№2-350
РІШЕННЯ
іменем  України

б лютого 2007 року                                                                                                    м.Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської облает
в складі:

головуючого судді  Хорунжого І.Д. при
секретарі  Дятловій А.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
реальний розподіл житлового будинку,

встановив:

У січні 2007 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про реальний розподіл житлового будинку.

У позовній заяві
вказано, що сторони зареєстрували шлюб у 1984
році, який розірвано 18.10.2002
року. За час сумісного життя за спільні кошти та спільною працею подружжям
було збудовано житловий будинок АДРЕСА_1
загальною площею 76,80 м. кв.

Після розірвання
шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склався добровільний порядок користування вищезазначеним
будинком. На даний час виникла необхідність у розподілі будинку, так як
відповідач відмовився укласти договір про виділ в натурі частки з нерухомого
спільного майна в нотаріальному порядку тому позивачка просить задовольнити
позовні вимоги.

У судовому
засіданні позивач наполягала на задоволенні позову, зазначила, що на підставі
свідоцтва про право власності на будинок їй належить 1/2 частина вищевказаного
житлового будинку, тому вона просить виділити їй у користування коридор 1-1 площею 5,9 м.кв; кухню 1-2 площею 9,9 м.кв; жилу
кімнату 1-3 площею 24,90 м. кв;тамбур 1 площею 3,40 .кв, а всього
загальною площею 44.10 м.кв.,
що складає 43/100 частини
житлового будинку вартістю 14301
грн.

Відповідачеві
залишити у користування ванну 2-1
площею 7,5 м.кв;
кімнату 2-2 площею 12,60 м.кв; кімнату 2-3 площею 12.60
м.кв., а всього загальною площею 32,7-м.кв., також залишити у його власності
надвірні будівлі: гараж літер " Б", літню кухню літер "К",
сарай літер "Б", погріб літер "В", туалет літер
"Д", огорожу № 1 тобто 57/100 частини всього домоволодіння загальною
вартістю 18957 грн.

Позивачка також
вказала, що так як вона не має наміру претендувати на частину надвірних
будівель, що знаходяться в користуванні відповідача, не заперечує проти
визнання за ним права власності на вказані будівлі та не потребує грошової
компенсації за переотриману відповідачем частину домоволодіння.

2.

Відповідач у
судовому засіданні не заперечував проти розподілу житлового будинку у варіанті,
який вказаний позивачкою у позовній заяві.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведення
попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.
4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши інші докази, суд дійшов
наступного.

Судом встановлені
факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно
свідоцтва про розірвання шлюбу, що знаходиться в матеріалах справи, 18 жовтня 2002 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що зроблено запис НОМЕР_1 відділом актів
реєстрації цивільного стану Зміївського районного управління юстиції
Харківської області.( а.с.5)

Загальна
вартість будинку АДРЕСА_1 складає
33258 грн.

Свідоцтвом про
право власності підтверджується факт того, що ОСОБА_1 належить у 1/2 частці на
праві спільної сумісної власності житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно копії
витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, який видано КП " Зміївським бюро
технічної інвентаризації" ОСОБА_2 виділяється по житловому будинку ванна 2-1 площею 7,5 м.кв; кімната 2-2 площею 12,60 м.кв; кімната 2-3 площею 12.60 м.кв., а всього
загальною площею 32,7- м.кв., також : гараж літер " Б", літню кухню
літер "К", сарай літер "Б", погріб літер "В",
туалет літер "Д", огорожу № 1 тобто 57/100 частини всього домоволодіння
загальною вартістю 18957 грн. (а.с.8).

У відповідності
до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із законом або не є можливим співвласник, який
бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації власності. Компенсація співвласників може буди надана
лише за його згодою.

Виходячи з
викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і дім
з надвірними будівлями підлягає розділу за варіантом наданим позивачем.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 364
ЦК України, ст. ст. 130Д74ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про реальний розподіл житлового будинку задовольнити.

Розділити
житловий будинок АДРЕСА_1.

Виділити у
власність ОСОБА_1 по будинку АДРЕСА_1 коридор
1-1 площею 5,9 м.кв; кухню 1-2 площею 9,9 м.кв; жилу
кімнату 1-3 площею 24,90 м. кв; тамбур 1 площею 3,40 .кв, а всього
загальною площею 44.10 м. кв., що складає 43/100 частини
житлового будинку, вартістю 14301
грн. від загальної вартості домоволодіння.

3.

Виділити ОСОБА_2 у власність по будинку АДРЕСА_1 ванну 2-1 площею 7,5 м.кв; кімнату 2-2 площею 12,60 м.кв; 2-3 кімнату площею 12.60 м. кв., а всього загальною площею 33,7-
м.кв.,

По надвірним будівлям: гараж літер " Б", літню кухню літер
"К", сарай літер "Б", погріб літер
"В", туалет літер "Д", огорожу № 1 загальною вартістю 18957 грн., що складає 57/100 від загального домоволодіння, тим самим визнати за
ОСОБА_1 право власності на 43/100 частини домоволодіння, визнати за ОСОБА_2 право власності
на 57/100 частини
домоволодіння.

Грошову компенсацію за переотриману відповідачем частину домоволодіння на користь
позивача не стягувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.