Справа № 22-ц-773/2007 p.                                      Головуючий
власності                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007
р. Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі:

Головуючого -
судді                Борової С.А.

суддів                                         Пшенічної
Л.В., Даниленко В.М.

при секретарі                            Гребенщиковій Ю.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_1про припинення права власності на частку у
спільному майні, визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3про припинення права власності на частку у спільному майні,
поновлення електророзетки, визнання заборгованості за комунальні послуги,-

встановила:

18.10.2005 року до суду звернулися з зазначеним вище позовом
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. до ОСОБА_1та просили припинити право власності ОСОБА_1на 1/3 частину у
спільному майні- квартири №
АДРЕСА_1. Стягнути з них на користь ОСОБА_1компенсацію вартості
зазначеної частини майна. У доповненій позовній заяві просили визнати за ними
за кожним право власності на 1/6
частину вказаної квартири.

При цьому
позивачі посилаються на те, що в порядку приватизації є співвласниками квартири
№ АДРЕСА_1. У
зв'язку зі стосунками, які сталися між сторонами, проживання в одній квартирі
неможливе. Провести виділ частки в квартирі неможливо. Відповідач не
погоджується на будь-які умови, які б ліквідували складену ситуацію, квартирою
в цілях проживання не користується. Вони згодні отримати у спільну власність
свої частки та частку, яка належить відповідачу, а йому сплатити вартість
належної частки в квартирі. На виконання своїх зобов'язань на депозит суду
внесли 40843 грн, що
відповідає вартості 1/3 частини
квартири станом на березень 2006
року.

ОСОБА_1.
звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3. та просив
припинити право власності ОСОБА_2. та ОСОБА_3. на 2/3 частини спірної
квартири. Зобов'язати відповідачів поновити електророзетку у кімнаті площею 16, 6 кв.м., визнати
заборгованість у сумі 2234
грн. за час непроживання ОСОБА_1заборгованістю ОСОБА_2. та ОСОБА_3. При
цьому він посилається на те, що іншого житла крім 9 кв.м, у спірній квартирі
він не має. Відповідачі перешкоджають йому у користуванні своєю власністю.
Вважає, що в наявності присутні всі 4 пункти ст. 365 ЦК України для припинення
спільної власності. Він згоден виплатити їм за належну їм 2/3 частину 50 000
грн.

У судовому
засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зустрічні
позовні вимоги визнали частково - у частині припинення спільної власності.

2

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Харкова від 28
листопада 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_2. ОСОБА_3., ОСОБА_1в частині припинення права власності
на частку у спільному майні задоволено.

Припинено право
ОСОБА_1на 1/3 частину
у спільному майні квартири АДРЕСА_1
з виплатою ОСОБА_1. вартості 1/3 частини зазначеної квартири у розмірі
40845 грн., які перераховані на депозитний рахунок Жовтневого районного суду м.
Харкова ( утримувач ТУДСА в Харківській області код 26281249 р/рахунок банку
0164, банк утримувача ГУДКУ у Харківській області код банку 851011).

Визнано за
ОСОБА_2. та за ОСОБА_3. за кожним право власності на 1/6 частину вказаної
квартири.

У задоволенні
зустрічного позова ОСОБА_1про поновлення електророзетки, визнання
заборгованості за комунальні послуги відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати, направити справу на новий
розгляд. В судовому засіданні апеляційного суду просив рішення суду скасувати
та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити, у задоволенні
позову ОСОБА_2. та ОСОБА_3. відмовити.

При цьому він
посилається на те, що судом порушено матеріальний і процесуальний закон.

Так, суд не взяв
до уваги, що частки усіх співвласників в квартирі є рівними, а тому визначати
його частку незначною у суда
не було підстав. Суд лишив його без житла, на вулиці. Вартість квартири з дня
проведення її оцінки значно виросла, суд на це не звернув уваги. Він
погоджувався виплатити зустрічній стороні 50000 грн. за їх 23 частини.
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. провокували його на скандали, зареєстрували шлюби та
вселили своїх чоловіка та жінку у спірну квартиру, чим фактично позбавили його
права користування житловим приміщенням. Суд не взяв до уваги, що не з його
вини виникають конфлікти .
Висновок суду про те, що він в квартирі не проживає за власним бажанням не
відповідає дійсності. ОСОБА_3. та ОСОБА_2. не оплачують комунальні послуги, він
же оплату проводить та заборгованості не має. Тому суд безпідставно відмовив у
визнанні боргу за відповідачами за зустрічним позовом, а також пошкодження ними
електрозозетки, яку вони повинні і поновити.

Судова колегія,
вислухавши пояснення осіб, які з'явилися до судового засідання, перевіривши
матеріали справи, обсудивши
доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Задовольняючи
позовні вимоги в частині припинення спільної власності на частку у квартирі,
суд виходив з того, що частка ОСОБА_1є незначною у порівнянні з часткою, яка є
у спільній власності ОСОБА_2., ОСОБА_3.. Частка, яка належить ОСОБА_1. не
підлягає виділу , квартира є неподільною, спільне користування і володіння
квартирою неможливе. Припинення спільної власності не завдасть шкоди інтересам
співвласників . ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. на депозитний рахунок суда
внесли вартість частки, яка належить ОСОБА_1.

Відмовляючи у
задоволенні позовних інших позовних вимог ОСОБА_1. суд виходив з недоведеності
таких вимог. Судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, відповідні їм правостосунки та закон який їх
регулює.

Судовим
розглядом встановлено:

3

Відповідно зі
свідоцтвом про право власності на житло від 9 березня 1999 р. ОСОБА_1.,
ОСОБА_2., ОСОБА_3. в порядку приватизації мають на праві спільної власності
квартиру № АДРЕСА_1. Доля кожного з них становить 1/3 частину. Як
вбачається з матеріалів справи по користуванню квартирою між сторонами
виникають конфлікти. ОСОБА_2., ОСОБА_3. неодноразово пропонувала ОСОБА_1.
вирішити питання мирним шляхом, однак той ні на що не погоджується .

Спірна квартира
має дві суміжні жилі кімнати площею 16,
6 кв. м. і 11, 2
кв.м., кухню площею 6,8
кв.м., ванну кімнату, коридор, вбудовану шафу, квартира
обладнана балконом.

Задовольняючи
позовні вимоги щодо припинення права на частку у спільному майні ОСОБА_1суд
першої інстанції вірно виходив з того, що обидві сторони прийшли до висновку
про припинення спільной власності, про що свідчать їх позовні заяви з одним і
тим же предметом спору. Обидві сторони прийшли до висновку , що частки
зустрічної сторони є незначними та не можуть бути виділеними в натурі. При
цьому суд виходив з того, що ОСОБА_3. і ОСОБА_2. погоджуються мати у сумісній
власності належні їм частки, ОСОБА_3. вважає їх частку розміром у 2/ 3
незначною. У зв'язку з чим судова колегія вважає безпідставним доводи
апеляційної скарги щодо невірного визнання судом його частки розміром 1/3 незначною,
оскільки він сам визнає частку у два рази більшу за його частку незначною. Щодо
вирахування частки позивачів за основним позовом з урахування членів їх сімей,
то неможна вважати його вірним, оскільки вони не є співвласниками сумісного
майна і не мають самостійної частки у зазначеному майні. Провести виділ частки
квартири не можна. Спірна квартира є неподільною

Також сторонами
визнано неможливість спільного володіння і користування квартирою. Ці
обставинами підтверджені матеріалами справи - мноноразовими зверненнями сторін
до правоохоронних органів .

Визначене судом
припинення права на частку не завдає істотної шкоди інтересам співвласників та
членам їх сім'ї.

Відповідно до
ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Ст. 61 ЦПК України
передбачає підстави звільнення від доказування : обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній... справі,
що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Харкова від 4
березня 2005 року,
яке є чинним, встановлені обставини щодо того, що виділити частку в квартирі,
яка належить ОСОБА_1. неможна. Крім того, рішенням суду встановлено, що
ОСОБА_1. у 1999 році
добровільно залишив квартиру, проживає у своєї співмешканки, куди перевіз
майно, Судом встановлено, що вселення його в квартиру згідно з рішенням суду
від 4.12. 2003 року
було здійснено у зв'язку з закріпленням його права користування спірною
квартирою, а не з метою реального проживання в ній. ОСОБА_1. не погоджується
добровільно вирішувати спірне житлове питання. Конфлікти виникають між
сторонами з вини та ініціативи ОСОБА_1.

4

Оцінюючи в
цілому вищенаведене, надані суду докази , судова колегія вважає, що рішення
суду відповідає вимогам ст. 365 ЦК України, оскільки всі чотири умови,
передбачені даною нормою закону є в наявності, що дало можливість суду для
припинення права на частку у спільному майні ОСОБА_1за вимогою інших
співвласників.

При цьому судом
вірно було також враховане те, що ОСОБА_2. та ОСОБА_3. погодилися мати у
спільній власності свої частки. На момент постановления
судом рішення позивачі внесли на депозитний рахунок суду вартість частки,
про припинення права на яку заявлено позов.

ОСОБА_1. в свою
чергу зазначений дій не зробив. Мало того, заявив як у судовому засіданні суду
першої інстанції так і в апеляційному суді, що може виплатити позивачам за
основним позовом вартість їх частки у сумі 50 000 грн.

Судова колегія
вважає, що судом вірно вирахувана вартість частки ОСОБА_1у 40845 грн, яка
підтверджена висновком судової експертизи та її розмір вирахуваний станом на
березень 2006 р.. При цьому згода
ОСОБА_1на отримання компенсації законом не передбачена.

У судовому
засіданні ОСОБА_1. не надав доказів іншого розміру 13 частки квартири. Також
даних, які б спростували зазначений розмір вартості його частки не надав і в
судовому засіданні апеляційного суду.

Нелогічні доводи
апелянта, щодо невідповідності визначеної вартості 13 частки квартири дійсній
вартості на сьогоднішній день, оскільки він сам за своїм позовом визначає
вартість 23 частини квартири у 50000
грн, і тут же вважає, що вартість 13 частини в сумі 40845 грн. значно
занижена.

Судова колегія
вважає безпідставним посиланні ОСОБА_1на те, що він не має іншого житла,
порушені його права власника, оскільки він сам звернувся до суду з позовом про
припинення права на частку у спільному майні. Як уже зазначалося вище, ОСОБА_1.
практично в квартирі з власної ініціативи не проживає. Отримана ним компенсація
дає можливість вирішити житлове питання .

Оскільки судом
припинено право ОСОБА_1на частку у спірному майні, то судом вірно визнано право
власності за іншими співмешканцями на цю частку по 16 частині за кожним -
ОСОБА_2. та ОСОБА_3,

Пошкодженням
електророзетки не зачіпаються права ОСОБА_1тому суд вірно відмовив у
задоволенні позову. Крім того, вказана розетка поновлена.

Щодо визнання
заборгованості за комунальні послуги за ОСОБА_2. та ОСОБА_3., то судом також
вірно вирішено питання згідно зі ст. З ЦПК України., Оскільки комунальні служби
не заявили ніяких претензій щодо зазначеного боргу. ОСОБА_1. ставить питання
щодо прав та обов'язків інших осіб ,
не маючи на це відповідних повноважень, а не щодо порушення відповідачами
за зустрічним позовом його прав.

Доводи
апеляційної скарги не свідчать про порушення судом норм матеріального та
процесуального права які привели або могли привести до неправильного вирішення
спору.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314,315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

5

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити. Рішення місцевого суду Жовтневого району м. Харкова
від   28 листопада 2006

року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена

безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.