СправаМ 2-1183
лютого 2007 року                                                                                      м.
районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Данько В.В.
секретарі - Бєлової Т.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухомість в
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій
просить визнати за нею право власності на виробничу будівлю Літ. «Б-3»,
загальною площею 2829,2 кв. м., що розташована по АДРЕСА_1, посилаючись на те,
що їй, згідно рішення сесії Харківської міської ради була виділена в оренду
земельна ділянка для будівництва та експлуатації ательє по пошиву верхньої
одежі. Після отримання даного рішення позивачка уклала договір оренди на
виділену земельну ділянку, а також був розроблений проект на будівництво ательє
одежі. Після цього, позивачка здійснила будівництво зазначеного нежитлового
приміщення, загальна площа якого склала 2829,2 кв. м.. Роботи з будівництва
ательє були виконані за власні кошти позивачки, без отримання відповідного
дозволу Харківської міської ради. Після закінчення робіт, технік КП „Харківське
МіськБТІ" підготував технічний паспорт на зазначену будову, а працівниками
УШІ „ Укргорстройпроект" підготовлений технічний висновок про стан
будівельних конструкцій споруди ательє по пошиву верхньої одежі. Однак для
реєстрації права власності на нежитлове приміщення, необхідний правоустановчий
документ, який би посвідчував право власності на вказану будову. Згідно з
„Положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно "
одним з таких документів може бути рішення суду. У зв "язку з чим
позивачка звернулася до суду та просить її позов задовольнити.
У судовому засіданні позивачка позов підтримала,
представник відповідача в судове засідання не з "явився, про час і місце
судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, перевіривши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

В судовому засідання встановлено, що згідно рішення 4 сесії Харківської
міської ради від 26.07.2006 року № НОМЕР_1 позивачці було виділено земельну
ділянку в оренду для будівництва та експлуатації ательє по пошиву верхньої одежі.

Після отримання даного рішення, позивачкою було укладено договір оренди від
20.10.2006 року на виділену земельну ділянку, а також було розроблено та
узгоджено зі всіма службами проект ательє по пошиву верхньої одежі.

Після укладення договору оренди на виділену ділянку та
підготовки проекту на будівництво ательє по пошиву верхньої одежі, позивачкою було збудовано ательє
загальною площею 2829,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорта, виданого КП „Харківське
МіськБТІ", власником ательє з пошиву
верхнього одягу в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

Роботи з будівництва
ательє були виконані за власні кошти позивачки. Після закінчення робіт, технік
КП „Харківське МіськБТІ", підготовив технічний паспорт на вищезазначену
будову.

Згідно ст. 331 ЦК України, право
власності на щойно вироблене нерухоме майно виникає з моменту завершення його
будівництва.

Відповідно ч.5
ст. 376 ЦК України,
на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним
право власності на нерухоме майно, самовільно збудоване на ній, якщо це не
порушує прав інших осіб.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред "явити
позов про визнання його права власності, якщо це право інші особи заперечують
чи не визнають, а також у випадку утрати ним документу, що посвідчує його право
власності.

На підставі
викладеного, керуючись cm.cm.10,11,60,214-215
ЦПК України, ст.ст. 376, 391, 392 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на виробничу будівлю ательє по пошиву верхнього одягу,
Літ. «Б-3», загальною площею 2829,2 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.