Справа №2-310/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08 лютого 2007 року Оболонський
районний суд м.Києва в складі :

головуючого                                                         судді
Пшонка P.M.

при секретарі                                                                  Лемеш Т.О.

Тищенко І.Л.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ГУМВС України в м. Києві, Державного казначейства України про виплату середньої
заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв»язку з затримкою видачі
трудової книжки, повного розрахунку при звільненні, внесення змін в запис в
трудовій книжці про звільнення та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2006 року позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом з тих підстав, що на службу в органи
внутрішніх справ він був прийнятий у серпні 1995 року.

27 червня 2001 р. наказом НОМЕР_1 був призначений
на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 ГУ МВС України в м. Києві.

З 15.06.2003 р.
наказом НОМЕР_2 від 18.03.2003 р. позивач був звільнений з органів внутрішніх
справ згідно з Положенням «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» за ст.
64, п. «є» (порушення дисципліни).

З Наказом ГУ МВС
України в м. Києві НОМЕР_3 від 10.06.2003 року, а також НОМЕР_4, від 18.06.2003 року стосовно звільнення, позивач не
згодний у зв'язку з тим, що вони є незаконними і без достатніх на те
підстав, про що свідчить постанова Оболонського районного суду м. Києва, від
05.04.2006 року, де вказано: рішення Керівництва ГУ МВС України в м. Києві в
частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі ст. 64 п.
«є» Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ України» (порушення дисципліни), і відповідні накази про його
звільнення с незаконними.

При звільненні
позивачеві в установлений законом строк, не було належним чином оформлена й видана
трудова книжка. Вона не тільки своєчасно не була оформлена, її, як такого
документу, не існувало взагалі, із-за відсутності бланків трудових книжок в ГУ МВС України в м.
Києві ,чим було порушено ст. 47,
48,117 КЗпП України ,
п.п. 4.2, 2.25 Інструкції
«Про порядок ведення трудових книжок», затверджена постановою Кабінету
Міністрів України № 58, від 29.07.1993 року , п. 6 Постанови Кабінету Міністрів
України № 310 від 27.04.1993 року

Позивач
неодноразово з цього питання звертався до ГУ
МВС України в м. Києві, однак доводи відповідача стосовно причин затримки
трудової книжки були різними:

•   відсутність
на роботі працівника, що відповідає за їх видачу з причин знаходження його

у відпустці, у
відрядженні, на лікарняному...;

·
Ваше питання про доцільність подальшого проходження
служби в органах внутрішніх справ вирішується і перебуває під контролем у
керівництва ГУ МВС
України в м. Києві;

·       чекайте, Вас викличуть офіційно;

Ваше питання буде розглядатися після розслідування
кримінальної справи № 50-3229 прокуратурою Подільського району м. Києва; відсутні
бланки трудових книжок і т. і.

З ініціативи позивача, наполяганню й багаторазовій вимозі, 20.05.2005 р. позивачу була видана на руки трудова книжка,
котру він особисто купив на книжковому
ринку.

У зв'язку
із незаконним звільненням і затримкою видачі на руки трудової книжки, позивач
не працював й постійно зіштовхується із проблемами і труднощами на предмет
подальшого свого працевлаштування.

У
результаті неправомірних дій з боку власника, позивач був поставлений у дуже
скрутне матеріальне становище.

Крім
цього, у зв'язку з довгостроковими тривалими душевними й психічними
переживаннями позивачу і його сім'ї, відповідачем заподіяно значну моральну
шкоду.

У зв'язку з цим, до відповідача позивач пред'являє
відшкодування матеріальної і моральної шкоди, яка визначається:

·
Характером, довго тривалістю і
глибиною душевних страждань.

·
Значним порушенням душевної
рівноваги, яка проявилася у появі страху незахищеності, невпевненості у справедливості.

·
Глибиною       психологічного       дискомфорту,        душевними переживаннями та
негативними емоціями.

·
Постійному відчутті приниження та
людської образи.

·
Ступенем
неправомірних  дій   Відповідача
та   його   вини
за наслідки, що настали.

·
Істотністю
вимушених  змін  життєвих та ділових  стосунках позивача, які проявляються у втраті
місця роботи, поширенням неправдивих
відомостей про якість його роботи.

·
Приниження честі, зниження ступеню ділової репутації
серед друзів, колег по роботі і в оточенні ділових зв'язків.

·
Втраті ділових взаємовідносин з
друзями і знайомими.

·
Із-за втрати роботи погіршилися взаємовідносини з
близькими, рідними і товаришами.

·
Постійний життєвий дискомфорт,
глибина душевних переживань позивача, його сім'ї і близьких.

Необхідністю додаткових зусиль для   сприятливої організації власного життя та
життя його сім'ї.

Цілодобові докори сумління І постійне відчуття себе
людиною третього сорту.

•    Незаконне
звільнення       залишило        позивача       змоги

працевлаштуватися за спеціальністю.

Розрахунки
на    відшкодування    спричиненої    матеріальної    і моральної шкоди позивачу полягають у
наступному:

1.          З вини
Відповідача у позивача був вимушений прогул і він не працював з

15.06.003 по 20.05.2005, що складає 23 місяці І 6 днів.

2.
У зв'язку із відсутністю грошових коштів на проживання,
відповідно розписок і двохсторонніх домовленостей, позивач 4 (чотири) рази у
своїх знайомих вимушений був позичати гроші в борг. Загальна сума боргу,
відповідно наданих документів, складає 50
000 (п»ятдесят тисяч) гривень.

З огляду на те, що дружина
позивача, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 по догляду за дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а
ОСОБА_1 є єдиним годувальником в сім'ї, він повинен і зобов'язаний вчасно
оплачувати комунальні послуги, вносити оплату за дитсадок і навчання в
садку-ліцеї за доньку. На задоволення   необхідних
життєвих потреб,          придбання послуг,    продуктів харчування на
всю родину, в місяць необхідно витратити 2
тисячі гривень. Відповідно, за 23
місяці загальна сума фінансових витрат на проживання родини із трьох осіб
складає 46 (сорок
шість) тисяч гривень.

4.         Проживання    серед
знайомих,    друзів    і
колег    протягом    23    місяців    і

відчуваючи        себе       людиною       третього     сорту,         позивач        переніс        глибокі

психологічні і
душевні переживання, страждання разом зі своєю родиною і

батьками,        котрі         ніякими        рамками        не         можна        визначити.       Душевні

переживання, нервові стреси,
приниження і страждання, а також страждання всіх близьких, позивач оцінює в 25 тисяч гривень.

Загальна сума
спричиненого моєму довірителю моральної шкоди складає 71 тисячу гривень,
в тому числі:

·
46
тис. грн. - проживання
у кредит і повернення позичених в борг коштів під гарантію.

·
25            тис.            грн.           -           душевний           дискомфорт,           постійні переживання,
психологічні стреси, переживання              за
здоров'я його батьків, в результаті чого батько вимушений був проходити курс
лікування (довідка додається), і постійне відчуття себе людиною третього сорту
протягом 23 місяців
і 6 днів.

46
тис. грн. (проживання в кредит) +
25 тис. грн. (душевний дискомфорт) =
71 тис. грн. Загальна сума моральної шкоди складає 71 тис. грн.

Грошове
утримання позивача на момент звільнення на період 15.06.2003 року, відповідно
довідки НОМЕР_5 Управління
фінансових ресурсів та економіки ГУ
МВС України в м. Києві, складало 611
грн. 50 коп. в
місяць.

Вимушений прогул з вини відповідача
складає 23 місяці і
6 днів. -
звільнений 15.06.2003
(наказ НОМЕР_4 від 18.06.2003);

трудова
книжка   видана   БТ-11
0422855   оформлена   і
видана 20.05.2005;

20.05.2005 -15.06.2003 = 23 місяців і 6 днів

Виходячи із вищевикладеного, позивач робить наступний розрахунок:

1.    Заробіток за один робочий день:

611 грн. 50 коп. : 22 робочі дні = 27 грн. 80 коп.

2.   Заробіток
за 23 місяці:

611 грн. 50 коп.   23 місяці = 14 тис. 64 грн. 50 коп.

3.   Заробіток за 6 робочих днів:

27 грн. 80 коп.    6 днів = 166 грн. 80 коп.

4.   Середній заробіток за 23 місяці і 6 днів - 14 тис. 231 грн. 28 коп.

14тис. 64 грн. 50 коп. + 116 грн. 80 коп. = 14 тис. 231 грн. 28 коп.

Згідно довідки Державного комітету
статистики України № 11/1-8/18 від 31.01.2006 року, з червня 2003 року по
травень 2005 року включно, індекс споживчих цін (індекс інфляції) становив 123.0% . Відповідно, втрата середнього заробітку за
весь період вимушеного прогулу з вини відповідача, з урахуванням індексу
інфляції, складає 17 тис. 504 грн. 47 коп.

(14 тис. 231
грн. 28коп.    123.0%): 100% = 17 тис. 504 грн. 47 коп.

Середня заробітна плата за
вимушений прогул з вини відповідача з урахуванням індексу інфляції за 23 місяці і 6 днів складає 17 тис. 504 грн. 47 коп.

Загальна сума позову з урахуванням
індексу інфляції складає 88
тис. 504 грн. 47 коп.

Виходячи з наведеного, позивач просить суд :

1      Стягнути з ГУ МВС України в м.
Києві на користь позивача середню

заробітну                        плату
з врахуванням індексації, відповідно ст. ст. 2, 8 Закону

України                        «Про індексацію грошових
доходів населення», від 03.07.1991

року, за                        весь
період вимушеного прогулу, у зв'язку із затримкою видачі

трудової                     книжки
з вини власника та повного розрахунку при звільненні

за період                        з
15.06.2003 року по 20. 05.2005 року, що складає
17 тис. 504

грн. 47
коп. (14 тис. 231 грн. 28 коп. - середня
заробітна плата за 23 міс. 6 днів, без
урахування

індексації);

17 тис. 504 грн. 47 коп. - середня
заробітна плата за 23 міс. 6 днів, із
урахуванням індексації, що складає за період з червня 2003 року по травень 2005 року включно - 123, 0%, відповідно до
довідки Держкомстату України за №
11/1-8/18 від 31.01.2006
року.)

2      Відшкодувати
за рахунок відповідача на користь позивача моральну

шкоду, в розмірі
71 тис. грн.

3. У
зв'язку з тим, що рішенням суду від 05.04.2006
року звільнення

відповідача
визнано                    незаконним,                            запис           в
трудовій книжці                                              визнати

недійсним. Днем звільнення позивача враховувати дату
видачі трудової книжки, тобто 20.05.2005
року. А також, наказ НОМЕР_4
від 18.06.2003 ГУ МВС
України в м. Києві визнати недійсним та скасувати.

В судовому
засіданні позивач повністю підтримав викладені позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник
позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримав викладені позовні
вимоги та просив їх задовольнити.

Представник
позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав викладені позовні
вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ГУ МВС України в м. Києві позовні
вимоги не визнала в повному обсязі з наступних підстав.

Рішенням наради керівництва ГУМВС України в м.
Києві від 10.06.2003 року НОМЕР_6, за грубе

порушення вимог вказівки Головного управління від 27.06.2000 року НОМЕР_7, проявлену

безпечність  та  неналежне
використання  службових    повноважень,      що
призвело      до

надзвичайної події, було вирішено   звільнити      ОСОБА_1   з
ОВС   за   ст.   64
п.   „є"

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ, за
порушення дисципліни, що і було доведено до відома останнього.

Рішення наради
керівництва оголошено наказом Головного управління від 10.06.2003 року НОМЕР_3.

Наказом ГУМВС України в м. Києві від
18.06.2003
року НОМЕР_4 ОСОБА_1            з органів

внутрішніх справ було звільнено з 15 червня 2003 року.

У зв'язку з тим, що останній на службу не виходив та не відповідав на
телефонні дзвінки,

07.07.2003 року за НОМЕР_8 ОСОБА_1 було
повідомлено про його звільнення з ОВС та

запрошено прибути у відділ роботи з персоналом для
розрахунку зі службами, отримання трудової

книжки та військового квитка,         втім останній на запрошення не з'явився.

Відповідно до
ст. 47 КЗпП
України, власник або уповноважений ним
орган

зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену      трудову книжку
і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4.1-4.2.
Інструкції про порядок ведення трудових книжок

працівників, затвердженої наказом Мінпраці,
Мінсоцзахисту, Мінюсту України від 29.07.1993 № 58, при
затримці видачі трудової книжки з вини власника або   уповноваженого ним органа працівникові
сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення
в такому разі вважається день видачі трудової книжки.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або
уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу
допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Представник
відповідача вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в
частині   стягнення   заробітної
плати   у   зв'язку
з   затримкою   з
вини   Головного

управління видачі трудової книжки
та повного розрахунку при звільненні не
має, оскільки відсутня вина відповідача.

Позивач
з моменту звільнення не звертався до Відповідача за трудовою книжкою

20.05.2005 до УБОЗ
Головного управління за отриманням трудової
книжки звернувся

його батько,
представник по даній справі ОСОБА_4

Оскільки в особовій справі ОСОБА_1 трудової книжки не
було (на службі в органах

внутрішніх
справ позивач з 1995, в УБОЗ - з 2001 року), він
придбав    чистий бланк, який в

цей же день був в присутності нього був заповнений і       виданий на підставі доручення.

04.07.2005 ОСОБА_1 у зв'язку з втратою трудової книжки звернувся за
видачею її дубліката, який був виданий також ОСОБА_4 на підставі доручення. За
розрахунком ОСОБА_1 звернувся лише в 2006 році.

В
частині відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої неналежним

розрахунком,
просимо суд взяти до уваги, що відповідно до ст. 1167 ЦК України підставою для відповідальності за завдану моральну шкоду є       неправомірність
дій та вина відповідача.

У
зв»язку з відсутністю вини відповідача та факту неправомірних дій, підстав для

відшкодування
моральної шкоди відсутні. Крім того, позивач всупереч вимогам ЦПК

України,
жодних доказів в підтвердження розміру            завданих йому моральних страждань до суду не надає.

Враховуючи
вищевикладене просимо суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позову
ОСОБА_1.

Представник
залученого в якості співвідповідача Державного казначейства України просить суд
винести рішення відповідно до законодавства України.

Суд, вислухавши
покази сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

Відповідно до
витягу з наказу ГУМВС України в м. Києві НОМЕР_1 від 27.06.2001 року, ОСОБА_1
був призначений на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 ГУМВС України в м. Києві. / а.с. 10 /

Відповідно до
витягу з наказу ГУМВС України в м. Києві НОМЕР_4 від 18.06.2003 року ОСОБА_1
було звільнено з органів внутрішніх справ за ст.. 64 п. «є» (
за порушення дисципліни ).
/ а.с. 11 /

Відповідно до
копії трудової книжки ОСОБА_1, остання була йому видана 20 травня 2005 року. / а.с. 12-14/.

Відповідно до
постанови Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2005 року, залишеною без змін Ухвалою
колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУМВС України в м. Києві, Державного казначейства України, треті особи : ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поновлення на службі в органах
внутрішніх справ, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
про відшкодування моральної шкоди було відмовлено. / а.с. 50 - 54 /.

Відповідно до
довідки про розрахунок з колишнім оперуповноваженим ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_1, останній станом на 10.03.2006 року за розрахунком до управління ресурсів та
економіки ГУМВС України в м. Києві не звертався.

Відповідно до довідки відділу документального забезпечення та режиму ГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_1 звертався до ГУ МВС України в м. Києві 04.04.2005 року, 26.05.2005 року, 05.07.2005 року, 07.03.2006 року, 12.07.2006 року с приводу
оскарження звільнення з органів внутрішніх
справ, поновлення на службі та зміни підстав звільнення. / а.с. 87 /.

Відповідно до
повідомлення заступника начальника УБОЗ ГУМВС України в м. Києві, 07.07.2003 року за НОМЕР_8, ОСОБА_1 був
повідомлений про своє звільнення, відповідно до наказу ГУМВС України в м. Києві від 18.06.2003 року НОМЕР_4 та було запропоновано з»явитись до
УБОЗ ГУМВС України в м. Києві для отримання трудової книжки та військового
квитка. / а.с. 88-89/.

Відповідно до
повідомлення начальника УБОЗ ГУМВС України в м. Києві від 30.11.2005 року за НОМЕР_9, ОСОБА_1 був
повідомлений щодо необхідності з»явитись до УБОЗ ГУМВС України в м. Києві для отримання розрахунку, трудової книжки. / а.с. 91 /.

Відповідно до ст.. 47 КЗпП України,
власник або уповноважений ним орган зобов»язані в день звільнення видати
працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у
строки, зазначені в статті 116
цього кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу він зобов»язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про
звільнення з роботи.

Відповідно до ст.. 116 КЗпП України,
при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст.. 233 КЗпП України, працівник може
звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного
суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права.

З матеріалів
справи вбачається, що згідно наказу ГУМВС України в м. Києві НОМЕР_4 від 18.06.2003 року ОСОБА_1 було
звільнено з органів внутрішніх справ за ст..
64 п. «є» ( за
порушення дисципліни ). Відповідно
до копії трудової книжки ОСОБА_1, остання була йому видана 20 травня 2005 року. Відповідно до постанови Оболонського районного суду
м. Києва від 05 квітня 2005 року, залишеною без змін Ухвалою колегії суддів судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ГУМВС України в м. Києві, Державного казначейства України,
треті особи : ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про поновлення на службі в органах внутрішніх справ, про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, про відшкодування моральної шкоди було відмовлено. / а.с. 11,12-14,50-54/.

Як пояснив в
судовому засіданні позивач, строки звернення до суду з приводу оскарження дій
щодо видачі трудової книжки та проведення остаточного розрахунку з відповідачем
ним були пропущені в зв»язку з його
зверненнями до керівництва МВС України, Генеральної прокуратури України,
комітету Верховної Ради України щодо незаконного звільнення та поновлення на
роботі.

З урахуванням
викладеного, суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності звернення
до суду без поважних причин, оскільки перешкод щодо звернення до суду у нього
не було. Факти звернення до керівництва МВС України, Генеральної прокуратури
України, комітету Верховної Ради України щодо незаконного звільнення та
поновлення на роботі не перешкоджали позивачу
звернутись до суду з приводу відновлення свого порушеного права.

На підставі
викладеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні всіх
позовних вимог у зв»язку з пропуском строку звернення до суду з приводу зміни
дати і формулювання звільнення, оплати часу
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст..ст. 47, 116, 233 КЗпП
України, ст..ст. 10,60,209,212,213,214,215,218,294
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1
до ГУМВС України в м. Києві, Державного казначейства України про виплату
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв»язку з затримкою
видачі трудової книжки, повного розрахунку при звільненні, внесення змін в
запис в трудовій книжці про звільнення та відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.