Справа №2-320/07р.
30 січня 2007р.                                                            Іванівський
районний суд Одеської області
у складі:          судді
Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Іванівка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та мораль­ної
шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 ма­теріальної шкоди
моральної шкоди 1 700 грн., що
завдані йому дорожньо-транспортною пригодою на 452 км автошляху Київ-Одеса 13.11.2005р. -- зіткненням
автомо­біля відповідача з автомобілем позивача. На думку ОСОБА_1, пригода сталося
з вини ОСОБА_2 який порушив пункт 13.1
Правил дорожнього руху. В зв'язку з чим, шкода за­подіяна джерелом
підвищеної небезпеки підлягає відшкодуванню в повному обсязі винною особою.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав.
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, та звернувся із зустрічним
позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду в
моральну шкоду в сумі 10
впевнений, що винним в дорожньо-транспортної пригоді є ОСОБА_1
Суд, заслухавши
пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши
надані сторонами докази, прийшов до наступного.
Судом
встановлено, що 13.11.2005р.
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на своїх
автомобілях рухалися в сторону Одеси по автошляху Київ-Одеса - дорозі з
двостороннім рухом, що має дві смуги для руху в одному напрямку.
в крайньому правому ряду в автомобілі ВАЗ-2101, державний номер НОМЕР_1, 1980 року випуску. З
ним знаходилося чотири пасажира.
ОСОБА_2 рухався в крайньому лівому ряду в автомобілі Опель-Кадет, державний номер
перехресті із дорогою до сіла Дачне, автошлях має смугу для га­льмування та
місце розвороту для руху в іншому напрямку.
ОСОБА_1, маючі намір
змінити напрямок руху та виконати розворот, не подавав завчасно до початку
маневру сигнал покажчиками повороту; не переконався, що маневр буде безпечним і
не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; не надав дорогу
транспортному засобу ОСОБА_2 що рухався в попутному напрямку в лівої смузі;
перестроївся в ліву смугу та різко почав гальмування. При цьому, водій мав
намір зробити розво­рот безпосередньо з лівої смуги через суцільну лінію
горизонтальної розмітки між лівою смугою і смугою для гальмування та розвороту.
ОСОБА_1 зроблені в порушення Правил дорожнього руху, затвердже­них Постановою
Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та допов­неннями), а саме:
п.9.4 - подавати сигнал
покажчиками повороту
завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених
пунктах і за 150-200 м поза
ними... Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє
його від вжиття запобіжних заходів;
п.10.1 - перед початком
руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим
перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в
попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися;
п.10.8 - якщо в місці
з'їзду з дороги є смуга гальмування, водій, який має намір повернути на іншу
дорогу, повинен своєчасно перестроїтися на цю смугу і знижувати швидкість
забороняється: в) перешкоджати іншим транспортним засобам, рухаючись без
потреби з дуже малою швидкістю; г) різко гальмувати (крім випадків, коли без
цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).
ОСОБА_1 пунктів 9.4,
10.1, 10.3, 10.8, 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001р. №1306
(із змінами та доповненнями), потягли дорожньо-транспортну пригоду в
результаті якої автомобіль ОСОБА_2, рухаючись по дорозі зі швидкістю біля 90 км/год, не змог
зупинитися поперед авто­мобілем позивача та зіткнувся з ним.
судом підтверджується поясненнями ОСОБА_1 за №000464 від 13.11.2005р., наданими інспектору ДПС Комінтернівського
в Одесь­кій області, про те що на вказаної ділянки дорозі він давно не їздив,
тому пропустив місце для звороту на смугу гальмування та вирішив здійснювати
розворот безпосередньо з лівої смуги.
З урахуванням зазначеного,
постановою Голови апеляційного суду Одеської області від 13.03.2006р. у справі
№33-85/2006р. скасовано постанову Іванівського районного суду Оде­ської області
від 21.12.2005р. у справі №3-3108/2005
про притягнення ОСОБА_2 до адмі­ністративної відповідальності у вигляді
штрафу в сумі 17 грн. на
підставі ст.124 КУпАП.
На думку суду,
висновок щодо причин та обставин пригоди повністю співпадає з нада­ною
сторонами схемою №000179
від 13.11.2005р. до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди,
що сталася на 452 км + 933,3 м автошляху
судовому засіданні зі схемою пригоди був згодний, на питання суду підтвер­див
що змінив смугу руху метрів за 30,
рухався в лівої смузі і не перестроювався на додатко­ву смугу гальмування
та розвороту. Крім того, ОСОБА_1 визнав пояснення надані інспе­ктору ДПС від 13.11.2005р.
Суд опитав в
якості свідка ОСОБА_3, яка підтвердила що з'являється очевидцем
дорожньо-транспортної пригоді на 452
км автошляху Київ-Одеса 13.11.2005р. На думку свідка, винною особою пригоди
порушив Правила дорожнього руху. Автомобіль Опель-Кадет не мав можливості уникнути
зіткнення з автомобілем ВАЗ-2101
враховує швидкість його руху (більш 70
км/год) та несподіваність маневру ОСОБА_1 зі зміни смуги руху.
У суду немає
підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не нада­но.
Закону України від 17.07.1997р. N
475/97-ВР про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних
свобод, Україна повністю визнає на своїй території ст.46 Конвенції щодо
визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію
Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Отже, текст Конвенції з Протоколами до ней, а також її
тлумачення та застосування, висловлені у рішеннях Європейського суду з прав
людини, є частиною національного законодавства і є обов'язковими при
правозастосуванні органами правосуддя.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод, кожен, чиї права і свободи, викладені в
цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у
відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене
особами, що діяли як офіційні особи.
Суд рахує, що
неправомірними діями ОСОБА_1 порушені права ОСОБА_2 на володіння належним йому
на праві власності автомобілем марки Опель-Кадет.
фізичної особи мирно володіти своїм майном передбачено ст. 1 Першого
протоколу (Париж, 20.03.1952).
Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами між­народного
захисту цивільних прав та інтересів можуть бути на підставі п.8 ч.2 ст.16 ЦК України - відшкодування
збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, та на підставі п.9 ч.2
ст.16 ЦК України   відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
п.1 ч.І ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується
не загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.
матеріальна шкода завдана майну ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню ОСОБА_1, з вини якого
сталася дорожньо-транспортна пригода.
з урахуванням обставин справи суд за вибором поте­рпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж
роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані
збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визна­чається відповідно до реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи або ви­конання робіт, необхідних для відновлення
ОСОБА_2 просив суд відшкодувати завдану майнову шкоду, яка
складається з вар­тості виконання робіт, необхідних для відновлення
пошкодженого автомобілю в сумі 7
723 грн., витрат на проведення авто технічного дослідження по оцінці
матеріальної шкоди 462,
67 грн. і витрат на проїзд до м.Одеси 592,
Суд рахує
обгрунтованою і документально підтвердженою майнову шкоду в сумі 8 185, 67 грн., що
складається з вартості ремонтних робіт і витрат на проведення авто техніч­ного
необхідних для відновлення пошкодженої речі, вста­новлена висновком спеціаліста
№3633 від
26.04.2006р. Одеського науково-дослідного інсти­туту судових експертиз
Міністерства юстиції України, який виконав науковий співробітник лабораторії
автотехнічних досліджень ОСОБА_4,
що має кваліфікацію судового екс­перта, свідоцтво №217 від 15.07.2003р.
Міністерства юстиції України.
на проведення оцінки матеріальної шкоди підтверджена квитанцією АКБ „Імексбанк"
у м.Одесі від 31.03.2006р. на суму 457,
27 грн. і квитанцією ВАТ „Укртеле-ком" від 31.03.2006р. на суму 5, 40 грн.
ОСОБА_2 заявлені вимоги про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди, яки підлягають
також частковому задоволенню.
Європейський суд
з прав людини у винесених рішеннях неодноразово, зокрема у справах „Атлан проти
Сполученого Королівства" від 19.06.2001р., „Перна проти Італії" від
25.07.2001р. тощо визнав в регулятивної частині рішення, що виходячи з обставин
справи, самий факт правопорушення, вчиненого відносно потерпілого, становить
спосіб захисту по­рушеного права і може становити достатньо справедливу
компенсацію моральної шкоди.
спосіб компенсації відповідає ч.З ст.23 ЦК
України, згідно з якою моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном
Факт завдання моральної шкоди у судовому засіданні
знайшов своє підтвердження.
Приймаючі до уваги Методичні рекомендації надані в розділах 5, 6 листа Міністерст­ва
юстиції України від 13.05.2004р. №35-13/797,
суд визначає розмір грошового відшкоду­вання моральної шкоди з урахуванням
характеру правопорушення ОСОБА_1,
глибини фізичних та душевних страждань ОСОБА_2, а також інших обставин, які
мають істотне значення. Суд враховує стан здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих
і виробничих стосунках, час і
зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та встановлює розмір
грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн.
Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України,
ст.ст.7, 8, 10, 11, 15,
209, 212-215 України, суд
ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної джерелом підви­щеної небезпеки.
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про від­шкодування майнової та моральної шкоди, завданої
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, задовольнити частково.
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в ра­хунок відшкодування майнової шкоди 8 185 (вісім тисяч сто
вісімдесят п'ять) грн. 67
коп., моральної шкоди 2
000 (дві тисячі) грн., загалом суму 10
185 (десять тисяч сто вісімдесят п'ять) грн. 67 коп.
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судо­ві витрати по сплаті судового збору в розмірі 600 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн., загалом суму 630
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рі­шення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя -