Справа
№ 22ц-949/2007                                         Головуючий
Категорія-23                                                            суддя
Доповідач: суддя -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 року                                                     м
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі головуючого:
судді Шабанової В.О., суддів: Стратіло В. І, Папоян ВВ., при секретарі Кошмак Т.С., з участю
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представників
співвідповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
розглянувши  у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного суду в м. Донецьку справу за апеляційною
скаргою    ОСОБА_3 на рішення    Авдіївського міського суду Донецької
області від 13 листопада
2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,   Комунального   підприємства   „ОЖКГ"
,   Комунального   підприємства „Домоуправління №5" про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, вказуючи, що він є одним з власників квартири АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло від 12.06.2000 року. Вказана квартира розташована на третьому поверсі 4-х поверхового
будинку. На верхньому поверсі АДРЕСА_2 проживає відповідачка ОСОБА_3 На протязі двох років вона
систематично заливає його квартиру. Востаннє це трапилось 2.06.2006 року, у зв'язку
з чим було завдано матеріальну шкоду, пов'язану з ремонтом квартири на суму 406, 67 грн. Крім того
вказаними діями завдано моральну шкоду, яку він оцінював у 3000 грн.

Посилаючись на ст. 1166,
1167 ЦК України, позивач просив постановити рішення, яким
стягнути з відповідачки на його користь 406
грн. 67 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 3000
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, покласти на неї судові
витрати, пов'язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2006 року у якості
співпозивача по цій справі було притягнуто іншого співвласника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2
(дружину ОСОБА_1).

У судовому засіданні вказані позивачі повністю підтримали
ці позовні вимоги.

Відповідачка
ОСОБА_3 заперечувала проти позову, посилаючись на те, що немає її вини у
залитті квартири позивачів. Це сталося через протікання даху будинку.

Рішенням Авдіївського міського суду
Донецької області від 13.11.2006
року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.
та ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 406,
67 грн., моральну шкоду-500 грн., а також судові витрати, пов'язані з
розглядом справи у розмірі 59
грн.50 коп., а всього стягнув 996
грн. 17 коп.

2

У позові до
інших співвідповідачів та у задоволенні інших вимог відмовлено.

На вказане
рішення відповідачка ОСОБА_3. подала апеляційну скаргу, де вказувала, що суд
допустив помилку, визнавши її вину у залитті квартири позивачів. Суд не надав
належної оцінки доказам, що є у справі.

Не заперечуючи
самого факту залиття квартири, апелянт посилається на те, що це сталося через
неналежне виконання своїх обов'язків співвідповідачами по справі КП
„ОЖКГ", як балансоутримувача та КП „Домоуправління №5", як виконавця
послуг. При цьому апелянт посилалась на те, що вказані співвідповідачі упродовж
двох років порушують Правила користування жилими приміщеннями, затверджені
Постановою Кабінету Міністрів №572,
не проводять роботи, передбачені вказаним нормативним актом, пов'язані зі
своєчасним ремонтом комунікацій у будинку, не ремонтують дах, через що дощові
та талі води заливають квартиру позивачів. Крім того, зазначала, що вказані
відповідачі порушили цілу низку нормативно-правових актів, якими врегульовано
їх діяльність.

Просила рішення
скасувати та постановити нове рішення по суті позовних вимог та стягнути на її
користь солідарно з позивачів судові витрати.

Від
співвідповідача - КП
„ОЖКГ" надійшли письмові пояснення на скаргу, де йдеться про її відхилення
та про залишення рішення суду без змін. Від позивачів та інших осіб письмових
заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з
таких підстав.

Відповідно до
вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що 2 червня 2006 року мало місце
залиття квартири позивачів за вказаною адресою. Залиття сталося з вини
відповідачки ОСОБА_3 оскільки у її квартирі був у неробочому стані сифон під
ванною, та має негаразди змішувач води на кухні, бетоном закриті комунікаційні
розводки, що перешкоджає оглянути справність інших труб. Сам факт залиття
відповідачка визнає, однак оспорює, що це сталося з її вини.

В результаті
залиття було ушкоджено стелі та стіни у кухні, коридорі, ванній кімнаті,
туалеті квартири позивачів. Згідно з акту та кошторису вартість ремонту
квартири становить 406,
67 грн.

Суд відхилив
доводи відповідачки про те, що причиною залиття є течія даху, внаслідок чого
вода після дощу або снігу протікає по стінах і тече до позивачів, оскільки це
могло бути підтверджено висновками відповідної експертизи, щодо проведення якої
сторони клопотання не заявили.

Оцінюючи зібрані у справі докази у
їх сукупності суд дійшов висновку що залиття квартири позивачів сталося з вини
відповідачки, оскільки саме вона, як наймач, зобов'язана дотримуватись правил і
норм користування водопроводом, каналізацією, стежити за справним станом
санітарно-технічного устаткування свого житла, однак вказані вимоги нею не були
виконані, оскільки у її квартирі були у неробочому стані прилади. Суд дійшов
висновку, що вказаними діями було заподіяно матеріальну та моральну шкоду і
стягнув вказані суми на відшкодування шкоди.

3

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив
і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що
позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.06.2000 року, виданого виконкомом
Авдіївської міської Ради згідно з Законом України „ Про приватизацію
державного житлового фонду", а відповідачка є основним наймачем квартири АДРЕСА_2 у цьому ж
будинку, яка розташована поверхом вище над квартирою позивачів.

Дійсно 2 червня 2006 року зафіксовано
факт залиття квартири позивачів, про що складено акт від 2.06.2006 року., згідно з
висновками якого причиною залиття є несправність сифону у ванній кімнаті у
квартирі АДРЕСА_2, а також
несправність змішувача на кухні, відсутність доступу до перевірки
комунікаційної системи по всій квартирі.

В результаті залиття у квартирі позивачів необхідно
провести ремонт ( а. с. 11).

Суд обґрунтовано
посилався на ст.20 Закону України ,Про житлово-комунальні послуги", де у
п.4 ч.З йдеться про те, що споживач, яким є відповідачка, зобов'язаний
своєчасно вживати заходів по усуненню виявлених неполадок, за свій рахунок
ремонтувати і замінювати прилади, які вийшли з ладу з його вини.

Згідно з п.7
„Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України №572
від 8 жовтня 1992 року зі змінами,
затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2006 р. АДРЕСА_2 наймач квартири
зобов'язаний провадити за власні кошти ремонт квартири -згідно з
договором найму, використовувати приміщення житлового будинку за призначенням,
забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного
обладнання: не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування
приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

У судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_3 не заперечувала проти того, що дійсно у її
квартирі; вказані у акті від 2.06.2006
року прилади ( сифон у
ванній та кран на кухні) були несправні. З урахуванням наведеного вона не
спростувала доводів співвідповідачів про те, що саме з цієї причини відбулося
залиття квартири позивачів, а також того, що тривалий час вона не приймала
заходів щодо ремонту чи заміні несправних приладів, не зверталась до
підприємств з обслуговуванню житла з питанням щодо усунення цих несправностей
до моменту складання акту про залиття квартири позивачів.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що залиття
квартири позивачів сталося з вини відповідачки, оскільки саме вона, як наймач,
зобов'язана дотримуватись правил і норм користування водопроводом,
каналізацією, стежити за справним станом санітарно-технічного устаткування
свого житла. Однак вказані вимоги нею не були виконані, оскільки у її квартирі
були у неробочому стані прилади, через що і сталося залиття.

Покладаючи обов'язок на
відповідачку по відшкодуванню матеріальної шкоди, суд правильно посилався на
ст.1166 ЦК України,
відповідно до якої шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню у
повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи
питання про розмір відшкодування матеріальної шкоди, суд обґрунтовано послався
на кошторис будівельно -
монтажних робіт з проведення ремонту квартири позивачів, де загальна
вартість цих робіт становить 406
грн. 67

4

коп.(а.с.
12-14).   Доводами  апеляційної
скарги   висновки   суду
в   цій  частині
не спростовуються.

Крім того, суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність заподіяння моральної
( немайнової)
шкоди позивачам в результаті залиття їх квартири водою з вини відповідачки, що
відповідно до ст.1167 ЦК
України є підставою для відшкодування цієї шкоди.

У роз'ясненнях,
що містяться у п.З постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. №4 ( зі змінами,
внесеними постановою від 25.05.2001
р. №5) йдеться
про те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до
чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права
власності, при настанні інших негативних наслідків.

З урахуванням
наведеного, суд правильно виходив з того, що в результаті залиття позивачі мали
дискомфорт, незручності, порушений був нормальний стан їх життя, що призвело до
моральних страждань.

Встановивши
розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 500 грн., суд врахував всі негативні явища, виходив з засад
розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином,
апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і
не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст.304, п.1 ст. 307,
308, 313, п.1 ст.314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Авдіївського міського суду Донецької
області від 13 листопада
2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців
з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.