Справа №
2007 року Категорія:
Доповідач -Бородін М.М.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5
квітня 2007
року судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого-судді:                  -
Бородіна М.М.,

суддів:                                      -
Гальянової І.Г.,

- Ларенка
В.І.,

при секретарі:                          -
Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Орджонікідзевського район­ного
суду м. Харкова від 13 лютого
2007 року
по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_1, треті особи: орган приватизації
житла Державної адміністрації Чугуївського району Харківської області, Державна
нотаріальна контора Чугуївського ра­йону Харківської області, про визнання
недійсним договору купівлі-продажу жилого будинку; за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні
жилим приміщенням, виселення і вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 та його діти: ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись у суд із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання
недійс­ним договору купівлі-продажу жилого
будинку АДРЕСА_1.
Позивачі вказали, що у лютому 1995 року їх сім'ї у складі чотирьох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 був переданий у спільну
власність вказа­ний жилий будинок та видане
свідоцтво про право власності. Однак, Чугуїв­ський райвиконком своїм
розпорядженням у квітні 1995 року
ліквідував сві­доцтво про право власності та видав нове, за яким власником
будинку стала ОСОБА_1 29 квітня
1995 року
ОСОБА_1 на підставі договору купів­лі-продажу здійснила відчуження будинку
ОСОБА_6. Про укладену угоду їм - позивачам стало відомо тільки у той період, коли ОСОБА_4 отримував паспорт.

ОСОБА_6, а після його смерті і ОСОБА_5 проти ви­мог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заперечував і
пред'явив зу­стрічні позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 проти первісних позовних вимог не
запере­чувала та пояснювала, що не мала наміру здійснити відчуження будинку,
оскільки він є єдиним місцем проживання її сім'ї. До ОСОБА_6 зве-

рнулась з
проханням надати їй позику, однак, він погодився допомогти тіль­ки за умови відчуження будинку, що в подальшому
вона і зробила.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова
від 13 лю­того
2007 року
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволені. Суд першої інстанції
визнав недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1,
укладений 29 квітня
1995 року
між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 та повернув сторони у
первісне положення, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 вартість спірного
будинку на даний час -
72 911 грн. У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 -відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення районного
суду змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 до 2 919 грн. 48 коп. У скарзі зазначається, що суд не повернув
сторони в первісне положення, оскільки стягнув з неї на користь ОСОБА_5 суму, яку вона за угодою фактично не отримувала та
включив до вартості домоволодіння
нові будівлі, що не були предметом угоди та побудовані ОСОБА_2 за свій рахунок після її укладення. За її
підрахунками з урахуван­ням
індексу інфляції на сьогоднішній день 40 000 000 карбованців складає 2 919 грн. 48
коп.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши
матеріали цивільної справи, вва­жає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як свідчать матеріали справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 29 квітня 1995 року був укладений договір купівлі-продажу жилого
будинку АДРЕСА_1,
засвідчений державним но­таріусом
Чугуївської державної нотаріальної контори за реєстровим №
2 -1265. Продаж
спірного жилого будинку було вчинено за 40 000 000 карбова­нців (а с. 10- 11).

Суд першої інстанції, стягнув з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_5 вартість спірного будинку згідно довідки
Чугуївського МБТІ № 93 від
06.02.07р. у розмірі 72 911 грн.,
керуючись при цьому ст. 203, 239 ЦК
України. Однак, такий висновок суду є помилковим.

За ч. 2 ст. 48 ЦК України в редакції 1963 року, по недійсній угоді кож­на з сторін зобов'язана повернути другій стороні все
одержане за угодою, а при
неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки
недійсності угоди не передбачені законом.

Таким чином, ОСОБА_1 повинна повернути ОСОБА_5 40
000 000 крб., що з урахуванням індексу
інфляції за період з травня 1995 року до лютого 2007
року складає (40 000 000 крб. х 688
% : 100) -275 200 000 крб. або 2 752 грн.

Судова колегія, керуючись ст. ст. 303,
307, 309, 314, 319 ЦПК України,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити част­ково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від
13 люто­го 2007 року - змінити: в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 72 911 грн. - скасувати і ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 2
752 грн.

В іншій частині -
рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили
з моменту проголошення.