УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року                                                                                             м.
Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                               Косогор Г.О.

суддів                                 Ткачук О.О.
Ісаєвої Н.В.

при секретарі                               Ісаєвої
Ю.С.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою
Третьої Одеської державної нотаріальної контори на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 21 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до Третьої
Одеської державної нотаріальної контори про визнання незаконною та скасування
постанови, зобов'язання вчинити нотаріальну дію,

встановила:

У жовтні 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Третьої Одеської державної
нотаріальної контори про визнання незаконною та скасування постанови Третьої
Одеської державної нотаріальної контори від 29 вересня 2006 року №4866 про
відмову їй у видачі свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя,
зобов'язання відповідача вчинити нотаріальну дію - видати позивачці свідоцтво
про право власності на частку у спільному майні подружжя.

В обгрунтування
свої вимог позивачка посилалась на те, що 11 березня 2006 року помер її чоловік
- ОСОБА_2, з яким вона з 27 серпня 1975 року по момент смерті перебувала у
шлюбі. За час шлюбу подружжям було спільно нажито майно у вигляді садового
будинку з господарськими будівлями та спорудами під №50 по вул.. 4-та Лінія у
с/к «Лебідь» на території Сухоліманської сільської ради; земельної ділянки №22
площею 0, 060 га по вул.. 4-та Лінія у с/к «Лебідь» на території Сухоліманської
сільської ради; автомобілю марки ЗАЗ-11030В 2002 року випуску; грошових коштів
в сумі 11 496, 86 гривень. Оскільки усе спільне майно було оформлене на
чоловіка позивачки, вона звернулася до відповідача з заявою про видачу свідоцтва
про право на частку в спільному майні подружжя, на половину спільного майна,
але Третя Одеська державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі
зазначеного свідоцтва. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка
звернулася за захистом порушеного права до суду.

У судовому
засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, представник відповідача
позов не визнав.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 21 листопада 2006 року позовні

вимоги ОСОБА_1були задоволені.

Справа №22ц-223/2007 р.                         Головуючий 1- ої інстанції

Куракін О.В. Доповідач:
Ткачук О. О.

2

На дане рішення
принесена апеляційна скарга Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, в
якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову у позовних вимогах ОСОБА_1.

Заслухавши доповідача, яка доповіла
зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,
вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність рішення
суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п. 1 ЦПК України
розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення по справі, суд
першої інстанції вірно застосував норми, які регулюють спірні правовідносин, а
саме, ст.. ст.. 60, 70
Сімейного кодексу України, ст..
368 Цивільного кодексу України, ст..
22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України, ст.. 16 Закону
України «Про власність», ст..
70, 71 Закону України «Про нотаріат», п.п. 216, 239 - 242 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних цій нотаріусами України.

При ухваленні рішення, суд першої
інстанції врахував усі вимоги законодавства, які повинні застосовуватися при
регулюванні виниклих правовідносин.

Посилання в апеляційній скарзі на
існування розбіжностей між нормами цивільного та сімейного законодавства при
регулюванні виниклих правовідносин не береться судовою колегією до уваги,
оскільки будь яких суперечностей між наведеними нормами щодо регулювання
правовідносин при отриманні однім з подружжя свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні після смерті другого подружжя немає.

Про будь які конкретні порушення
судом норм матеріального та процесуального права під час розгляду справи, та на
те, у чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення в апеляційній
скарзі не наведено.

Враховуючи
вищевикладене, судова колегія не вбачає будь яких правових піддав для
скасування оскаржуваного рішення .

Керуючись ст..
307 пі, 308, 313-315 ЦПК України
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Третьої Одеської державної нотаріальної контори - відхилити. Рішення
Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2006 року - залишити без
зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та

може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців.