У х в а л а

іменем
україни

24 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:
Пшонки М.П.,
Берднік І.С.,

Данчука В.Г.,
Костенка А.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до військової прокуратури Житомирського гарнізону про відшкодування
шкоди, завданої порушенням авторських прав, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та
військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону України на
рішення апеляційного суду Житомирської області від 5 грудня 2006 року,

в с т а
н о в и л а:

У лютому 2004
року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що відповідачем порушені  авторські
права позивача незаконним використанням та знищенням інформації, що становила
інтелектуальну власність і знаходилася в пам'яті його комп'ютера, який був
вилучений при розслідуванні кримінальної справи. Діями відповідача йому
заподіяна шкода. Позивач просив стягнути з відповідача 9 250 000 грн. на
відшкодування матеріальної та 500 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням  Корольовського районного суду м. Житомира від
12 травня 2005 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Рішенням
апеляційного суду Житомирської області від 5 грудня 2006 року скасовано рішення
Корольовського районного суду м. Житомира від 12 травня 2005 року в частині
відмови у відшкодуванні моральної шкоди й у цій частині ухвалено нове рішення
про часткове задоволення позову. Стягнуто з відповідача на користь позивача 50
000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У решті - рішення суду залишено без
зміни.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення апеляційного
суду Житомирської області від 5 грудня 2006 року та рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 12 травня 2005 року в частині відмови у
відшкодуванні заподіяної йому матеріальної шкоди.

Військова
прокуратура Житомирського гарнізону Центрального регіону України в своїй
касаційній скарзі просить скасувати рішення апеляційного суду Житомирської
області від 5 грудня 2006 року та залишити в силі рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 12 травня 2005 року, яке помилково скасоване
апеляційним судом.

Касаційні скарги
ОСОБА_1 та військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону
України підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди
та ухвалюючи в цій частині рішення про часткове задоволення позову, апеляційний
суд виходив із того, що неправомірними діями відповідача в посяганні на
інтелектуальну власність  ОСОБА_1
заподіяно моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., при цьому відмовив в
задоволенні матеріальної шкоди за необґрунтованістю позовних вимог у цій
частині позову.

Проте з такими
висновками апеляційного суду погодитися не можна, оскільки вони суперечать
дійсним обставинам справи.

Як убачається з
матеріалів справи, у січні 2001 року під час попереднього слідства у
кримінальній справі за звинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину в нього був
вилучений комп'ютер, переданий на зберігання до таємної частини військової
прокуратури Житомирського гарнізону та приєднаний до справи в якості речового
доказу (а. с. 10).

Згідно з п. “є”
ст. 50 Закону України “Про авторське право і суміжні права” зміна чи вилучення
інформації, зокрема в електронній формі без дозволу суб'єктів авторського
права, є порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту.

Відповідно до
ст. 52 цього Закону та ст. 432 ЦК України при порушенні авторського права кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної
власності, відшкодування матеріальної, моральної шкоди, стягнення доходу,
отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату
компенсації.

Ухвалюючи
рішення про відмову в позові, суд послався на те, що комп'ютер дійсно був
вилучений за місцем проживання ОСОБА_1 і переданий на зберігання до таємної
частини військової прокуратури Житомирського гарнізону. Зазначаючи, що
будь-яких даних про наявність у комп'ютері інформації, що становить
інтелектуальну власність позивача, немає, суд відмовив у позові.

Разом з тим апеляційним
судом установлено, що в комп'ютері містилася інформація, яка являла собою
тексти наукових статей, лекцій, інших науково-популярних документів, які
належали ОСОБА_1 У період з 30 січня 2001 року до 17 березня 2003 року із
системного блоку комп'ютера було проведено масове видалення документів
наукового характеру й записано документи, пов'язані з роботою військової
прокуратури. При цьому, як на підтвердження цих доводів, суд посилався на  висновок
комп'ютерно-технічної експертизи №2867 від 10 травня 2006 року та
пояснення позивача.

Апеляційний суд
не дав належної оцінки цим фактам, однак дійшов
висновку про те, що ОСОБА_1 неправомірними діями відповідача заподіяна
лише моральна шкода в розмірі 50 000 грн., зазначивши, що вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди є недоведеними.

Ураховуючи
наведене та беручи до уваги, що справу судами розглянуто поверхнево, з
порушенням ст. ст. 213, 215 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення
підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.
ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги
ОСОБА_1 та військової прокуратури Житомирського гарнізону Центрального регіону
України задовольнити частково.

Рішення
Корольовського районного суду м. Житомира від 12 травня 2005 року та рішення
апеляційного суду Житомирської області від 5 грудня 2006 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка
І.С. Берднік   В.Г. Данчук   А.В. Костенко