У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2007 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючогоГригор'євої Л.І.,
суддів:Балюка М.І.,Данчука В.Г.,
Барсукової В.М.,Косенка В.Й.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про відібрання дитини та визначення її місця проживання, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 липня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_2. звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина Віталія, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2004 року шлюб між ними розірвано, дитину залишено проживати з матір'ю. Відповідач не турбується про фізичний та духовний розвиток сина, не бере участі у вихованні дитини, аліменти не платить, веде аморальний спосіб життя, негативно впливає на психіку дитини. Просить позбавити ОСОБА_1. батьківських прав відносно сина ОСОБА_1.

ОСОБА_1звернувся в суд із зустрічним позовом про видібрання дитини та визначення її місця проживання, указуючи, що з грудня 2001 року до 28 вересня 2006 року дитина проживала разом із ним і його батьками за адресою: АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2. добровільно залишила йому дитину, участі у вихованні та утриманні сина не приймала. У вересні 2006 року син пішов у перший клас загально-освітньої школи № 11 м. Одеси, за місцем свого проживання. ОСОБА_2. вийшла заміж за громадянина США та з вересня 2005 року до вересня 2006 року знаходилася на території США. Повернувшись в Україну, ОСОБА_2. забрала сина до своїх батьків і стала вимагати від нього дозволу на вивезення дитини до США, на що він не погоджується. Позивачка не допускає до спілкування з дитиною ОСОБА_1. та його батьків, пише різні заяви в органи міліції, бажаючи позбавити його батьківських прав. Мати ОСОБА_2- ОСОБА_3. - страждає на психічне захворювання, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері з діагнозом шизофренія, дитина не може перебувати з нею в одному приміщенні. Просив видібрати дитину в ОСОБА_2. та визначити місце проживання дитини з ним.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 липня 2007 року, первісний позов задоволено, у зустрічному позові відмовлено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні малолітнього сина. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив із того, що ОСОБА_1не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, його навчання та підготовку до самостійного життя.

З такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без всебічного, повного, об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 СК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Вирішуючи спір, суди зазначених роз'яснень Пленуму Верховного Суду України не врахували, у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України не з'ясували: які правовідносини сторін випливають з установлених обставин; які безспірні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини; у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками; умови проживання кожного із батьків дитини; чи вживалися до відповідача заходи реагування за заявами позивачки в органи міліції; чи виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи немає можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. З'ясування цих обставин має істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені недоліки й не перевірив належно доводи апеляційної скарги, у рішенні не зазначив конкретні обставини та факти, що спростовують доводи апелянта, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2007 рокута ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 липня 2007 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийЛ.І. Григор'єва
Судді: М.І. Балюк
В.М. Барсукова
В.Г. Данчук
В.Й. Косенко