.

Будинок №21
знаходиться позаду будинку №19, і, якщо до будинку №21 можна пройти по
залізничній колії, то заїхати на подвір'я даного будинку з вул. Раневецької
неможливо. Щоб потрапити до свого будинку, вони змушені перетинати колію, що
порушує безпеку руху поїздів та правила безпеки при поводженні на колії. Така
ситуація виникла в зв'язку з тим, що відповідач на земельній ділянці, яка
знаходиться в користуванні Львівської залізниці, провів самовільне будівництво
та встановив огорожу.

Раніше через цю
земельну ділянку існував проїзд до будинку №21, яким вони постійно
користувались, але самочинні дії відповідача призвели до того, що зараз вони не
мають нормального проходу і заїзду до своїх будинків.

Вони
неодноразово зверталась до керівництва Львівської залізниці і до виконкому
Дрогобицької міської Ради з заявами про припинення самочинних дій відповідача
та облаштування заїзду до їхніх будинків. В результаті неодноразових виходів на
місце працівників Львівської залізниці і виконкому Дрогобицької міської Ради
були підтверджені самочинні дії відповідача, зокрема, самочинне будівництво і
встановлення огорожі. Була розроблена проектна пропозиція влаштування заїзду до
їхнього будинку, яка була погоджена з відповідними службами.

Діями
відповідача їм заподіяно і моральну шкода, яка полягає в тому, що вони кожен
раз при проходженні по залізничній колії, тим більше при перенесенні до будинку
якихось речей, нервують, переживають не тільки незручності, але й хвилюються за
своє життя. Неодноразові їхні вимоги до відповідача про усунення перешкод в
проходженні і заїзді до будинку, як правило, закінчуються сварками і
скандалами, в результаті чого вони псують собі нерви і здоров'я, а вона -
ОСОБА_6 є інвалідом II групи.

ОСОБА_5 оцінює
заподіяну їй моральну шкоду в сумі 3000 грн., а ОСОБА_6 - в розмірі 4000 грн.

Просять суд постановити рішення, яким зобов'язати
відповідача усунути перешкоди в нормальному проходженні та заїзді до будинків
№19 та АДРЕСА_1, облаштувати до їхніх будинків заїзд у відповідності до
проектної пропозиції, складеної КАПП "Архпроект" та стягнути з
відповідача в користь ОСОБА_5 3000 грн. моральної шкоди, в користь ОСОБА_6 -
4000 грн. моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги,
доповнивши, що облаштування заїзду до її будинку викликане, зокрема
необхідністю заїду автомобілів спецавтотранспорту - швидкої допомоги, пожежних
автомобілів. Вважає, що заїзд до її будинку не повинен мати асфальтового
покриття, а бути ґрунтовою дорогою, що повністю відповідатиме попередньо
існуючому заїзду. Просить суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод в
облаштуванні заїзду, згідно І варіанту висновку судової будівельно-технічної
експертизи №60/07 від 23.01.2007 року, стягнути в її користь понесені судові
витрати згідно представлених квитанцій та моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Позивачка ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позовні
вимоги, доповнивши, що відповідачі незаконно провели самовільне будівництво та
встановили огорожу, що позбавляє можливості доїжджати автомобілем до її
будинку. Просить суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод в облаштуванні
заїзду згідно І варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи
№60/07 від 23.01.2007 року, який вважає найбільш оптимальним та стягнути в її
користь моральну шкоду в сумі 4000 грн.

Представник ОСББ "Оксана" позову не визнала і
пояснила суду, що згідно представленого позивачкою доручення, ОСОБА_5 не
уповноважувала ОСОБА_4 від її імені підписувати та подавати до суду позов в
інтересах останньої. Дана обставина вказує на те, що позов подано особою, яка
немає до цього повноважень, і у відповідності до ст. 229 ЦПК України (в
редакції 1963 року) такий позов суд зобов'язаний залишити без розгляду.

Сама ж ОСОБА_5, яка є співвласником квартири АДРЕСА_1
впродовж десяти років в ній не проживає, оскільки виїхала на постійне місце
проживання за кордон, ніколи раніше й тепер не заявляє жодних вимог щодо заїзду
до будинку. Тому вважають, що це є самодіяльність ОСОБА_4, яка є з ними у
поганих відносинах, весь час з ними судиться, і має на меті будь-яким чином їм
нашкодити. Поряд з цим, їм відомо, що ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_5,
продала її квартиру і придбала в іншому місці.

Окрім того, ОСОБА_4 у позовній заяві викладає відомості,
які не відповідають дійсним обставинам справи. Так, в позові вона вказує, про
те, що саме вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1, однак в матеріалах
справи про це жодного підтверджуючого документу немає.

Більше того, не відповідає дійсним обставинам справи й
те, що до будинку АДРЕСА_1 можливо потрапити лише шляхом перетинання
залізничної колії. На загальне подвір'я будинків №19 та №21 є заїзд з вулиці
Раневицької, і десятки років мешканці будинку №21 ним користувались без жодних
перешкод та користуються далі.

Також, ОСОБА_4 вказує, що раніше існував проїзд до
будинку АДРЕСА_1. Однак це є неправда, оскільки заїзду до цього будинку ніколи
не було починаючи з 1915 року, коли було побудовано будинок №19 по цій же
вулиці. Більше того, власником будинків 19 і АДРЕСА_1 раніше була Львівська
Державна залізниця, яка зобов'язана була відселити всіх мешканців з вказаних
будинків, оскільки вони знаходяться в смузі залізничних колій. Будь-яке
проживання в цих будинках є небезпечним для життя та здоров'я людей, що в них
проживають, оскільки колії з обох боків проходять в кількох метрах від житлових
будинків. Ці будинки раніше мали статус службового житла, тобто були призначені
виключно для проживання працівників залізниці. Попередні десятки років в цих
будинках проживали люди і не було жодної необхідності в облаштуванні заїзду, та
зважаючи на діючі будівельні, пожежні та інші норми

2

і
правила Львівська Державна залізниця як власник вказаних будинків ніколи не
ставила питання про влаштування жодного до них заїзду.

Пізніше,
залізниця в порушення законодавства України про приватизацію державного
житлового фонду, тобто без наявності їхньої згоди приватизувала в їхню користь
вказані будинки, і тим самим зняла з себе обов'язок відселення їх - мешканців
зазначених будинків з небезпечної для життя та здоров'я території, яка по праву
належить залізниці. Тому, за наведених обставин Львівська Державна залізниця
немає жодних підстав вказувати на якесь порушення безпеки руху поїздів,
оскільки сама ж є винною у цьому.

Зважаючи
на викладене, в смузі колій, де розташовані вказані будинки немає жодної
можливості на влаштування будь-якого заїзду по тій простій причині, що немає
для цього місця. З технічної точки зору заїзд до сусіднього будинку не може
проходити повз будинок, де вони проживають. Проте, й немає жодної потреби в
такому заїзді, оскільки згідно державних норм заїзд (проїзд) має мати тверде
покриття, бути шириною 3 м., закінчуватись поворотною площадкою. Облаштування
заїзду біля їхніх будинків буде причиною знищення багаторічних насаджень
фруктових дерев і кущів, декоративних дерев, дитячого майданчика, місця для
сушіння білизни.

Разом з
тим, ОСОБА_4 у позовній заяві зазначає, що ними самочинно встановленого
огорожу. В той же час, вона замовчує той факт, що огорожа, яку вона має на
увазі, існує десятки років та встановлена не ними.

За
наведених обставин співвласники будинку АДРЕСА_2 категорично проти в
облаштуванні за їхньою адресою будь-якого заїзду, який буде проходити через
подвір'я їхнього будинку.

Крім
того, в матеріалах цивільної справи є проектна пропозиція на облаштування
згаданого заїзду. Вважають, що дана проектна пропозиція складена в порушення
їхніх законних прав та інтересів (ст. 42 ЗК України), оскільки складена без
урахування згоди співвласників будинків №19 та АДРЕСА_1. Просять в позові
відмовити.

Представник
Львівської залізниці Тиндик Р.В. суду пояснив, що згідно Державного Акту на
право постійного користування землею ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Львівській
державній залізниці Дрогобицькою міською Радою народних депутатів 03.09.1998
року і зареєстрованого за НОМЕР_2, залізниці в межах міста Дрогобич надано у
постійне користування 56.059 гектарів землі згідно з планом землекористування в
смузі відводу залізниці. Землю надано у постійне користування для розміщення
будівель і споруд і забезпечення експлуатації залізниці відповідно до рішення
Дрогобицької міської ради народних депутатів від 27.02.1997 року №316.

Згідно
ст. 6 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 23 Закону
України "Про транспорт", ст. 67, 68 ЗК України до земель залізничного
транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та
його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства,
сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації та ін., необхідними для
забезпечення роботи залізничного транспорту і виконання покладених завдань,
щодо експлуатації, ремонту і розвитку об'єктів транспорту.

Огородження,
яке встановив відповідач, загороджує єдиний заїзд з вулиці Раневицької через
спільне подвір'я до будинку № 21 і перешкоджає, у випадку необхідності,
здійснення заїзду пожежних машин, машин швидкої допомоги до будинку №21, в
якому проживає як позивач, так і інші жителі. Крім того, загородження єдиного
заїзду з вул. Раневицької призвело до того, що мешканці будинку АДРЕСА_1,
порушуючи правила техніки безпеки при поводженні на колії, змушені перетинати
колії у невстановлених місцях, щоб потрапити до свого будинку. Вказана
обставина загрожує безпеці руху поїздів на вказаній ділянці колії, і становить
потенційну небезпеку для життя і здоров'я мешканців будинку №21.

Не
заперечив проти влаштування заїзду згідно проектної пропозиції, виготовленої
КАПП "Архпроект".

З

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи
з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_5 (копія свідоцтва про право власності на
квартиру (будинок), виданого 02.07.2001 року Львівським бюро приватизації житла
Львівської залізниці), а квартира АДРЕСА_2і належить ОСОБА_6 (копія свідоцтва
про право на спадщину за заповітом, виданого 13.12.1999 року державним
нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори - ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_3).

Як вбачається з копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та
копії довідки №511 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій
України (ЄДРПОУ), 19.08.2004 року виконавчим комітетом Дрогобицької міської
ради зареєстровано утворення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку
"Оксана", яке знаходиться по АДРЕСА_2 і керівником якого є ОСОБА_8.

Листом №НЗ-10/4025 від 26.11.2004 року Львівська залізниця просила міського
голову Дрогобича роз'яснити спірне питання облаштування заїзду до будинків №19
та АДРЕСА_1, оскільки земельна ділянка біля цих будинків розташована в смузі
відчуження Львівської залізниці та надана згідно Державного Акту на право
постійного користування землею НОМЕР_1 від 1998 року Самбірській дистанції
колії, яка сплачує земельний податок за вищезазначену земельну ділянку. Працівниками
Самбірської дистанції колії в особі землевпорядника було проведене обстеження
даної ситуації та виявлено, що огородження, яке встановив гр. ОСОБА_8,
загороджує заїзд з вулиці Раневицької до житлового будинку, в якому проживає
гр. ОСОБА_4 та інші мешканці. Усе це призвело до того, що люди змушені
перетинати колію, щоб потрапити до свого житлового будинку, а це порушує
безпеку руху поїздів, та порушення правил техніки безпеки при поводженні на
колії. Погоджень від керівництва Львівської залізниці щодо надання в
користування гр. ОСОБА_8 земельної ділянки не було.

Згідно листа Самбірської дистанційної колії №322 від 18.05.2005 року,
дистанція колії не надавала дозволу п. ОСОБА_8 на добудову капітальної житлової
будівлі на землі в полосі відводу Львівської залізниці.

Листом №156 від 19.03.2004 року Дрогобицьке міське управління земельних
ресурсів повідомило ОСОБА_4 про те, що в результаті обстеження земельної
ділянки прибудинкових територій будинковолодінь №19 та АДРЕСА_1, та відповідно
до проектної пропозиції, розробленої управлінням містобудування та архітектури,
встановлено, що будинковолодіння №19 та №21 повинні здійснювати спільний прохід
та заїзд з вулиці Раневицької, про що міське управління земельних ресурсів
погоджує представлену проектну пропозицію по влаштуванню заїзду.

Листом НОМЕР_26 від 21.05.2004 року Управління будівництва та архітектури
Дрогобицької міської ради повідомило ОСОБА_4 про те, що розроблено проектну
пропозицію по влаштуванню заїзду для погодження з сусідами та службами міста. Під
час виносу заїзду в натурі комісією (в складі семи чоловік) з представників
управління земельних ресурсів, управління будівництва та архітектури, державної
пожежної частини №6, дільничного міліціонера, сусіди будинку №19 та №21 чинили
опір, в результаті чого було складено акт від 31.03.2004 року.

Згідно листа від 16.05.2005 року Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю, остання повідомляла ОСОБА_6 про те, що її
звернення з приводу самовільного будівництва веранди гр. ОСОБА_8 P.O. розглянуто
з виїздом на місце, до порушника у будівництві застосовувались адміністративні
санкції. Роботи з будівництва в даний час не проводяться.

Згідно листа №382 від 06.06.2005 року Самбірської дистанції колії заїзд до
будинку №19 та №21 в плані є. Споруди (добудова капітальної житлової будівлі і
загорожа території) були проведені п. ОСОБА_8 без згоди Львівської залізниці, в
т.ч. дистанції колії. Згідно з погодженням архітектури міста створено проїзд
спецавтотранспорту на територію, де розміщені житлові будинки №19 та АДРЕСА_1.

4

Як вбачається з відповіді управління архітектури та
містобудування Дрогобицької міської ради за №735 від 11.01.2006 року, КАПП
"Архпроект" 24.02.2004 року була виготовлена проектна пропозиція на
облаштування заїзду для погодження з службами міста та сусідами будинків №19 та
№21. У зв'язку з тим, що проектна пропозиція не була погоджена з усіма жителями
будинку №19, вона не була скріплена печаткою КАПП "Архпроект" та не
погоджена головним архітектором м. Дрогобича. При розробці проектної пропозиції
були застосовані ДБН 360-92.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №60/07 від 23.01.2007
року передбачено два варіанти облаштування заїзду до будинку позивачів.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а
тому вимоги позивачів в частині усунення перешкод в облаштуванні заїзду є
підставними та підлягають до задоволення шляхом знесення встановленої огорожі
та зелених насаджень.

Відповідно до ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками. В даному випадку ОСББ "Оксана"
не є власником прибудинкової території, а тому посилання відповідача на
порушення їхніх прав внаслідок облаштування заїзду є безпідставним. Разом з тим,
Львівська залізниця, в постійному користуванні якої знаходиться прибудинкова
територія, та управління архітектури та містобудування Дрогобицької міської
ради погодили позивачам проектну пропозицію щодо облаштування заїзду.

При визначенні варіанту облаштування заїзду, суд вважає,
що такий слід облаштувати згідно І варіанту висновку експертизи, який є
найбільш оптимальним та який відновить попередньо існуючий заїзд.

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди в
користь позивачів, суд вважає, що він підлягає до часткового задоволення, а
саме в розмірі 1000 грн., враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних
та душевних страждань позивачів, матеріальний стан відповідача, а також
враховуючи вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення
рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а
тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь ОСОБА_4 слід
стягнути сплачений судовий збір в сумі 8,50 грн., витрати на правову допомогу в
сумі 600 грн., витрати пов'язані з проведенням судової експертизи та
виготовленням для цього схем-плану в сумі 437,23 грн. (348 грн. + 3,48 грн. +
30 грн. + 55,75 грн.).

Керуючись спи 10,11, 60, 209, 212. 214-215 ЦПК України,

ст. 391 ЦК України, ст. 42 ЗК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Об'єднання співвласників багатоквартирного
будинку "Оксана" не чинити перешкод ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в облаштуванні
проїзду до будинку АДРЕСА_1 шириною 3 (три) метри з лівою сторони сараю літ.
"Б" довжиною 44,7 м. (згідно І варіанту висновку №60/07 судової
будівель-технічної експертизи від 23.01.2007 року).

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного
будинку "Оксана" в користь ОСОБА_5 1393,73 грн. судових витрат та
1000 грн. моральної шкоди, а в користь ОСОБА_6 - 1000 грн. моральної шкоди

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду

Львівської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього

протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в

порядку ч. 4 ст.
295 ЦПК України.  .