АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-383-2007р.                                                    Головуючий
Категорія поновлення на                                                   Пироженко С.А.
роботі                                                                                      Доповідач
в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"7"
березня 2007 р.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого               Бурлаки В.О.

суддів                           Бабенко В.М., Василенко Л.І.

при секретарі              Шульга Я.В.

з участю адвоката       ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ВАТ «Черкасигаз» на рішення Соснівського районного
суду від 21 грудня
2006р. по справі за позовом   ОСОБА_2   до
ВАТ   «Черкасигаз»,   третя
особа: територіальна державна інспекція праці у Черкаській області про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулась з
позовом у суд до «ВАТ «Черкасигаз» про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди посилаючись на те, що наказом НОМЕР_1 її було
звільнено з посади контролера газового господарства дільниці по обліку
природного газу та розрахунків за його використання у зв'язку з закінченням
строку трудового договору по ч.1 п.2 ст.36 КЗпП України з тих же підстав.

Вважала, що
звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства і просила суд стягнути на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3483 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати за надання юридичної допомоги адвокатом в сумі 500 грн.

Рішенням Соснівського районного
суду від 21.12.2006р. позов задоволено частково.

Визнано недійсними та скасовано накази НОМЕР_1 та НОМЕР_2 про звільнення ОСОБА_2 по ст.36 ч.1 п.2 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді
контролера газового господарства дільниці по обліку природного газу та
розрахунків «Черкасигаз».

Стягнуто з ВАТ «Черкасигаз» на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3605  грн. 68 коп., 500 грн. витрат за
надання юридичної допомоги та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Стягнуто з ВАТ «Черкасигаз» державне мито в сумі 365 грн. та 30 грн. витрат за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ВАТ «Чсркасигаз» просить скасувати рішення та ухвалити
нове яким повністю відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову вважаючи його
незаконним.

Заслухавши
доповідача, сторони третю особу, адвоката ОСОБА_1, вивчивши та обговоривши матеріали справи в межах заявлених
позовних вимог судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню.

Поновлюючи
позивачку на посаді та визнаючи недійсними накази НОМЕР_1 «Про звільнення ОСОБА_2» по п.2 ч.1 ст.36
КЗпП України та аналогічний наказ НОМЕР_2
суд виходив з вимог законодавства про те, що працівник відпрацювавший
хоч один день зі згоди власника або уповноваженого ним органу після закінчення строку строкового трудового договору
стає постійним працівником. З ОСОБА_2
неправомірно був укладений строковий договір.

Проте погодитись з такими
висновками суду не можна зі слідуючих підстав.

Згідно матеріалів справи позивачка
працювала у відповідача на посаді бухгалтера.

Статтею 64 Господарського
кодексу України передбачено, що підприємства самостійно визначають свою
організаційну структуру, штатний розклад та чисельність працівників.

Вказана норма мається в п.8 Статуту ВАТ «Черкасигаз», затвердженого
загальними зборами акціонерів 24.06.1998р.

На засіданні правління ВАТ «Черкасигаз» від 30.09.2005р. (протокол №2) прийнято рішення про скорочення в штатному розкладі
бухгалтерії головного підприємства посади бухгалтера з
посадовим окладом 1115 грн. з
24.12.2005р. у зв'язку з заключения
договору з банком на відкриття карткових рахунків та розрахунково-касового
обслуговування при видачі заробітної плати
та інших виплат, зменшення обсягів робіт бухгалтерії.

На підставі рішення 20.10.2005р.
виданий наказ №267/ОД про  скорочення
посади в штатному розкладі бухгалтерії, а 24.10.2005р. наказ НОМЕР_3 про
попередження бухгалтера ,
ОСОБА_2 про наступне вивільнення з роботи 24.12.2005р.

В останнім наказом вона ознайомлена
в цей же день.

З тих же підстав
введено в штатний розклад строкову посаду до 01.02.2006р. контролера газового господарства дільниці по
обліку природного газу та розрахунків за його використання.

Про те, що цей договір має
строковий характер і позивачці було відомо про це підтверджується актом НОМЕР_4, коли їй була
офіційно запропонована робота контролера. Листом НОМЕР_5, в якому також
вказано, що вакантна посада є обмеженою, кінцевим строком 01.02.2005р.

Написом на листі
на ім.'я ОСОБА_2 НОМЕР_6 про те, що вона
«згідна на перевод на посаду
контролера після відпустки.

Заявою ОСОБА_2 від 20.12.2005р.
про переведення на роботі в дільницю по обліку
природного газу та розрахунків його використання контролером.

Наказом
НОМЕР_7про тимчасове переведення ОСОБА_2
згідно поданої заяви з 23.12.2005р. по 01.02.2006р. контролером газового
господарства з окладом 475
грн., на якому мається підпис позивачки.

Фактично ОСОБА_2 погодилась зі
скороченням посади, переведення на іншу роботу, оскільки ці дії ВАТ
«Черкасигаз» не оскаржувала.

Звернулась до суду 25.05.2006р. з
приводу звільнення з роботи.

Згідно листків
непрацездатності ІНФОРМАЦІЯ_1
вона з 24.10. по
16.11.2005р., з 12.01. по
28.02.2006р., з 01.03 по
18.04.2006р. та з 19.04.
по 06.05.2006р. хворіла.

Наказом НОМЕР_1 ОСОБА_2 звільнена з
роботи у зв'язку із закінченням строку
трудового договору п.2 ст.36 КЗпП України з обговоренням, що оскільки вона є непрацездатною, днем звільнення вважати
день відновлення працездатності.

Наказом НОМЕР_2 ОСОБА_2 звільнена з
роботи у зв'язку із закінченням строку трудового договору п.2 ст.36 КЗпП
України з 10.05.2006р., так як днем відновлення
працездатності було 07.05.2006р.,та виплатити їй компенсацію
за невикористану відпустку за період з 17.08.1999р.
по 06.05.2006р. за 197 календарних днів.

В період між 01.02.2006р. ОСОБА_2 не працювала, а тому не можна
вважати, що вона стала постійним працівником і
договір пролонгований на певний строк.

Статтею 23 КЗпП України передбачено два види строкових договорів: на
визначений строк, встановлений за погодженням
сторін, та на час виконання певної роботи. Закінчення терміну яких згідно ст.36 п.2 КЗпП України є підставою для звільнення з
роботи, крім випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимоїн про їх розірвання.

Однак, при вказаних обставинах позивачка не ставила питання про продовження
трудового договору, а ВАТ «Черкасигаз», розірвало договір.

7, 8 і 9 травня 2006р. були днями відпочинку.

При таких обставинах підстав для
задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 23, п.2 ст.36 КЗпП України, 307, 309, 314 ЦПК України, судова

колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ВАТ «Черкасигаз»
задоволити.

Рішення Соснівського районного суду
від 21.12.2006р. скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ВАТ «Черкасигаз» про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України на протязі 2
місяців з дня проголошення.