Справа
№ 22- ц- 758/ 2007 р.
Доповідач: Маміна О.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого:                        Крилової Т.Г

Суддів:                                  Маміної О.В.

Шаповал Н.М. при секретарі                      Каменковій CO.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника товариства з
обмеженою відповідальністю «Дніпро-Вікторія» Лебедева Михайла Івановича на
рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
«Дніпро-Вікторія», третя особа: директор Харківської філії товариства з
обмеженою відповідальністю «Дніпро-Вікторія» Кривич Сергій Анатолійович, про
поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
невиплаченої заробітної плати за відпрацьовані вихідні та святкові дні та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 2 березня 2006 року звернулася до суду з позовом
про поновлення на роботі на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 в Харківськії філії БК
«Фаворит» ТОВ «Дніпро-Вікторія», визнання незаконним наказу НОМЕР_1 від 13
грудня 2005 року про її звільнення на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України,
стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу у сумі 746
грн. 12 коп., а також за відпрацьовані вихідні та святкові дні з 1 квітня 2004
року по 12 грудня 2005 року у сумі 5306 грн. 88 коп., компенсацію за
невикористану відпустку у сумі 444 грн. 85 коп. та відшкодування моральної
шкоди у сумі 10 000 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка
посилалася на те, що була звільнена з роботи відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України на
підставі виявлення недостачі у сумі 5000
грн. При цьому факт недостачі не оспорювала, але вважає, що її вини в цьому
немає. Крім цього, вона неодноразово працювала у вихідні та святкові дні, але
заробітну плату не отримала, тому просила стягнути за період з 1 квітня 2004 року по 12 грудня 2005 року 5306 грн. 88 коп. Моральну
шкоду позивачка обґрунтовувала незаконним звільненням. Просила поновити строк
на звернення до суду з зазначеним позовом.

В судовому засіданні
представник відповідача та третьої особи позов не визнав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Дніпро-Вікторія» про поновлення на
роботі на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1, визнання незаконним наказу НОМЕР_1 від 13 грудня 2005 року про її
звільнення, стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу
у сумі 746 грн. 12 коп., а також за
відпрацьовані вихідні та святкові дні з 1
квітня 2004 року по 12 грудня 2005 року у сумі 5306 грн. 88 коп.,
компенсацію за невикористану відпустку у сумі 444 грн. 85
коп. та відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн. було відмовлено.

Позивачкою ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій   вона
просить   скасувати  рішення Ленінського  районного
суду  міста  Харкова
від  28 листопада 2006 року та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. При цьому
посилається на неправильне застосування районним судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність висновків суду матеріалам справи.

Представник відповідача Лєбєдєв Михайло Іванович подав
апеляційну скарга, в якій він просить скасувати рішення Ленінського районного
суду міста Харкова від 28
листопада 2006 року в
частині поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку для звернення до суду з позовом
про поновлення на роботі та ухвалити нове рішення про відмову в поновленні їй
строку на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду, судова
колегія вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника відповідача Лебедева М.І. задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала на
посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 в Харківській філії БК «Фаворит» ТОВ «Дніпро-Вікторія». З
нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. Наказом
НОМЕР_1 від 13 грудня 2005 року її було звільнено на підставі п.2 ст. 41 КЗпП
України у зв"язку із виявленою 27
листопада 2005 року
недостачею у сумі 5000 грн.

Згідно п. 2
ст. 41 КЗпП
України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу
може бути розірваний у випадках таких дій працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові цінності, які дають підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до п. 28
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових
спорів» звільнення з підстави втрати довири суд може визнати обгрунтованим,
якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові цінності, вчинив умисно
або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу
підстави для втрати до нього довір'я.

Позивачка не оспорювала факт наявності недостачі, а для
звільнення за п.2 ст. 41
КЗпП України немає значення, чи були умисними дії працівника, що призвели
до втрати до нього довіри.

Оскільки профспілкова організація на підприємстві, де
працювала позивачка, була відсутня, членом іншої профспілкової організації вона
не була, то згода на її звільнення не потрібна.

Доказів на підтвердження своїх доводів щодо роботи у вихідні
та святкові дні позивачка судові не надала.

За таких обставин суд першої інстанції правильно дійшов
висновку про правомірність звільнення позивачки за п.2 ст. 41 КЗпП України і
безпідставність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заробітної
плати за час вимушеного прогулу, за відпрацьовані вихідні та святкові дні та
відшкодування моральної шкоди.

Доводи апелянта Лебедева
М.І. про безпідставність поновлення позивачці строку для звернення до суду
з зазначеним позовом не спростовують виводи суду першої інстанції, оскільки в
задоволенні позовних вимог позивачки було відмовлено по суті.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального
та процесуального права, підстав для його зміни або скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303,
304, 307, 308, 313, 315, 317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дніпро-Вікторія» Лебедева Михайла Івановича відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.

Головуючий: