overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
РІШЕННЯ                                           Справа
№2-520/07

Ім'ям України

5 березня 2007
року Калінінський районний суд м. Горлівки Донецької області у складі:
головуючого судді   Клешньова О. І.,
при  секретарі Коляденко В.В. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Горлівка цивільну справу за позовом ЗАТ
«Горлівськтепломережа» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості   за
спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:
ЗАТ «Горлівськтепломережа» звернулося до суду з позовною заявою у якій
просило  стягнути  з
відповідачів   заборгованість   за
спожиту   теплову    енергію у сумі 1494 гривень 04 копійок.

Свої вимоги
обґрунтувало тим, що  ЗАТ
«Горлівськтепломережа» поставляє теплову енергію та забезпечує теплом квартиру,
розташовану у багатоквартирному будинку, де проживають відповідачі. Останні
отримують це тепло, але надані послуги не оплачують, станом на 07.12.2006 року
мають заборгованість у вище означеній сумі.

У судовому
засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах на підставі,
викладених у позовній заяві.

Відповідачі
до суду не прибули, про слухання справи було повідомлено своєчасно та належним
чином.

Надання
відповідачам за місцем їх проживання з боку позивача послуг з теплопостачання
та заборгованість щодо оплати наданих послуг підтверджуються довідками та
розрахунком боргу (л.а.4,5,6,7).

Заслухавши
пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить
до наступного.

Відповідачі
проживають у квартирі №АДРЕСА_1 у м. Горлівка та отримують теплову енергію,яку
їм постачає ЗАТ«Горлівськтепломережа».

З цього
приводу між сторонами виникли та існують цивільні правовідносини, пов'язані з
постачанням енергетичних ресурсів через приєднану мережу і на відповідачах, як
споживачах наданої енергії, лежить обов'язок оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись передбаченого режиму її використання.

Позивач
надав відповідні енергетичні ресурси, але відповідачі вартість послуг не
сплачували і станом на 07.12.2006 року мають заборгованість у сумі 1494 гривень
04 копійок, чим порушили право «Горлівськтепломережа» на отримання плати за
надані послуги.

За таких
обставин позовні вимоги являються обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На
підставі ст. ст. 526,610,611,614,615,625,714, ЦК України, керуючись ст.ст.8,10,109,212-215,224-226 ЦПК
України, суд

ВИРИШИВ:

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ЗАТ «Горлівськтепломережа»  заборгованість  за
надану теплову енергію у сумі 1494 гривень 04 копійок,   стягнути з кожного по 40 гривень 50 копійок
у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Донецького Апеляційного суду через
Калінінський районний суд м. Горлівки протягом 20 днів після подання у 10
денний строк заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто Калінінським районним судом м.
Горлівки

Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти
днів з

дня отримання його копії.
РІШЕННЯ                                           Справа
№ 2-553/07

Ім'ям України

5 березня 2007
року Калінінський районний суд м. Горлівки Донецької області у складі:
головуючого судді   Клешньова О. І.,
при  секретарі Коляденко В.В. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Горлівка цивільну справу за позовом ЗАТ
«Горлівськтепломережа» до до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3   про стягнення заборгованості  за
спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:
ЗАТ «Горлівськтепломережа» звернулося до суду з позовною заявою у якій
просило   стягнути   з
відповідачів   заборгованість    за
спожиту    теплову    енергію у сумі 2107 гривень 35 копійок.

Свої
вимоги обґрунтувало тим, що  ЗАТ
«Горлівськтепломережа» поставляє  теплову
енергію та забезпечує теплом квартиру, розташовану у багатоквартирному будинку,
де проживають відповідачі. Останні отримують це тепло, але надані послуги не
оплачують, станом на 07.12.2006 року мають заборгованість у вище означеній
сумі.

У
судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах на
підставі, викладених у позовній заяві.

Відповідачі
до суду не прибули, про слухання справи було повідомлено своєчасно та належним
чином.

Надання
відповідачам за місцем їх проживання з боку позивача послуг з теплопостачання
та заборгованість щодо оплати наданих послуг підтверджуються довідками та
розрахунком боргу (л.а.4,5,6,7).

Заслухавши
пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить
до наступного.

Відповідачі
проживають у квартирі № АДРЕСА_1 у м. Горлівка та отримують теплову енергію,яку
їм постачає ЗАТ «Горлівськтепломережа».

З цього
приводу між сторонами виникли та існують цивільні правовідносини, пов'язані з
постачанням енергетичних ресурсів через приєднану мережу і на відповідачах, як
споживачах наданої енергії, лежить обов'язок оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись передбаченого режиму її використання.

Позивач
надав відповідні енергетичні ресурси, але відповідачі вартість послуг не
сплачували і станом на 07.12.2006 року мають заборгованість у сумі 2107 гривень
35 копійок., чим порушили право «Горлівськтепломережа» на отримання плати за
надані послуги.

За таких
обставин позовні вимоги являються обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На
підставі ст.ст.526,610,611,614,615,625,714, ЦК України, керуючись ст.ст.8,10,109,212-215,224-226 ЦПК
України, суд

ВИРИШИВ:

Стягнути
солідарно з   до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3  на користь ЗАТ
«Горлівськтепломережа»
заборгованість  за  надану теплову енергію у сумі 2107 гривень 35
копійок,   стягнути з кожного по 27
гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Донецького Апеляційного
суду через Калінінський районний суд м. Горлівки протягом 20 днів після подання
у 10 денний строк заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто Калінінським районним судом м.
Горлівки

Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти
днів з

дня отримання його копії.
Справа № 2-389/ 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2007
року Єнакіївський міський суд Донецької області у складі:

головуючий
суддя                                        -
Березкіна О.В.

при
секретарі                                                -
Макаренко B.C.

розглянув у
відкритому судовому засіданні у залі суда
м. Єнакієвого цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
втратившим право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання
ОСОБА_2 втратившим право користування жилим приміщенням, розташованим по
АДРЕСА_1. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що
відповідач є її сином, який мешкає разом із своїм батьком- ОСОБА_3. по АДРЕСА_2
і на утримання якого вона сплачує аліменти. У зв"язку з тим, що дитина
мешкає разом з батьком, а значиться зареєстрованим у її квартирі, вона несе
додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому просить визнати сина
таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, законний представник
відповідача позов не визнав, пояснивши, що дитина періодично спілкується з
матір"ю, а не проживає у квартирі, де значиться зареєстрованим у
зв"язку з тим, що чоловік позивачки перешкоджає цьому.

Представник третьої особи по справі- відділу опіки та піклування
заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши позивача, законного представника
відповідача, представника третьої особи по справі, дослідивши матеріали справи,
встановив слідуючи фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно свідоцтва про народження, ОСОБА_4. ( ОСОБА_1) значиться
матір"ю неповнолітнього ОСОБА_2, на утримання якого згідно з рішенням
Єнакіївського суду від ІНФОРМАЦІЯ_1. вона сплачує аліменти.

Відповідно копії особистого рахунку ОСОБА_1., по АДРЕСА_1 значиться
зареєстрованою вона та її син - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла
десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, та
дитина може мати кілька місць проживання, якщо батьки проживають окремо.

З цих підстав суд вважає, що неповнолітній ОСОБА_2 не може бути визнаний
таким, що втратив право користування жилим приміщенням, у якому значиться
зареєстрованим разом з матір"ю.

Відповідно до ст. 71 ЖК України жиле приміщення
зберігається за дитиною, яка знаходиться на вихованні у дитячому закладі, у
родичів.

За таких
обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. треба відмовити.

Керуючись ст.ст.
10, 11,60, 130,209,213,215 ЦПК України, ст.71,72 ЖК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні    позовних вимог ОСОБА_1   до ОСОБА_2 про визнання втратившим право
користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення через Єнакіївський міський суд.

Апеляційна
скарга  на рішення суду подається  протягом
двадцяти  днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.
Справа № 2 -541/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року                                                                                     м. Запоріжжя

Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Трофимової Д.А., при секретарі
Золотухіній 1.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, 3 особи:
Комунальне підприємство „Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 3", відділ
громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЗМУ УМВС
України в Запорізькій області, орган опіки та піклування Шевченківської
районної адміністрації Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що вона є основним
квартиронаймачем кімнати площею 16.7
кв.м. у 2-кімнатній квартирі АДРЕСА_1. Крім
неї у зазначеній кімнаті зареєстровані її
донька - ОСОБА_2 та онук - ОСОБА_3. З грудня 2001
року донька з онуком мешкають за адресою:АДРЕСА_2. Позивач просила
суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим
приміщенням - кімнатою
площею 16.7 кв.м. у
квартирі АДРЕСА_1 та
зобов'язати відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб
Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти відповідачів з реєстраційного
обліку за вказаною адресою.

13.02.2007 року позивач надала суду письмову заяву, в якій вона
відмовляється від позову з тих підстав, що спір врегульовано мирним шляхом,
і просить відмову від позову прийняти, провадження у справі закрити.

Відповідач
ОСОБА_2 не заперечує проти прийняття відмови позивача від позову та закриття
провадження у справі.

У відповідності
до вимог ч. 2 ст. 174, ч. З ст. 206 ЦПК України
позивач попереджена про наслідки відмови від позову, оскільки провадження у
справі закривається і вона не зможе повторно звернутися до суду з приводу спору
між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п.
З ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і
відмова прийнята судом.

Підстав для не прийняття відмови від позову судом не
встановлено.

Керуючись п. З ч. 1
ст. 205 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову позивача від
позову.

Провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 особи: Комунальне підприємство

2

„Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 3", відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб
Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій
області, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації
Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду
Запорізької області через районний суд шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4
ст. 295 ЦПК України.
РІШЕННЯ                                     2-718/2007

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                             2-718/2007

16 березня 2007 року                                                                                                 м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі:
головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі    Пак М.М.

з участю позивача       ОСОБА_1.
відповідача       ОСОБА_2. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Мукачево
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про  стягнення аліментів,-

встановив:

Позивачка
ОСОБА_1звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_3року
народження в твердій грошовій сумі -
200 грн. до її повноліття.

В основі
позовних вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилася дочка - ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_3року
народження. Відповідач ухиляється від утримання дитини та
матеріальної допомоги не надає, чим ставить її у важке матеріальне становище.
Вона працює, але коштів які отримує недостатньо для нормального розвитку
дитини.

В судовому
засіданні позивачка просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача аліменти на її користь по утриманню
неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3року в
твердій грошовій сумі -
200 грн. до її повноліття.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не
заперечує проти нього.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд приходить до висновку, що
позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Нормами права,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин є ст.ст. 180,182, 184 СК України.

Відповідач спільно з дружиною і дитиною не проживає, дитина знаходиться на
повному утриманні позивачки (довідка НОМЕР_2року), довідка
про доходи НОМЕР_1року, а
також відповідач в супереч ст. 180
СК України відмовляється в добровільному порядку утримувати дитину, як в
грошовій так і в матеріальній формі.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 10,
11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 180-184
СК України суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, мешканця АДРЕСА_1,
Мукачівського району на користь ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, мешканки смт.
АДРЕСА_2Мукачівського району аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3року народження в твердій грошовій сумі - 200 ( двісті ) грн., але
не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 21 лютого 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з
ОСОБА_2 51 гривню
судового збору та 7 гривень 50 коп витрати за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в користь держави.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду

Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня

проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20

днів апеляційної скарги.
Справа №
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.03.2007
року                                           Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді                          Науменко С. М.

при секретарі                                               Шелест Л. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із даним позовом мотивуючи тим, що від
подружнього життя із відповідачем у них народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходиться на повному утриманні ОСОБА_1.

Відповідач не виконує свій батьківський обов'язок - не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона вимушена
звернутись до суду.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги
підтримує і просить їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду
справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, про що
свідчать зворотні поштові повідомлення, причини своєї неявки не повідомив.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому
засіданні пояснення представника позивачки, суд приходить до висновку, що позов
слід задоволити, так як відповідач дійсно являється батьком дітей, що
підтверджується копіями свідоцтв про їх народження ( а.с. З, 4
), те, що діти знаходяться на повному утриманні позивачки
підтверджується довідкою виданою виконкомом Мельниківської сільської ради НОМЕР_1 від 21.
12. 2006 року (а. с. 6 ).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180 - 183 СК України ст. ст. 10,
60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України,

суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя с Мельниківці
Немирівського району, Вінницької області на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та   доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі  13 частини від всіх
видів заробітку щомісяця, але не менше ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи
з 08.02.2007
року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 державне мито в сумі 51
грн. - на користь держави та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 7,50
грн. - на користь державного
бюджету Немирівського району Вінницькій області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені
нею при підготовці позовної заяви в сумі 40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць
допустити до негайного виконання.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2007
року

Лисичанський
міський суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                      Фастовця
В.М.,

секретаря
судового засідання                                   Бандуровій
В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської територіальної громади в
особі управління житлово-комунального господарства про виділення долі та
визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про виділення долі та визнання права
власності на спадщину, що складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що в державній нотаріальній конторі було відмовлено в видачі
свідоцтва про право на спадщину, бо невиділена доля померлої.

Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його
відсутності, позов підтримав, про що надав суду заяву.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив справу
розглядати за його відсутності, позов визнав, про що надав письмову заяву.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд
відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК при наявності обставин задовольняє позов у
попередньому судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача
- ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді частини житлового
будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємний будинок належить
позивачу та померлій на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про
право власності на домоволодіння від ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Позивач фактично
прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, а також не заявляв про відмову від неї, тому все спадкове
майно належить йому на праві власності, відповідно до ст. 1268 ЦК України і
вважається таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.
ст. 1226, 1258, 1268 ЦК України,
ст. ст. 130,174, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лисичанської міської територіальної громади в
особі управління житлово-комунального господарства про виділення долі та
визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Виділити за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 рокуОСОБА_2 ½
частину житлового
будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати право власності ОСОБА_1 на спадщину у вигляді ½  частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
після ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Луганської області через Лисичанський

міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
винесення рішення заяви про апеляційне

оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або без попереднього

подання заяви про .апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання

такої заяви.
березня 2007 року                                                                                   м.
міський суд Луганської області в складі:
судді                                                      Лизенко
секретарі судового засідання                           Лобастовій
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської територіальної
громади в особі управління по здійсненню політики Лисичанської міської ради в
області житлово-комунального господарства про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -
Позивачка, звернулася до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що
фактично прийняла спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті
чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, але їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину. Просила суд встановити факт прийняття нею
спадщини та визнати за нею право власності на будинок, що є спадковим майном.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року від позивачки до суду надійшла заява
про відмову від позову, та повернення судових витрат, що складаються із
сплачених при поданні позову судового збору в сумі 209 грн. та витрат на
інформаційне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн.
Про наслідки прийняття судом відмови від позову та
закриття провадження у справі позивачка попереджена.
Суд вважає можливим прийняти відмову позивачки від позову, оскільки вона не
суперечить закону та не порушує нічиїх прав та інтересів, що захищаються
законом, а також повернути позивачці сплачений при поданні позову судовий збір
в сумі 209 грн. згідно зі ст. 83 ЩІК України.
Вимога позивачки щодо повернення сплачених витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30 грн. не підлягає задоволенню,
оскільки відмова від позову, у відповідності до ст. 83 ЦПК України, не є
підставою для повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільних справ.
викладеного, керуючись ст.ст. 83,205, 206,209 ЦПК України, суд, -
Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до
Лисичанської міської територіальної громади в особі управління по здійсненню
політики Лисичанської міської ради в області житлово-комунального господарства
про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на
спадкове майно у зв'язку з відмовою позивачки від позову.
Зобов'язати Державне казначейство України відділення
Державного казначейства у м. Лисичанськ повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі
209 (двісті дев'ять) грн. сплачений відповідно до квитанціїНОМЕР_1 від
У задоволенні вимог ОСОБА_1 про повернення витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30 (тридцять) грн., відмовити за
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області шляхом
подання до Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом
5-ти днів з дня після її оголошення або подання апеляційної скарги у той самий
строк. Апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів після подання заяви або
апеляційне оскарження.