№ 2-3195/2007
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  УКРА Ї Н И

20 грудня 2007  року
місто Маріуполь

Іллічівський райсуд міста Маріуполя,
під головуванням судді Топчій Т.В., при секретарі Кучерявій О.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Маріупольської міської ради, про визнання права власності на самовільно зведені
будови, про визнання права власності по праву спадкування,

В С Т А Н О В
И В :

У грудні 2007 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, в якому просить визнати за нею право власності на самовільно зведене
нерухоме майно: жилу прибудову, гараж, сарай та за її померлою матір'ю на
самовільно зведені: жилий будинок, сіни, веранду, що розташовані на земельній
ділянці АДРЕСА_1 в м. Маріуполі, а також визнати за нею право власності на
вказані самовільно зведені будови у порядку спадкування за законом після смерті
матері.

В судовому засідання позивачка підтримала
позовні вимоги у повному обсязі та просила, що її матері ОСОБА_2 на підставі
рішення Іллічівського райвиконкому від 30.07.1954 року була виділена земельна
ділянка АДРЕСА_1. 18.08.1954 р. нею був укладений договір на право будівництва
жилого будинку та сараю. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла. При житті її мати звела
жилий будинок “А-1”, сіни “а1-1”, веранда “а2-1”, які значаться на генеральному
плані, однак не здані в експлуатацію. Вона є власником жилого будинку НОМЕР_1
на підставі свідоцтва про право власності від 09.10.1996 року. В період
експлуатації вказаного будинку вона без дозволу відповідних органів на вказаній
земельній ділянці були зведені: жила прибудова літ “Б1-1”, гараж “Г-1”, сарай
“Д-1”, які значаться на генеральному плані. Вказані будови не були здані в
експлуатацію та правовстановлюючих документів на них не було. Вона фактично
прийняла спадкове майно, доглядала за будинком та городом. В даний час у неї
виникла необхідність одержати на ці будови право власності, але не має
можливості отримати право власності на самовільно зведені будови. Вона є єдиною
спадкоємницею після смерті матері на вказане майно, оскільки інші спадкоємці
від прийняття спадщини заперечують.

На
підставі викладеного позивачка просила визнати за її померлою матір'ю право
власності на самовільно зведені будови, визнати за нею право власності на
самовільно зведені нею будови, а також визнати за нею право власності на вказані
самовільно зведені будови у порядку спадкування за законом.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не
заперечувала проти визнання права власності на самовільно зведені будови.

Суд,
вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі за наступними
підставами.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівського райвиконкому від
30.07.1954 року була виділена земельна ділянка АДРЕСА_1. 18.08.1954 р. нею був
укладений договір на право будівництва жилого будинку та сараю. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2 померла. При житті ОСОБА_2 звела жилий будинок “А-1”, сіни “а1-1”,
веранда “а2-1”, які значаться на генеральному плані, однак не здані в
експлуатацію. ОСОБА_1 є власником жилого будинку НОМЕР_1 на підставі свідоцтва
про право власності від 09.10.1996 року. В період експлуатації вказаного
будинку вона без дозволу відповідних органів на вказаній земельній ділянці були
зведені: жила прибудова літ “Б1-1”, гараж “Г-1”, сарай “Д-1”

Згідно
висновку технічного експерта про технічний стан домоволодіння від 04.12.2007
року, самовільно зведені жилий будинок “А-1”, сіни “а1-1”, веранда “а2-1”, жила
прибудова літ “Б1-1”, гараж “Г-1”, сарай “Д-1”, що розташовані на земельній
ділянці АДРЕСА_1 в м. Маріуполі, знаходяться у задовільному технічному стані і
можуть експлуатуватись надалі.

Згідно ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який
постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270
цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 проживала у вказаному будинку, здійснювала за ним
догляд, будувала нерухоме майно. Вона є єдиною спадкоємницею після смерті
матері.

Вивчивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги
позивачки підлягають задоволенню та за її померлою матір'ю слід визнати право
власності на самовільно зведені жилий будинок “А-1”, сіни “а1-1”, веранда
“а2-1”. За ОСОБА_1 слід визнати право власності на жилу прибудову літ “Б1-1”,
гараж “Г-1”, сарай “Д-1”, що розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1 в м.
Маріуполі. Крім того за позивачкою слід визнати право власності на вказані
самовільно зведені будови у порядку спадкування за законом, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що права інших осіб при цьому не порушуються.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 376, 1268 ч.3 ЦК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на самовільно зведені будови: жилий будинок
“А-1”, сіни “а1-1”, веранду “а2-1” АДРЕСА_1 в м. Маріуполі.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на самовільно зведені будови: жилу прибудову літ
“Б1-1”, гараж “Г-1”, сарай “Д-1”, що розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про
апеляційне оскарження в строк, передбачений для подачі такої заява.

Суддя: