Справа № 2-414/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„17"
січня 2007 р.      Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:
головуючого                                                 -
судді Лиходєдова А.В.

при
секретарі                                               -
Поліян І.В.

за
участю представника позивачів            -
адвоката ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання недійсною угоди про завдаток, усунення перешкод в користуванні
власністю та стягнення моральної шкоди; третя особа -ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

19.04.2005р. позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3. звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Криворізького нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання недійсною угоди про завдаток, усунення перешкод в
користуванні власністю та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3. у позові
вказують, що вони є давніми подругами. їх спільними знайомими були подружжя
ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_7
та ОСОБА_6. Подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 останні роки хворіли та потребували
стороннього догляду. У зв'язку з цим, 23 січня 1999 року, вони та подружжя
ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали договір довічного утримання, зареєстрований приватним
нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 (реєстраційний
№170).

Згідно договору довічного утримання подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1
передали їм у власність квартиру АДРЕСА_1, а вони зобов'язалися довічно
повністю утримувати подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1, забезпечувати їх харчами, одягом,
доглядом і необхідною медичною допомогою, а також зберігати за ними право
безоплатного довічного користування зазначеною квартирою. Приватним нотаріусом
ОСОБА_8 також було накладено арешт на вказану квартиру щодо розпорядження нею
при житті подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7
помер. З цього моменту за взаємною домовленістю ОСОБА_6 проживає почергово у
одного з позивачів: у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, у ОСОБА_3. за адресою:
АДРЕСА_3.

В березні 2004 року
вони познайомилися з відповідачем ОСОБА_4, який на той час проживав в с Володимирівка
Миколаївської області. Відповідачу потрібно було житло в м. Кривому Розі, тому
він був згоден купити спірну квартиру і вселитися в неї. Вони не заперечували
продати квартиру, але тільки після смерті ОСОБА_6 Вони повідомили ОСОБА_4. про
договір довічного утримання і про те, що зможуть продати йому квартиру тільки
після смерті ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_4 погодився на таку пропозицію та виявив
бажання укласти угоду про завдаток. Тоді вони дозволили йому вселитися в спірну
квартиру, зробити в ній ремонт та проживати в ній.

05.04.2004р. вони зареєстрували в БТІ м. Кривого Рогу право власності на
вказану квартиру.

2

06.05.2004р. між ними та ОСОБА_4 було укладено
угоду про завдаток,
в присутності приватного
нотаріуса ОСОБА_5 відповідач передав
їм в якості завдатку 400
дол. США. В п.3 угоди
нотаріус вказала, що сторони зобов'язуються переоформити квартиру в строк
до 06.05.2005р., в п.4 угоди -
що сторонам роз'яснено ст.195 ЦК
України.

Позивачі
вважають, що угода про завдаток є недійсною, оскільки:

·
приватним нотаріусом ОСОБА_8 накладено заборону на
відчуження спірної квартири;

·
в угоді про завдаток нотаріус ОСОБА_5 незаконно вказала
строк переоформлення квартири -
до 06.05.2005р.;

·
ОСОБА_6 до теперішнього часу жива і виконати угоду про
завдаток щодо переоформлення квартири неможливо;

·
про наслідки порушення зобов'язання про завдаток нотаріус
не повідомила. Вимоги ст.195 ЦК
України, як 1963р., так і 2003р., не стосуються даного виду правовідносин.

Таким чином, угоду про завдаток укладено в порушення вимог цивільного
законодавства України.

Тому, позивачі в позові просять суд: визнати недійсною угоду про завдаток
від 06 травня 2004 року, посвідчену
приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5. 06 травня 2004 року, реєстр №1434; усунути їм
перешкоди в користуванні їх власністю -
квартирою АДРЕСА_1,
зобов'язавши ОСОБА_4 звільнити спірну квартиру; стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на їх користь солідарно моральну шкоду в сумі 2000 грн., а також
витрати по справі на правову допомогу в сумі 500 грн., судовий збір -
51 грн.

В судовому засіданні позивачі кожна окремо підтримали свої позовні вимоги у
повному обсязі, додавши, що при укладенні угоди про завдаток вони помилялися
щодо прав і обов'язків сторін, вважаючи, що якщо до вказаної дати ОСОБА_6
помре, то вони укладуть з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири, якщо ж
станом на 06.05.2005р. ОСОБА_6 буде жива, то угоду про завдаток буде розірвано.

Представник позивачів у судовому засіданні підтримав позовні вимоги
позивачів у повному обсязі, додавши в судових дебатах, що в силу вимог ст.754 ЦК України 2003р.-в
даному випадку позивачі не мали права брати завдаток на майбутній продаж
квартири.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,
про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, причину
неявки до суду не повідомляв. Зі згоди позивачів та їх представника суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Третя особа - ОСОБА_6
в судове засідання не з'явилася без зазначення причин, про час і місце судового
засідання повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачі є давніми подругами. їх спільними знайомими
були подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 -
ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 останні роки хворіли та
потребували стороннього догляду. У зв'язку з цим, 23 січня 1999 року, позивачі
та подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали договір довічного утримання, зареєстрований
приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8
(реєстраційний №170) - а.с.6.

Згідно договору довічного утримання подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 передали їм у
власність квартиру АДРЕСА_1, а вони зобов'язалися довічно повністю утримувати
подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1, забезпечувати їх харчами, одягом, доглядом і необхідною
медичною допомогою, а також зберігати за ними право безоплатного довічного
користування зазначеною квартирою. Приватним нотаріусом ОСОБА_8 також було
накладено арешт на вказану квартиру щодо розпорядження нею при житті подружжя
ІНФОРМАЦІЯ_1.

3

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер - а.с.5. З цього
моменту за взаємною домовленістю між позивачами ОСОБА_6 проживає почергово у
одного з позивачів: у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, у ОСОБА_3. за адресою:
АДРЕСА_3.

В березні 2004 рову
позивачі познайомилися з відповідачем ОСОБА_4, який на той час проживав в с Володимирівка
Миколаївської області. Відповідачу потрібно було житло в м. Кривому Розі, тому
він був згоден купити спірну квартиру і вселитися в неї. Позивачі не
заперечували продати квартиру, але тільки після смерті ОСОБА_6 Позивачі
повідомили ОСОБА_4. про договір довічного утримання і про те, що зможуть
продати йому квартиру тільки після смерті ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_4 погодився
на таку пропозицію та виявив бажання укласти угоду про завдаток. Тоді позивачі
дозволили йому вселитися в спірну квартиру, зробити в ній ремонт та проживати в
ній.

05.04.2004р. вони зареєстрували в БТІ м. Кривого Рогу право власності на
вказану квартиру - а.с.7.

06.05.2004р. між ними та ОСОБА_4 було укладено угоду про завдаток, в
присутності приватного нотаріуса ОСОБА_5 відповідач передав їм в якості
завдатку 400 дол. США. В
п.З угоди нотаріус вказала, що сторони зобов'язуються переоформити квартиру
в строк до 06.05.2005р., в п.4 угоди -
що сторонам роз'яснено ст.195 ЦК
України - а.с.9.

Суд вважає, позовні вимоги щодо визнання недійсним угоди про завдаток та
усунення перешкод в користуванні власністю - є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ч.З ст.203 ЦК
України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі.

Згідно ст.209 ЦК України,
нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який
відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.

Статтею 215 ЦК України
передбачено, що Підставою недійсності правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5,6 ст.
203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема
тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій
послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Згідно ст.229 ЦК України,
якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення
має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких
властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість
використання за цільовим призначенням.

Згідно ст.236 ЦК України,
правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо
за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє,
можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно ст.571 ЦК України,
якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у
кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він
зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі
завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має
відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір
(вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.48 Закону України „Про власність", власник може
вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист
права власності здійснюється судом.

4

Укладаючи 06.05.2004р. угоду про завдаток, позивачі
помилялися щодо обставини, що має істотне значення - прав та
обов'язків сторін, а саме: в пункті 3
угоди про завдаток вказано, що сторони зобов'язуються укласти угоду по
переоформленню квартири до шостого травня дві тисячі п'ятого року. При цьому,
заздалегідь неможливо було передбачити смерть ОСОБА_6, оскільки тільки після її
смерті позивачі мають право розпорядитися спірною квартирою. Тому, як пояснили
позивачі в судовому засіданні, вони вважали, якщо станом на 06.05.2005р.
ОСОБА_6 буде живою, то угоду про завдаток буде розірвано, якщо ж до вказаної
дати ОСОБА_6 помре, то вони укладуть з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири.
Факт такої помилки позивачі підтвердили в судовому засіданні.

Крім
того, наслідки недодержання угоди про завдаток, передбачені ст.571 ЦК України 2003 року, позивачам
не роз'яснено. Посилання в пункті 4
угоди про завдаток на те, що „стаття 195
Цивільного кодексу України, нам сторонам роз'яснено" суд не може
прийняти, як роз'яснення наслідків порушення зобов'язання про завдаток,
оскільки такі наслідки передбачено саме ст.571 ЦК України 2003
року, який набрав чинності з 01
січня 2004 року.
Також, позивачі в судовому засіданні пояснили, що того дня наслідки порушення
зобов'язання про завдаток під час підписання угоди їм ніхто не роз'яснював.

Крім того, через угоду про завдаток позивачі не виконують вимоги пункту З
договору довічного утримання від 23.01.1999р. про те, що вони зобов"язані
зберегти у безкоштовному довічному користуванні ОСОБА_7 і ОСОБА_6 квартиру, яка
відчужується - а.с.6.

Судом встановлено, що після укладення угоди про завдаток відповідач ОСОБА_4
вселився в спірну квартиру та проживає в ній до теперішнього часу. ОСОБА_6
проживає почергово у одного з позивачів: у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, у ОСОБА_3. за адресою:
АДРЕСА_3.

Таким чином, ОСОБА_6 позбавлена передбаченого п.3
договору довічного утримання права користування спірною квартирою, а позивачі
позбавлені можливості виконувати вимоги п.З договору довічного утримання про
те, що вони зобов"язані зберегти у безкоштовному довічному користуванні
ОСОБА_6 квартиру, яка відчужується. При цьому, угоду про завдаток в частині
того, що ОСОБА_4 має право вселитися в квартиру, мати вільний доступ до неї,
виконувати ремонт, а також зареєструватися в квартиру - а.с.9 - укладено без
урахування і в порушення вимог п.З договору довічного утримання про те, що
позивачі зобов"язані зберегти у безкоштовному довічному користуванні
ОСОБА_6 квартиру, яка відчужується.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивачів
солідарно моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст.23 ЦК України,
моральна шкода полягає:

1)   у
фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я;

2)   у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3)   у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4)   у
приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної
або юридичної особи.

Позивачі ж мотивують наявність моральної шкоди тільки
тим, що у них збільшилася заборгованість по комунальним послугам, оскільки
відповідач ОСОБА_4 не оплачує їх. Така обставина не є підставою для
відшкодування моральної шкоди.

Твердження ж позивачів, що внаслідок дій відповідача
ОСОБА_4 вони живуть у постійному нервовому напруженні, у них порушився
нормальних образ життя, вони втратили нормальні життєві зв'язки - носять загальний
формальний характер і в судовому засіданні позивачами та їх представником - не доведені.

Таким чином, в частині позову про стягнення солідарно з відповідачів на
користь позивачів у солідарному порядку моральної шкоди - необхідно
відмовити.

5

Крім
того,  у відповідності зі ст.84 ЦПК
України,  у зв'язку з частковим
задоволенням позову до ОСОБА_4, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів в
солідарному порядку необхідно стягнути витрати на правову допомогу у повному
обсязі - 500,00 грн.,
оскільки граничний розмір компенсації таких витрат на цей час законом ще не
встановлено.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позову
до ОСОБА_4, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів в солідарному порядку
необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачами при подачі позову в сумі
51,00 грн.-а.с.4.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_5, немає
підстав і для стягнення з неї витрат на правову допомогу і судового збору.

На підставі викладеного, у відповідності зі
ст.ст.23,203,209,215,216,229,236,571 ЦК
України, ст.48 Закону України „Про власність", керуючись ст.ст.10,11,60,84,88,169,212-215,п.6
Прикінцевих і Перехідних Положень ЦПК України 2004р., суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання недійсною угоди про завдаток, усунення перешкод в користуванні
власністю та стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Визнати недійсною угоду про завдаток від 06 травня 2004
року, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5. 06 травня 2004 року, реєстр №1434, згідно якої ОСОБА_4 видав
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 завдаток у сумі 2120,00 грн. на рахунок причетних з нього
15211,00 грн., з яких 4085,00 грн. боргу, який сплачує ОСОБА_4 по договору
купівлі-продажу квартири, що належить ОСОБА_2 і ОСОБА_9, та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_4.

Зобов'язати ОСОБА_4 звільнити спірне жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині
позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_9 солідарно - 500,00 грн., сплачених
позивачами на правову допомогу, 51,00
грн. судового збору, сплаченого позивачами при подачі позову, всього - 551,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на користь держави несплачений судовий збір
(державне мито) у розмірі по 04
грн. 25 коп. з
кожного за немайновий спір.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на користь Територіального управління
державної судової адміністрації в Дніпропетровській області по 03 грн. 75 коп. з кожного
за витрати на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи за немайновий спір.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Територіального управління
державної судової адміністрації в Дніпропетровській області 30,00 грн. витрат на
інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи за майновим спором - в зв'язку із задоволенням позову в цій частині.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду, через районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.