У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 вересня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до приватного підприємця ОСОБА_2про стягнення компенсації за
невикористані відпустки, за роботу в надурочний час, святкові дні, зміну
підстав її звільнення та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на  рішення Балтського районного
суду Одеської області від  7 лютого 2007
року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2007 року,

встановила:

У  лютому 2006 року позивачка
звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що  в період з 9 квітня 2002 року до 22 липня
2005 року вона працювала у приватного підприємця ОСОБА_2 на посаді продавця
магазину “Обрій” та за весь період її роботи жодного разу щорічна відпустка їй
не надавалась, тому виходячи з розміру середнього заробітку, вона просила
стягнути з відповідача компенсацію за невикористані відпустки в сумі 554,       54 грн. Також позивачка просила змінити
підстави звільнення, визнавши її звільненою за ст. 38 КЗпП України, оскільки  вона подавала заяву про розірвання трудового
договору на підставі ст. 38 КЗпП України, але незважаючи на це, відповідачка
звільнила її згідно із п. 4 ст. 40 КЗпП України, тобто за прогули, хоча вона
була відсутня на роботі з поважних причин.

Зазначала, що оскільки згідно
встановленого роботодавцем графіка робочого часу вона працювала надурочно через
день по 12 годин на добу, то в середньому за тиждень 2 години  надурочно, тому просила стягнути з
відповідачки за весь період роботи кошти за роботу в надурочний час в сумі 580
грн., а також просила стягнути компенсацію в загальній сумі 186, 42  грн. за час роботи у святкові  дні.

Крім того, позивачка вважає, що порушення трудового законодавства з боку
відповідача завдали їй моральних страждань, у зв'язку з цим просила стягнути
моральну шкоду в розмірі 1 700 грн.

Рішенням  Балтського районного суду
Одеської області від 7 лютого 2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з
приватного підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію за роботу у
святкові дні в сумі 184 грн. 42 коп. та державне мито на користь держави в сумі
51 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2007 року
рішення   Балтського районного суду
Одеської області від 7 лютого 2007 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Балтського районного суду Одеської області від       7 лютого 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2007 року, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для його обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1відхилити.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 7 лютого       2007 року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 25 квітня 2007 року          залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М.
Барсукова

М.І. Балюк