Справа
№ 2-1391/07
Індустріальний районний суд м.
складі:  головуючого   судді
при секретарі            Карпенко В.Ю.
за участю адвоката  ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому
судовому  засіданні в залі суду м.
цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до
про визнання права власності на ? частину квартири,
та визначення порядку користування квартирою,
квітні  2007 року  позивач звернувся до суду з позовом до
права власності на ? частину квартири, вселення та визначення порядку
квартирою. У позовній заяві та у доповненні до неї позивач
на те, що з відповідачкою він знаходився у зареєстрованому шлюбі з
року. У 2002 році за час подружнього життя за спільні кошти була придбана
була зареєстрована на відповідачку. 01.09.2005 року у них народився син.
був прописаний у квартирі з 2005 року. У жовтні 2006 року,  коли
прийшов додому, батько відповідачки не впустив його у квартиру,
стали вимагати віддати ключі від квартири та викликала працівників
міліції.  З того часу відповідачка не пускає в квартиру
за ним право власності на ? квартири АДРЕСА_1, усунути перешкоди у користуванні
? частиною квартири шляхом вселення його у спірну квартиру,
порядок користування житловим приміщенням квартири, виділивши йому у
ізольовану кімнату площею 12,9 кв. м., відповідачці у користування
кімнату площею 14,8 кв. м., коридор, ванну, 2 комори, туалет, кухню
у загальному користуванні, зобов'язати відповідачку та членів її сім'ї
чинити перешкод у здісненні права користування квартирою.
у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив
Суду пояснив, що для придбання спірної квартири його мати давала
суми, а саме 2500 доларів США, іншу половину заплатили батьки
Квартира була оформлена на ім'я відповідачки тому, що оформленням
документів займався її батько. Батьки відповідачки  казали, щоб він не
у квартирі, мотивуючи це тим, що тоді вони будуть менше платити
у судове засідання з'явилася, позовні вимоги не визнала, у
просила відмовити. Суду пояснила, що
матері позивача придбати квартиру для дітей, але вона відмовилася
тоді  квартиру придбав її батько.
Позивача вона не хотіла реєструвати у
квартирі тому, що вважала, що квартира належить тільки їй.  Після
дитини позивач  почав уходити із сім'ї,
потім повертався. Восени
року він пішов, а через тиждень повернувся і сказав, що прийшов за речами.
задиратися до батька і вона викликала міліцію. В присутності працівників
позивач забрав свої речі та віддав ключі від квартири.
відповідачки у судовому засідання позовні вимоги не визнала, у
просила відмовити. Суду пояснила, що відповідачка знала, що позивач
зраджує і тому вирішила  розірвати шлюб.
Позивач не проживав у спірній
з 02.09.2006 року. Квартира була придбана батьком відповідачки та
подарована їй. Позивач на свою заробітну плату не міг навіть
сім'ю. А його мати не мала права розпоряджатися грошима, які вона
від продажу батьківського будинку. Вважає, що позивачем не доведено
участі у придбання житла.
Суд,
заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи,
що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
встановлено у судовому засіданні,  27
липня 2001 року між сторонами було
шлюб (а. с. 7). Згідно договору купівлі-продажу від 19.07.2002
року  ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 9).
Допитаний у судовому засіданні  як
ОСОБА_4 суду показав, що він продав квартиру ОСОБА_3 Гроші
квартиру він отримав від її батька - ОСОБА_5. В свою чергу ОСОБА_5-
відповідачки, який був допитаний як свідок, підтвердив, що він дійсно
всі розрахунки за квартиру і вважав, що квартира буде належати тільки
дочці.  Допитана у судовому засіданні як
свідок мати позивача -  ОСОБА_6 суду
показала, що вона домовилася із ОСОБА_5
про придбання квартири
дітей навпіл і тому віддала йому 2500 доларів США, які отримала після
будинку батьків. Цей же факт підтвердила і свідок  ОСОБА_7, яка
бачила, як ОСОБА_6 передавала ОСОБА_5 гроші у сумі 2500
США. Свідок ОСОБА_8 суду показав, що ОСОБА_6 звернулася до
з проханням посприяти  в отриманні у БТІ
довідки для продажу будинку
бо їй необхідні були гроші для придбання квартири сину. Позивач у
квартирі був зареєстрований зі згоди відповідачки 05.08.2005 року.   За
відповідачки, позивач вимусив її надати згоду на його реєстрацію.
відповідачка після цього не зверталася до відділу реєстрації, ЖКУ,
органів або суду із заявою про неправомірність реєстрації
у спірній квартирі. 04 жовтня 2006 року позивач не зміг попасти
оскільки йому перешкоджав батько відповідачки та сама відповідачка.
викликала працівників міліції з приводу погроз зі сторони позивача.
у судовому засіданні відповідачка та допитаний як свідок батько
- ОСОБА_5не змогли пояснити в чому виражалися ці погрози і які
дії вчиняв позивач.  Допитана у судовому
засіданні свідок  ОСОБА_9 підтвердила, що
позивача не впускали у квартиру та відповідачка викликала
до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу,
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно
того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права
сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка  є
якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Суд
не може прийняти до уваги посилання відповідачки та її представника на те,
позивач у 2002 році не мав достатнього заробітку для того, щоб придбати
З наданих суду копій дипломів позивача та відповідачки (а. с. 31)
що і позивач і відповідачка у 2003 році навчалися у вищих
закладах. Крім того, позивач у цей час працював
про що свідчить довідка про заробітну плату (а. с. 34,
39-40).  Відповідачка не надала суду доказів того, що
квартира була придбана за
особисті кошти.  Суд критично відноситься
до наданих розписок про отримання
у борг грошей для придбання квартири, оскільки суду не надано
того, що ОСОБА_5брав гроші у борг саме для придбання спірної
Відповідачкою та її представником не надано суду доказів того, що
квартира була придбана тільки за гроші батька відповідачки і тому суд
до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності
і позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на ?
цієї квартири обґрунтовані та підлягають задоволенню.
до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на
користування і розпорядження майном, що належить їм на праві
сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
до ч. 2 ст. 68 СК України розпорядження майном, що є об'єктом права
сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками
за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
до  ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення
у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
є власником ? частини спірної квартири,
зареєстрований у спірній
іншого житла не має і тому має право користуватися житловою площею у
квартирі Тому позовні вимоги в частині вселення та визначення порядку
квартирою підлягають задоволенню. Виділення позивачу ізольованої
кімнати площею 12,9 кв. м.  деякою  мірою погіршить його житлові умови,
оскільки    на одну особу у спірній квартирі повинно
приходитися  13,85 кв. м.
площі, однак позивач згоден на таке погіршення житлових умов.
суд вимушений відповісти позивачу у задоволенні його вимоги щодо зобов'
відповідачки та членів її сім'ї не чинити перешкод у здісненні права
квартирою, оскільки позивачем не надано доказів того, що після
2006 року йому чинили перешкоди у користування квартирою.
ст. ст. 60, 63, 68, 70 СК України, ст. 391 ЦК України , ст. ст. 11,
60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.
ОСОБА_2 у користування в квартирі АДРЕСА_1 ізольовану кімнату площею
кв. м., виділити у користування ОСОБА_3
площею 14,8 кв. м.  та  залишити
у загальному користуванні: коридор, 2
кухню, туалет, ванну кімнату.
іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у 10-ти

денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або без подання

заяви
про апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С.Г. Зосименко