РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2007 р.                                                                                                             м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Куштана Б.П.,

суддів: Ігнатюка Б.Ю. та Кеміня М.П.,

при секретарі Довбака Т.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Боронявської
сільської ради Хустського району на рішення Хустського районного суду від 05 березня 2007 р. за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Боронявської сільської ради,
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, -

встановила:

у квітні 2004 р. ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 (помер
під час розгляду справи) та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Боронявської
сільської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, у якому просили
визнати недійсним заповіт, складений 31.03.01 р. ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 та посвідчений виконкомом
Боронявської сільської ради за НОМЕР_1.

На обгрунтування зазначали, що ОСОБА_8 була
неписьменною, а будь-які документи від її імені складала та
підписувала донька - ОСОБА_5 Попри це, заповіт був посвідчений з порушенням вимог пунктів 8 ч.2, 15 ч.2 розділу 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських рад НОМЕР_2.

Справа розглядалася повторно. Останнім рішенням
суду від 05.03.07 р. позов задоволено повністю.

У апеляційних скаргах відповідачі ОСОБА_1 і
Боронявська сільська рада в особах ОСОБА_9 та ОСОБА_6 просять скасувати рішення
та ухвалити нове про відмову в позові.

Доводять про невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом норм
матеріального права. Вказують, що суд не врахував волі заповідача та скасував
заповіт з формальних причин, які не вплинули
й не могли вплинути на його зміст, а відповідно до ст. 533 ЦК (1963 р.) позивачі є
такими, що відмовились від спадщини.

Письмових заперечень на скарги
позивачі не подали, однак у судовому засіданні вони та їхній представник ОСОБА_10 не визнали таких. Просять залишити рішення без змін як
законне та обґрунтоване.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення
- скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові, з таких мотивів.

Суд першої інстанції встановив, що заповіт було
складено з порушенням його форми та порядку
посвідчення, які передбачені ст.ст. 1248 ч.2 п.З, 1253 ч.2 ЦК України (2003 р.)
та п.8 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України (надалі -
Інструкція).

Колегія суддів не згідна з цим висновком через
його невідповідність обставинам справи та неправильне застосування судом
норм матеріального права.

Справа № 22ц - 826/07                                                                              Номер рядка статистичного звіту: 26

Головуючий у
першій інстанції: Золотар М.М. Доповідач: Куштан Б.П.

При цьому висновок суду про
наявність на заповіті підпису саме заповідачки сторонами не оскаржений.

Згідно з положеннями ст. 541 ЦК 1963 p., який був чинним на час укладення спірного заповіту, відкриття та прийняття
спадщини, заповіт мав бути укладений в письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і
нотаріально посвідчений.

Відповідно до абзацу другого п.8
Інструкції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 р. № 22/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.10.1994 р. за № 256/466 (зі змінами та доповненнями станом
на 28.12.06
p.), якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в
посвідчувальному написі на документі і в реєстрі нотаріальних
дій записується місце вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні, на підприємстві, в установі, організації та ін.)
із зазначенням адреси, а також причини цього.

Колегією суддів встановлено, що
спірний заповіт відповідає вимогам закону, тобто вказано місце та час його складання, такий особисто підписаний заповідачем
і посвідчений уповноваженою особою - секретарем Боронявської сільської ради. Саме
розпорядження заповідача не викликало неясності
чи суперечностей після відкриття спадщини.

Разом з тим, у посвідчувальному написі секретар не
зазначила адреси та причин посвічення заповіту поза
приміщенням виконавчого комітету (на дому в заповідача), однак це порушення за
своєю правовою природою не може трактуватися в порядку ст. 47 ЦК 1963 р. як недодержання
вимог закону про нотаріальне посвідчення договору.

Отже, підстав для визнання заповіту недійсним немає.

У контексті наведеного позов не підлягає задоволенню як безпідставний.

Керуючись ст.ст. 47, 541 ЦК 1963 p., п.8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських
рад народних депутатів України, 10, 60, 212,
213, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.З, п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

рішила:

1.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Боронявської сільської ради Хустського району задовольнити.

2.
Рішення Хустського районного суду
від 05
березня 2007 р. скасувати.

3.
Ухвалити нове рішення, яким у
позові відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.