Справа
№2-115 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 березня 2007 року                                                                                    місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі:
головуючого - судді
Поповича С.С

з участю секретаря Черкес У.О.

адвоката ОСОБА_1

сторін та представників сторін : позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про сплату грошової компенсації за частку у квартирі згідно
з яким позивач просить постановити рішення котрим зобов "язати
відповідача сплатити йому грошову компенсацію за половину квартириАДРЕСА_1,
уточнивши свої вимоги після проведення експертиз, в сумі 100997 гривень,
мотивуючи свою позицію тим, що спірна квартира хоч і трьохкімнатна, але є
неподільною і тому обоє проживати в ній при їх взаємовідносинах нормально не
можуть, а тому він бажає виділу своєї частки у грошовій компенсації, -

установив:

Відповідач
позову не визнав та вважає, що позивач не має права на половину спірної
квартири так як він не визнає дійсним договір дарування вчинений від імені
ОСОБА_4 у користь ОСОБА_2 вчинений 28
грудня 1999 року.

Вислухавши
сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити
виходячи з наступного.

Надані сторонами
докази, зокрема, копія договору дарування половини спірної квартири від 28 грудня 1999 року згідно з
яким ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 отримав у дар половину спірної квартири (а.с. 4 )„ копія свідоцтва
про право на спадщину за законом від 11
жовтня 2004 року яке
підтверджує, що ОСОБА_3 успадкував частину квартири після смерті батька ОСОБА_6( а.с. 5 ), а ще частина
належала йому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру в порядку
її приватизації (а.с. З ), кінцево ж обом
сторонам належить саме по половині спірної квартири, що підтверджує витяг з
реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 березня 2005
року (а.с. 10).

Рішенням від 03 листопада 2006 року судом було
задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спірною
квартирою, суд вирішив зобов"язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 першкод у
користуванні квартирою та встановив порядок користування нею сторонами. ОСОБА_3
був присутнім при розгляді та проголошенні рішення по цій справі. Проте
судового рішення не оспорював. Воно вступило в силу і на його виконання
видавався виконавчий лист. Цим судовим рішенням було встановлено що обоє сторін
є співвласниками спірної квартири, тому суд у задовольнив вимоги позивача. Дане
рішення відповідно до змісту ст. 61
ЦПК України має преюдиційне значення і при вирішенні даного спору так як
ним встановлено факт права власності

2

позивача на половину спірної квартири. Відповідач в тій
справі теж свою позицію щодо невизнання позову обґрунтовував тим, що він
вважає, що позивач незаконно став власником половини квартири.

Суд роз'яснював
сторонам їх права та обов'язки, в тому числі і право заявити відповідно до ст.
31 ЦПК України
зустрічний позов.

Відповідач
подавав до суду зустрічний позов про визнання недійсним вказаного вище договору
дарування вчиненого у користь позивача. Але поскільки подана ним позовна заява
не була належно оформлена, не оплачена митом, то суд залишав її без розгляду, а
так і повернув відповідачу відповідно до вимог чинного законодавства. У зв'язку
з поданням зустрічної позовної заяви провадження по первинному позову
зупинялось. Але так як відповідач не усунув недоліків, то суд вважаючи
зустрічний позов вирішеним таким чином, відновив провадження по справі. Ухвали
та супровідні листи стосовно цього позову та щодо зупинення та відновлення
провадження по справі є при матеріалах даної справи. Відповідач знайомився з
матеріалами справи і знає про них.

А тому суд
вирішував по суті тільки первинний позов. І виходить також і з того, що
відповідач не позбавлений можливості заявити позов про визнання недійсним
договору дарування і повторно, і якщо він був би задоволений, то зможе ставити
питання про скасування даного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ст. 364 Цивільного
Кодексу України передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки
із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі із спільного
майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( частина друга
ст. 183 цього
Кодексу ), співвласник,
який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або
іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ст. 183 Цивільного
Кодексу України, ч. 2, передбачає,
що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового
призначення.

По справі
призначалась будівельно-технічна експертиза згідно з висновком якої від ЗО
вересня 2005 року ( а.с. 40-54 ) реальний
розподіл квартири на двох співвласників з дотриманнях вимог закону неможливий.

Згідно з
додатковим висновком експерта ринкова вартість спірної квартири станом на
вересень 2006 року
становить 201995 гривень.
Половина квартири коштує 100997
гривень. Цю суму і слід стягнути з відповідача. Одночасно слід вирішити на
продовження заявленої вимоги про визнання права власності на всю квартиру при
викладеному за відповідачем з відповідними обмеженнями щодо реєстрації його
права власності на всю квартиру.

З відповідача також слід стягнути у користь позивача
судові витрати по справі.

А також виходячи
з того, що позивач при поданні в суд позову сплатив держмито виходячи з ціни
позову на той час, то з відповідача слід достягнути недоплачене мито в сумі 401 гривень 22 коп. у дохід держави.

На підставі
викладеного, ст.ст. 3,10,11,31,58-60
ЦПК України, ст.ст. 183,
364 Цивільного Кодексу України, Закону України "Про власність",
керуючись ст.ст. 208-218
ЦПК України , суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов"язати
ОСОБА_3 сплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за половину квартири АДРЕСА_1 в сумі 100997 гривень.

Визнати за
ОСОБА_3 право власності на квартируАДРЕСА_1 в цілому.

Івано-Франківському
обласному бюро технічної інвентаризації будівель зареєструвати за ОСОБА_3
вказану квартиру в цілому після надання бюро доказів про виконання даного
рішення суду в частині сплати грошової компенсації.

3

Стягнути з
ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 608
гривень 78 коп.
судових витрат по справі.

Стягнути з
ОСОБА_3 у користь держави 401
гривень 22 коп.
недоплаченого держмита по справі.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя         С. С Попович

Копія вірна:

З