АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

« 17 » січня 2007 р.                                                                                                      м. Чернівці

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

головуючого: Перепелюк Л.М.

судців: Половінкіної Н.Ю., Височанської
Н.К.

при секретарі: Брензило В.В.

за участю: позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 листопада 2006 року,-

встановила:

ОСОБА_1 у жовтні 2006 року звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Зазначала, що ОСОБА_2 є батьком
ОСОБА_3.

Вказуючи, що відповідач має середній заробіток в сумі 1383 грн. 23 коп. щомісяця, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини в сумі 536 грн. щомісяця до досягнення
повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 листопада 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини
ОСОБА_3 в сумі 536 грн. щомісяця до досягнення
повноліття, починаючи з 16 жовтня 2006 року.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 22 листопада
2006 року
змінити, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права, відсутність
підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню
з таких підстав.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 листопада 2006 року підлягає зміні з підстав
неправильного застосування норм матеріального та процесуального
права відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Справа №22ц-57 2007 р.
Головуючий у І інстанції Смотрицький В.Г.

Категорія: 34/36                                   Суддя-доповідач Половінкіна Н.Ю.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, зобов"язаний утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Пославшись на положення ст. 184 СК України, суд визначив розмір аліментів
у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

На підставі ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у
твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 184 цього Кодексу, на підставі якої суд
вирішив спір, суд може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі за умови, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

На порушення вимог ст.213 ЦПК України суд при ухваленні рішення зазначеного
не врахував, тому його не можна визнати таким, що грунтується на законі.

ОСОБА_1, звертаючись до суду, вказувала, що відповідач ОСОБА_2 працює асистентом Буковинського державного медичного
університету та лікарем Чернівецької лікарні
швидкої медичної допомоги, має середній заробіток в сумі 1383 грн. 23 коп. щомісяця.

Наведене стверджується матеріалами
справи.

На наявність інших обставин, які мають істотне значення, позивачка не посилалася.

З огляду на наведене підстав для застосувнаня до правовідносин, що склалися між сторонами, правил ст. 184 СК України не було.

Усупереч вимогам статей 214 та 215 ЦПК України судове рішення взагалі не містить
встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин.

Разом з тим суд не звернув уваги на те, що згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, на яку
послався суд, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку,
встановленому статтею 174
цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності
для того законних підстав. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи
чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий
розгляд.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру
аліментів колегія суддів враховує стан
здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне
значення.

За
таких   обставин   судове
рішення   слід   змінити,
ухваливши   про

задоволення позову ОСОБА_1 частково
та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку /доходу/.

Керуючись ч.3 ст. 181, ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія судців, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 листопада 2006
року змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження уродженця м.Чернівці на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження уродженки м.Чернівці аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народження в розмірі 1/4 заробітку /доходу/, але
не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2006 року до досягнення
дитиною повноліття.

В решті залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути
оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис /Перепелюк Л.М./

Судді - підписи /Половінкіна Н.Ю., Височанська Н.К./