№2-1926 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 березня 2007
року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді                                                                 Сушко
П.П.

при
секретарі                                                                          Жежері
М.В.

за
участю представника відповідача                                    ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Києві цивільну справу за

позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу за

договором позики,

ВСТАНОВИВ:

05
квітня 2006 року позивачка звернулась з позовом до відповідачки ОСОБА_2про
стягнення боргу за договором позики, зазначивши наступне.

26 березня 1998 року відповідачка звернулась до неї з проханням позичити їй
гроші в сумі 4000 доларів США.
В липні 1998 року відповідачка знову звернулась з проханням позичити гроші,
спочатку 7250 доларів США,
а потім ще 500 доларів США.
Оскільки вона повністю довіряла відповідачці, то позичила їй кошти на
загальну суму 11750 доларів США,
про що вона передала їй власноручно написані розписки. У розписках строк
повернення боргу не зазначали, оскільки відповідачка пообіцяла, що віддавати
борг вона буде поступово на протязі 5-6 років і повністю розрахується до кінця
2003 року. Відповідачка грошей не повертає, на її прохання повернути борг
добровільно не реагує, від зустрічі ухиляється.

Оскільки протягом двох років (2004-2005р.р.), які пройшли після закінчення
домовленості про кінцевий строк повернення боргу, відповідачка гроші не
повертає. Позивачка просить стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі
59337,50 гривень та відсотки за користування грошима в сумі 11272,12 гривень, а
всього 70611,62 гривні.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на
обставини, викладенні в позовній заяві та просила їх задовольнити. Також суду
пояснила, що 09 січня 2001 року вона отримала від відповідачки 1030 доларів США для передачі своєму
сину, оскільки відповідачка у нього також позичала гроші, однак письмових
доказів на підтвердження своїх пояснень надати суду не може.

Представник відповідачки проти задоволення позову
заперечував, суду пояснив, що 26.03.1998 року позивачка надала відповідачці
гроші в сумі 4 000 доларів США.
Строк повернення коштів в вказаній розписці відсутній, оскільки позивачка
на цьому не наполягала. З вимогою про повернення коштів позивач до відповідачки
не зверталась. В липні 1998 року позивачка надала відповідачці гроші в сумі 500
доларів США. До вказаного
правочину мають застосовуватись положення ст. 256, 257 Цивільного кодексу
України, оскільки строк повернення коштів вказаний в розписці 29.08.1998 р., позивачка по
даному правочину пропустила строк позовної давності, який скінчився 29.08.2001
року, це є підставою для відмови у позові. 09.01.2001 року відповідачка
повернула позивачці гроші в сумі 1030 доларів США, що підтверджується розпискою від 09.01.2001 року. Також
пояснив, що розписка від 06.07.1998 року на суму 7250 доларів США виконана
відповідачкою власноручно, але як примірник і не призначався позивачці. За
вказаною розпискою від позивачки відповідачка кошти не отримувала. Як зазначена
розписка потрапила до позивачки його довірительниці не відомо і тому вона не
може братися судом до уваги, оскільки в тексті не має прізвища кредитора. Крім
того пояснив, що кому була написана ця розписка він не знає, до відповідачки за
цією розпискою ніхто більш вимог не пред'являв, рішень суду про стягнення
коштів за цією розпискою не має, доказів на

підтвердження
того , що за цією розпискою кошти повернуті іншій особі надати суду не може.
Просить застосувати позовну давності.

Відповідачка
в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду     V повідомлялась
належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності
відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника
відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивачка 26.03.1998 року уклала договір позики з
відповідачкою відповідно до умов якого позикодавець (позивачка ОСОБА_1) надала
в позику, а боржник (відповідачка ОСОБА_2) отримав у власність гроші в сумі 4
000 доларів США. Строк повернення коштів відсутній(а.с.7).

В 1998 року позивачка уклала договір позики з відповідачкою відповідно до
умов якого позикодавець (позивачка ОСОБА_1) надала в позику , а боржник
(відповідачка ОСОБА_2) отримав у власність гроші в сумі 500 доларів США із
зобовязанням повернути борг до 29.08.1998р(а.с.5), по даному правочину строк
позовної давності скінчується 29.08.2001 року.

09.01.2001 року відповідачка повернула позивачці гроші в
сумі 1030 доларів США, що підтверджується розпискою від 09.01.2001 року
(а.с.50).

Позивачка 06.07.1998 року уклала договір позики з
відповідачкою відповідно до умов якого позикодавець (позивачка ОСОБА_1) надала
в позику, а боржник (відповідачка ОСОБА_2) отримав у власність гроші в сумі 7
250 доларів США. Строк повернення коштів відсутній(а.с.8).

Позивачка починаючи з 1998 року позичила відповідачці
гроші на загальну суму 11750 доларів США,
1030 доларів США відповідачка
повернула позивачці 09.01.2001р., а тому борг становить 11750- 1030 = 10720
доларів США х 5,05(а.с.78),
що становить 54136,00 грн.

Згідно довідки Оболонського відділення державного
ощадного банку України станом на 22 березня 2006 року облікова ставка НБУ
становить 9,5 % (а.с.3). А тому відсотки за користування кредитом становлять
54136,00 х 9,5 : 100х 2 = 10285,84грн. Загалом сумма за договором позики та відсотків за користування складає
54136,00 +10285,84=64421,84 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на
підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка
позичальника.

Згідно ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 2 ст. 530 ЦК
України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Суд не приймає до уваги доводи позивачки про те, що вона
кошти в розмірі 1030 доларів США
отримала для передачі своєму сину, а не в рахунок погашення заборгованості,
оскільки вони були дослідження в содовому засіданні та не знайшли свого
підтвердження доказами .

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання грошового
зобов'язання представником відповідача суду не надано.

Доводи представника відповідача про те, що позивачка по
правочину на суму 500 доларів США
пропустила строк позовної давності, не дають суду підстав для відмови в цій
частині в позові, оскільки 09.01.2001р. до закінчення строку відповідачка
часткового повернула заборгованість в розмірі 1030 доларів США. Також суд не
приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що за розпискою від
06.07.1998 року на суму 7250 доларів США
відповідачка від позивачки кошти не отримувала, оскільки вони
спростовуються поясненнями наданими в суду самого представника, а саме, що кому
була написана ця розписка він не знає, до відповідачки за цією розпискою ніхто
більш вимог не пред'являв, рішень суду про стягнення коштів за цією розпискою
не має, доказів на підтвердження того , що за цією розпискою кошти повернуті
іншій особі надати суду не може та доводи про те, що сплинув строк позовної
давності по іншим розпискам, оскільки в останніх не зазначено моменту
пред'явлення вимоги. Зазначені доводи представника відповідача були дослідженні
в судовому засіданні, однак не знайшли свого підтвердження.

З огляду на наведене, оскільки судом встановлено, що заборгованість за
договором позики з відсотками складає 64421,84 грн., доказів на підтвердження
виконання грошового зобов'язання відповідачем не надано, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми боргу з урахуванням
відсотків та з врахуванням часткового погашення заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 625,1046, 1047, 1049,
1050, 1051 ЦК України,
ст. ст. 10,15,60,213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_164421 грн. 84
коп.(шістдесят чотири тисячі чотириста двадцять одну грн. 84 коп.) за договором
позики з урахуванням відсотків.

В іншій частині
позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський
районний суд м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається протягом 10
днів.