Справа №2-2183/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі                  Тростянчук
Т.В.,

за участю
позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4,
відповідача -представника Луцької міської ради - ОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом
ОСОБА_1,ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до Луцької міської ради про визнання права
власності на самовільну добудову та визначення часток у спільній сумісній
власності, -

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_3,ОСОБА_4
та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 звернулись в суд з позовом до
відповідача про визнання права власності на самовільну добудову та визначення
часток у спільній сумісній власності, вказавши на те, що позивачі одна родина,
яка складається з двох сімей, мають у спільній сумісній власності квартиру в
АДРЕСА_1 у відповідності із зареєстрованим правом власності по свідоцтву від
19.03.2004 року. Для потреб кожної із сімей було добудовано відповідні
добудови: для сім'ї ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 - приміщення квартири № 2 -
2-1,2-2,2-3,2-4,2-5 до своєї частини будинку, а для сім'ї - ОСОБА_3,ОСОБА_4,
ОСОБА_7 - гараж В-1 і ½  частину хліва Б-1 до своєї частини будинку.
Однак при проведені добудов не було взято необхідних дозволів, тому на даний
час вони є самочинним будівництвом. Позивачі звернулись з вимогою визнати право
власності на самочинне збудоване нерухоме майно, а саме приміщення квартири № 2
- 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5 та гараж В-1 і 1А частину хліва Б-1, а також виділити на
праві спільної часткової власності за позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6. приміщення квартири № 2 - 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5, ґанок -
а-1, ½  огорожі по АДРЕСА_1, а за позивачами
ОСОБА_3,ОСОБА_4 та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 приміщення квартири № 1
- 1-1,1-2,1-3,1-4, ґанок -а, погріб -Г, гараж В-1, хлів Б-1 та ½  огорожі по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачі, підтримавши позовні вимоги
з підстав зазначених в позові, просили заяву задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні визнавши позов, проти
задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши
документи справи, суд прийшов до висновку про підставність заявленого позову.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право
власності на житло ввід 19.03.2004 року виданого згідно розпорядження від
19.03.2004 № 615-р (а.с.4), копії витягу про реєстраці. Права власності на
нерухоме майно від 27.03.2004 року (а.с. 5) - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_7 є власниками на праві спільної сумісної власності
будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Крім того, право власності позивачів на вище вказаний будинок з надвірними
будівлями та спорудами підтверджено і копією технічного паспорту з відповідними
планами

та характеристиками від
03.01.2007р., з якого вбачається, що збудований гараж (В-1), добудований хлів
(Б-1), перепланіровка кімнати (2-3), добудова приміщень ( 2-1, 2-2, 2-4, 2-5) є
самочинним будівництвом оскільки, збудовані без належних на те дозволів та
затвердженого проекту.

Відповідно до ст. З 76 ЦК
України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і
правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивачам згідно державного акта на право власності
на земельну ділянку є власниками земельної ділянки площею 0,0577га у межах
згідно з планом по АДРЕСА_1.

Експертним висновком про відповідність самовільної добудови (А-1) до
квартири № 2 з переплануванням та самовільного будівництва гаража (В-1) і
частини хліва (Б-1) на вул. Старова в м. Луцьку діючим державним будівельним,
санітарним і пожежним нормам і правилам (ДБН) підтверджено, що планування та
конструктивні елементи добудов відповідають діючим нормам (а.с. 12-20). Даний
висновок погоджено Управлінням містобудування та архітектури Луцького міського
виконкому, Луцькою міською санітарно-епідеміологічною станцією та іншими
комунальними службами.

Судом встановлено, що при погодженні меж землекористування у позивачів з
іншими землекористувачами непорозумінь не виникало (а.с.24).

Отже, при проведенні добудов позивачами не були порушені жодні будівельні
норми та права інших осіб.

Тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на
самочинне будівництво за ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_6,
ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_7 на вказані добудови відповідно до їх вимог.

Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право
на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі
виділу частки із майна, що у спільній сумісній власності, вважається що частки
кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду.

Тому суд вважає, що є всі підстави для виділення на праві спільної
часткової власності сім'ї ОСОБА_1, ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_6. на приміщення квартири № 2 - 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5, ґанок - а-1, ½  огорожі по АДРЕСА_1, та на праві спільної
часткової власності сім'ї ОСОБА_3,ОСОБА_4 та в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_7 на приміщення квартири № 1 - 1-1,1-2,1-3,1-4, ґанок -а, погріб -Г,
гараж В-1, хлів Б-1 та 1А огорожі по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 58, 60, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.16, 328,
370, 372, 376, 392 ЦК України
суд, -

виpішив:

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 право
власності на самовільно добудоване нерухоме майно по АДРЕСА_1, а саме:
приміщення квартири № 2 - 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5, згідно технічного паспорту від
03.01.2007р., розробленого ВОБТІ.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 право
власності на самовільно добудоване

нерухоме майно по АДРЕСА_1, а саме: гараж В-1 та 1Л частину хліва Б-1,
згідно технічного паспорту від 03.01.2007р., розробленого ВОБТІ.

Виділити на праві спільної часткової власності сім'ї ОСОБА_1, ОСОБА_2 та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 приміщення квартири № 2 -
2-1,2-2,2-3,2-4,2-5, ґанок - а-1, 1А огорожі по АДРЕСА_1.

Виділити на праві спільної часткової власності сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4 та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 приміщення квартири № 1 - 1-1,1-2,1-3,1-4,
ґанок -а, погріб -Г, гараж В-1, хлів Б-1 та ¼
огорожі по АДРЕСА_1.

Ріення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 (десяти) днів з дня
його проголошення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20
(двадцяти) днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.