Справа
№ 2-235 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 січня 2007 року             Рівненський районний суд
Рівненської області

в особі судді                           Остапчук
Л.В.

при секретарі                          Захарук
Г.Л.

за участю: позивача               ОСОБА_1

відповідачки              ОСОБА_2

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в залі суду в місті Рівному цивільну справу за позовом    ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину.

В зв'язку з тим,
що вони з дружиною на протязі останніх двох років разом не проживають через
несумісність характерів і обоє не мають бажання налагоджувати стосунки, позивач
звернувся з даним позовом до суду і просить їх шлюб розірвати.

В суді позивач
позов підтримав, пославшись на обставини викладені вище, пояснив, що вони з
дружиною постійно сварилися, не бажають проживати разом, вже два роки як
припинили подружні стосунки і не хочуть примирення, тому вважає, що їх шлюб
носить формальний характер і просить його розірвати.

Відповідачка
позов визнала і суду пояснив, що дійсно вони з чоловіком два роки разом не
проживають, у кожного з них своє життя, вважає, що їх примирення неможливе,
тому просить їх шлюб розірвати.

В зв'язку з
визнанням позову відповідачкою, суд визнав за можливе ухвалити рішення у
попередньому судовому засіданні.

На думку суду позов підлягає до задоволення.

Судом
встановлено, що сторони два роки разом не проживають, не підтримують шлюбних
стосунків, у них різні бюджети, вони спільного домашнього господарства не
ведуть, що підтверджується поясненнями сторін.

Суд, відповідно
до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана
сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них і інтересам їх
неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб
між ними.

На думку суду,
неповнолітню дитину необхідно залишити на вихованні матері, проти чого сторони
не заперечують, а державне мито при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в
органах РАЦСу стягнути лише з позивача.

Керуючись
ст.ст.57, 59, 213-215,
294, 295 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України, суд, -

2

вирішив :

Розірвати шлюб
між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1
року відділом реєстрації актів громадянського стану міста Рівне (актовий
запис НОМЕР_1).

Неповнолітню
дитину, дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, залишити на вихованні матері.

При отриманні
свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_1 державне мито
в доход держави в розмірі 0,5
неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що становить 8 (вісім) гривень 50 копійок. ОСОБА_2
від сплати державного мита звільнити.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано до
Рівненського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської
області через Рівненський районний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.