АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц -
362/2007                                                                 Головуючий
в І інстанції Островська О.П. Доповідач    Савченко
УХВАЛА

ім'ям України

2007 року
січня «30» дня
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного

суду Луганської області в складі:

головуючого             Савченко В.О.

судді

суддів                         Карташова
О.Ю., Свинцової Л.М.

при секретарі            Ковальчук
Є.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луганську цивільну справу

за апеляційними
скаргами

малого приватного підприємства "Завод "Айдар-Олія"
та ОСОБА_1

на рішення
Ленінського районного суду м. Луганська від 09 листопада 2006 р.

по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до
ВГІРФО Ленінського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, МПП "Завод
"Айдар-Олія" про зобов'язання провести реєстрацію місця проживання

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Ленінського районного суду м. Луганська від 09 листопада 2006
року позовні вимоги ОСОБА_2 до ВГІРФО Ленінського РВ ЛМУ УМВС України в
Луганській області, МПП "Завод "Айдар-Олія" про зобов'язання
провести реєстрацію місця проживання задоволено.

ВГІРФО
Ленінського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області зобов*язано судом
зареєструвати ОСОБА_2 и та її
неповнолітніх дітей. ОСОБА_4. і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, без згоди МПП
"Завод "Айдар-Олія".

У апеляційній
скарзі відповідач - МПП
"Завод "Айдар-Олія", не погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, просить його скасувати як постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права, і відмовити ОСОБА_2 у задоволенні  вимог.

Обґрунтовуючи
доводи своєї апеляційної скарги, відповідач МПП "Завод
"Айдар-Олія" посилається на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, які мають значення для її розгляду, Вважає що судом не
прийнято до уваги що власником будівлі гуртожитку є приватна особа, що      ОСОБА_2 перебуває на території

2

Є законним і
застосування судом першої інстанції ст. 65
ЖК України, відповідно до якої, наймач житлового приміщення може вселяти у
займане ним житлове приміщення для проживання у якості членів сімї своїх
дружину та дітей, які набувають права на користування житловою площею нарівні з
ним з моменту вселення.

Колегія суддів
вважає що висновок суду, що постановив оскаржене рішення, щодо наявності
договірних відносин найму жилої площі між третьою особою та власником будівлі
на момент вселення у 1996
році, їх тривалість до наступного часу, а таким чином, і правомірність
проживання позивачки та її неповнолітніх дітей там однією сім*єю з ОСОБА_5 , набуття ними
права-на користування житловою площею, нарівні з останнім моменту вселення,
сумніву не викликають.

Стаття 8 Європейської
Конвенції з прав людини передбачає право на повагу до

приватного і
сімейного життя, житла і не надає можливості державі втручатися у
здійснення  цього            права  інакше ніж      згідно

із законом та у випадках, необхідних в демократичному
суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки або економічного
добробуту країни, з метою запобігання заворушенням і злочинам, для захисту
здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

Стаття 2 Протоколу 4 Європейської
Конвенції з прав людини надає право кожній людині, що законно перебуває на
території будь-якої
держави, в межах цієї території вільно пересуватися і вільно вибирати місце
проживання, лише на свій розсуд залишати будь-яку країну, включаючи свою
власну.

Частина 3 цієї статті
визначає що здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих,
які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в
інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання
громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров'я або моралі чи
з метою захисту прав і свобод інших людей.

У зв*язку з тим
що позивачка не має можливості бути зареєстрованою по місту свого постійного
проживання разом з чоловіком, оскільки власником будівлі не надається на це
згода, остання, проти свого бажання, вимушена покидати країну, свою оселю, свою
сім*ю, та постійно звертатися до відповідних органів держави для отримання
дозволу на в*їзд до України.

Таке положення
принижує позивачку, порушує її право на повагу до її приватного та сімейного
життя, на вільне пересування, вільний вибір місця проживання. Позбавлення її
можливості нормально здійснювати виховання дітей, один з яких не досяг
однорічного віку, постійно проживати разом з сім*єю, порушує не тільки права
останньої, а також і права її малолітніх дітей..

Таким чином
доводи апелянтів МПП "Завод "Айдар-Олія" та ОСОБА_1 щодо
необґрунтованості судового рішення у зв*язку незаконністю вимог позивачки,
якою, на їх думку, - порушено
порядок вселення та проживання- у гуртожитку, є необгрунтованими, оскільки
остання разом з дітьми на законних підставах набула права користування спірною
житлової площею, а також і право на реєстрацією за відповідною адресою.

Відмова ОСОБА_2
у задоволенні її позову, без сумніву, не відповідала би вимогам Європейської
Конвенції з прав людини, що є частиною національного законодавства України і не
може бути порушена державою як демократичною країною.

Не заслуговують
на уваги і доводи апелянта ОСОБА_1 щодо порушення його прав як власника будівлі
гуртожитку, у зв*язку з тим, що він не був повідомлений

3

України нелегально, вселилася до гуртожитку самовільно із
порушенням встановленого порядку, й тому не набула прав користування жилим
приміщенням й не може бути там зареєстрована.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, просить його
скасувати і направити справу на новий розгляд.

Обґрунтовуючи
доводи своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що судове рішення є
незаконним і необгрунтованим, оскільки суд першої інстанції виріши» питання
щодо його прав і обов'язків, як власника будівлі гуртожитку, у його
відсутність. Позивачка свавільно вселилася до гуртожитку і не має права бути
там зареєстрованою.

Заслухавши
доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого рішення,
доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає що підстави для їх задоволення
і скасування судового рішення відсутні.

Згідно ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинне бути законним і обґрунтованим. Цим вимогам закону
оскаржене рішення повною мірою відповідає.

Стаття 6 Європейської
Конвенції з прав людини встановлює, що кожен при вирішенні питання щодо його
цивільних прав та обов*язків має право на справедливий та відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим
законом.

Судова колегія
вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, повно і всебічно
досліджуючи обставини в справі, правильно прийшов до висновку про необхідність
зобов*язання відповідача ВГІРФО Ленінського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській
області здійснити реєстрацію позивача та її неповнолітніх дітей без згоди
відповідача - МПП
"Завод "Айдар-Олія".

Згідно ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на
підстави своїх вимог і заперечень.

На думку колегії суддів доказів обґрунтованості своїх
заперечень відповідачем не надано, вони у повній мірі є у позивача.

З матеріалів
справи вбачається що позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з третьою
особою по справі ОСОБА_5 і вони мають двох дітей 1998 і 2006
року народження.

Як правильно
встановлено судом першої інстанції чоловік позивачки вселився у будівлю
гуртожитку у 1996 році для
постійного проживання, не у зв'язку з трудовими відносинами з власником
гуртожитку, яким був на той час ВАТ «Луганський міський автобусний парк», а
фактично на підставі договірних відносин щодо найму жилої площі, які тривають й
зараз. Саме з цього останньому було надано дві окремі кімнати, в яких відсутні
меблі, інвентар та інше майно яке б належало б власнику будівлі й вказувало би
на тимчасовість перебування там ОСОБА_5 як мешканця гуртожитку.

Позивачка, як
дружина, з 1999 року
разом з сином, вселилася до ОСОБА_5 і проживає з ним однією сім*єю до
теперішнього часу .

4

про розгляд справи, чим є
позбавленим можливості   повною мірою
здійснити свої права як сторони по справі, передбачених цивільним процесуальним
законом.

Згідно ст..311 ЦПК України при
розгляді справи в апеляційному суді рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню та направленню справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про
права та обов*язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до
матеріалів справи власником будівлі під час розгляду справи, була ОСОБА_6^ Під
час розгляду справи відповідач МПП «Завод «Айдар-Олія» здійснював права
власника на підставі договору про довірче керування від 1.10.2003 року
(а.с.48-49), був  представником останньої
у всіх справ щодо будівлі гуртожитку.

Таким чином,
власника було притягнуто до участі у справі і він приймав участь у неї в особі
свого представника. Колегія суддів не знаходить законних підстав прийти до
висновку про порушення  прав власника
будівлі гуртожитку під час розгляду справи.

Після ухвалення
судового рішення власника змінено. Згідно доданих до апеляційної скарги ОСОБА_1
матеріалів, у теперішній час останній є власником будівлі гуртожитку на
підставі договору дарування від 18
листопада 2006 року.
Порушення його права не відбулося.

При таких
обставинах доводи апелянтів у повному обсязі щодо необґрунтованості судового
рішення, є надуманими і задоволенню не підлягають.

Постановляючи
оскаржене рішення, суд першої інстанції правильно визначив природу спірних
правовідносин, дав їм обґрунтовану юридичну оцінку, керуючись при цьому нормами
діючого законодавства України, опираючись на норми Європейської конвенції з
прав та основоположних свобод людини і не порушуючи при цьому прав та інтересів
ні одної зі сторін.

Підстав для
скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314,315 ЦПК
України , Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги малого приватного підприємства "Завод "Айдар-Олія" та
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Луганська від 09 листопада 2006
р. по цивільній-справі за позовом ОСОБА_2 до ВГІРФО
Ленінського РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, МПП "Завод
"Айдар-Олія" про зобов'язання провести реєстрацію місця проживання
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
ухвали апеляційного суду.