Справа №22ц-843/2007р.                                          Головуючий в 1
інстанції Котолікян М.О.
Категорія-5                                                                 Доповідач
УХВАЛА

14 лютого 2007 року
Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Перцової В.А.,

суддів: Козлова С.П., Григорченко Е.І.,

при
секретарі: Білоус A.M., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на
порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2006 року про заборону їй та
будь-яким іншим особам вчиняти дії, пов"язані з експлуатацією автомобіля „Mercedes Benz-311 CDI", державний
номерний знак НОМЕР_1.

Розглянувши справу колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а ухвала -скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання права власності на автомобіль „Mercedes Benz-311 CDF', державний
номерний знак НОМЕР_1, та в
судовому засіданні 14 червня 2006 року заявила клопотання про вилучення та
поміщення цього автомобіля на штрафний майданчик.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, яке допускається
на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про
забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв"язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати,
з обгрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення
позову. А згідно з ч.8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про
забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає
її заявнику , про що постановляє ухвалу.

Між тим, такої письмової заяви позивачка не подавала, а лише в судовому
засіданні заявила усне клопотання про вилучення та поміщення цього автомобіля
на штрафний майданчик без зазначення причини, у зв"язку з якими потрібно
забезпечити позов в такому виді, обгрунтування його необхідності та інших
відомостей, потрібних для забезпечення позову, а також не вказала, чому
невжиття заходів забезпечення позову в такому виді може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду. Саме це клопотання, як вбачається з
протоколу судового засідання та змісту ухвали, розглянув суд в порушення
названих норм закону, вийшовши при цьому за межі заявленого клопотання, оскільки
забороняти ОСОБА_3. та будь-яким іншим особам вчиняти дії, пов"язані з
експлуатацією автомобіля, позивачка в тому судовому засіданні не просила. Суд
також в ухвалі не вказав зазначених у ст. 151 ЦПК України обставин, а заяву
позивачки від 23.04.2006 р. про заборону проводити експлуатацію цього
автомобіля, яка є в матеріалах справи (а.с.9), не розглянув, залишивши її без
уваги, та у позивачки думку щодо неї не з"ясував.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу
від 26.04.2006 р. спірний автомобіль
на   час   вирішення
цього   питання   належав
ОСОБА_3.(а.с.66),   але

заборонивши ухвалою від 14
червня 2006 року цій особі, яка не є стороною по справі, вчиняти дії,
пов"язані з експлуатацією спірного автомобіля, суд фактично лишив її права
користування цим майном, порушивши її законні права власника, які в позові не
оспорюються, та вирішив це питання у судовому засіданні без неї, не притягнувши
її до участі у справі, чим порушив також її процесуальні права.

Крім того, ухвалою судді цього ж суду від 04 травня 2006 року вже були
вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження всім особам
спірного автомобіля, на що суд уваги не звернув та не зазначив, в чому була
необхідність для вжиття ще й іншого заходу забезпечення позову у виді заборони
в експлуатації цього автомобіля.

Тому ухвалу суду, як постановлену з порушенням норм процесуального права та
встановленого порядку для вирішення питання про вжиття заходу забезпечення
позову, слід скасувати з передачею цього питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.307, 312 ч.І п.З
ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від
14 червня 2006 року скасувати та передати питання про вжиття заходу забезпечення
позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
оскарженню не підлягає.