Справа № 2-1002/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2007
року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Кріль М.Д.,

при секретарі - Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у
жовтні 2007 року звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 В заяві
послалася на те, що їй на праві власності належить житловий АДРЕСА_1, та
присадибна земельна ділянка для обслуговування даного будинку. Сусідом її є
відповідач по справі, який на межі їх садиб, на порушення державних будівельних
норм, збудував сарай та кухню, крім того, дерево, яке належить відповідачу
затіняє її город та подвір»я. Просить зобов»язати відповідача перенести
збудовані ним сарай та кухню від межі їх володінь на відстань 01м, а також
видалити дерево.

Ухвалою
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29.10.2007 року до
участі у справі, в якості співвідповідача, притягнуто ОСОБА_3, дружину
відповідача.

У судовому
засіданні позивачка позов підтримала.

Відповідачі
позов не визнали. Суду пояснили, що сарай і кухню збудували на підставі відповідного
дозволу, а дерево  було висаджено у
50-тих роках, а чи проникають корені його на подвір»я позивачки їм не відомо,
так як коренів не видно на поверхні.

Дослідив
докази, суд встановив слідуюче.

Садиба по
АДРЕСА_1, в якій проживає позивачка та садиба, розташована по АДРЕСА_2і належна
на праві власності відповідачу - межують між собою.

Позивачка
вважає, що відповідач без належного дозволу, в порушення державних будівельних
норм, побудував на території свого подвір»я сарай та літню кухню, а дерево
(горіх), яке теж росте на його подвір»ї затіняє її город та подвір»я, а коріння
дерева відповідача проросло на її подвір»я, що призвело до пошкодження шиферу
на її сараї та стіни в літній кухні.

Як вбачається,
з технічного паспорту на АДРЕСА_1, дане будинковолодіння належить ОСОБА_4,
дружині позивачки, на праві приватної власності (а.с.16).

Присадибна
земельна ділянка, яка передана для обслуговування житлового АДРЕСА_1 теж
належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, що стверджується державним актом
на право приватної власності на землю за №025346 серії ІІ - МК, виданого
26.02.1993 року Снігурівською міською радою.

Відповідно до
ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Так як, власник
житлового АДРЕСА_1 та присадибної земельної ділянки - ОСОБА_4 до суду не
звертався з позовом, на виклик суду не з»явився, суд рахує, що ОСОБА_4 не
вважає, що його права, свободи чи інтереси відповідачами порушені.

Враховуючи
наведене, беручи до уваги те, що позивачка немає належних повноважень від
ОСОБА_4 представляти його інтереси в суді, а її права, свободи, чи інтереси не
порушені, суд вважає позов не обґрунтованим.

Керуючись
ст..ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та
житловим будинком - залишити без задоволення.

Заява про
апеляційне оскарження може бути подана до Снігурівського районного суду
Миколаївської області на протязі 10-ти днів з моменту проголошення рішення
суду, після чого - апеляційна скарга на протязі 20-ти днів з часу подана заяви
про апеляційне оскарження.

СУДДЯ:                                                        М.Д.
КРІЛЬ