У Х В А Л А

Іменем  України

17 жовтня
2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Балюка М.І.,            Берднік
І.С., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, комунального підприємства (далі -
КП) “Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності
на об'єкти нерухомого майна”, Першої Київської державної нотаріальної контори,
третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів та
визнання права власності, за
касаційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_8 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва
від               30 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від                           9 липня 2007
року,

встановила:

У вересні 2006 року позивачка звернулася в суд із зазначеним
позовом, мотивуючи його тим, що 18 березня 2005 року
Голосіївським районним судом м. Києва постановлена ухвала про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що незважаючи на вказану ухвалу суду                     12 травня 2005 року
ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 із              ОСОБА_5 і ОСОБА_6, просила визнати
недійсним вказаний договір купівлі-продажу.

У подальшому уточнивши позовні вимоги, просила визнати недійсними договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_3, ОСОБА_4 із ОСОБА_1,
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_2 із                               ОСОБА_1 в
частині покупця; визнати ОСОБА_9 покупцем за вказаними договорами та визнати за
нею право власності на спірні квартири; визнати недійсними договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_5, ОСОБА_6,
застосувати двосторонню реституцію, зобов'язавши ОСОБА_5, ОСОБА_6 повернути їй
квартиру та визнати незаконними дії КП “Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна” та
Першої Київської державної нотаріальної контори щодо заборони відчуження
квартири.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від                              30 березня 2007
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду            м. Києва від 9 липня 2007 року, в
задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі   представник
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 30 березня 2007 року, ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 9 липня 2007 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду від 30 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 9 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

І.С. Берднік