Справа № 22Ц - 293 /2007р.                      Суддя
1-й інстанції: ІІІкірай М.І.
Категорія-26                                              Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О.І
РІШЕННЯ

2007p.,
лютого  місяця, 21 дня   Судова колегія судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої:           Вовненко
Г.Ю.

суддів:                    Колосовського
СЮ.

Галущенка О.І.

при секретарі:    Плотник С.А.

за участю

позивачів -           ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників- ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.12.2006 р.,
у справі за

позовом

ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсною відмови від спадщини, частково
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності
на частину житлового будинку в порядку спадкування та поновлення строку
позовної давності,

встановила:

14.08.2006 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_4 про
визнання недійсною їх відмову від спадщини, частково недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом, визнання права власності на частину житлового
будинку в порядку спадкування та поновлення строку позовної давності..

Позивачі зазначали,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер
їх батько ОСОБА_5

Після його смерті
відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, яким він володів на підставі свідоцтва про право
приватної власності від 1.10.1963
р.

Вони, їх матір
ОСОБА_6 та брат ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги.

15.11.1999 р. всі спадкоємці відмовились від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_1, який 03.09.2004
р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий
будинок.

Посилаючись на
те, що їх відмова від прийняття спадщини була формальною, тобто без реального
наміру створення правових наслідків, позивачі просили про задоволення позову і
поновлення строку позовної давності, як такого, що пропущений з поважних
причин..

Рішенням
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.12.2006 р. постановлено про відмову у  задоволенні позову.

В апеляційній
скарзі позивачі ставлять питання про скасування рішення і ухвалення нового про
задоволення їх позовних вимог, посилаючись на те, що судом невірно застосовано
норми процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

2

Ухвалюючи
рішення, суд виходив з того, що позивачі пропустили строк позовної давності як
для оспорювання відмови від спадщини так і свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого відповідачу у 2004
р.

Але з такими
висновками суду погодитись у повному обсязі неможливо, оскільки вони не
відповідають дійсним обставинам справи та вимогам матеріального закону.

За змістом норми
п. 6 Прикінцевих
та Перехідних положень ЦК
України 2003 р. до
позовів, строк пред'явлення яких сплив до набрання чинності цим Кодексом,
застосовуються правила позовної давності, встановлені ЦК УРСР 1963 р.

З матеріалів
справи вбачається, що після смерті ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
p., відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, яким він володів
на підставі свідоцтва про право приватної власності від 01.10.1963 р.

Позивачі, які є
спадкоємцями першої черги, 15.11.1999
р. подали заяву про відмову від спадщини.

Згідно з
вимогами ст. 553 ЦК 1963
p., відмова від спадщини може бути оспорена з підстав
недійсності з дотриманням строку позовної давності, передбаченого ст. 71 цього ж Кодексу.

Відповідно до
положень ст. ст. 76, 80
ЦК 1963 p., перебіг строку позовної давності починається з дня коли
особа дізналась чи повинна була дізнатись про порушення свого права.

Строк може бути поновлено за наявності поважних причин.

В той же час,
наслідки спливу строку позовної давності, застосовуються судом незалежно від
заяв сторін ( ст.. 75 ЦК
1963 p.)

Про порушення
права на спадщину позивачі знали з дня подачі заяви про відмову від спадщини,
яка відповідно до закону є безумовною та беззастережною.

На час звернення
з позовом трьохрічний строк позовної давності для оспорювання відмови від
спадщини сплив 15.11.2002
р.

В судовому
засіданні позивачі не довели наявність поважних причин з яких вони пропустили
строк для захисту порушеного права.

Встановивши ці
обставини на підставі достовірних доказів, суд прийшов обгрунтованого висновку
щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині оспорювання відмови від
спадщини.

В той же час,
судова колегія не може погодитись із застосуванням судом першої інстанції
положень позовної давності, передбачених ЦК
1963 p., до вимог про оспорювання свідоцтва про право на спадщину.

Так, зазначений
правовстановлюючий документ видано відповідачу 03.09.2004 р.

Для його
оспорювання за правилами ст.1301 ЦК
2003 p. з підстав недійсності мають застосовуватися правила та
строки позовної давності, визначені ст. ст. 257-258, ч. З, 4
ст. 267 ЦК України.

На час звернення
до суду строки позовної давності, визначені зазначеними нормами ЦК не спливли.

Більш того,
відмовляючи в позові з підстав пропуску строку позовної давності, суд не
врахував, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у
спорі.

З матеріалів справи, зокрема із змісту протоколу судового
засідання, не вбачається, що відповідач чи його представник заявляли про
застосування наслідків пропуску строку позовної давності до вимог щодо
оспорювання свідоцтва про право на спадщину.

3

Оскільки суд не
врахував цих обставин справи та наведених вимог чакону, його висновки стосовно вирішення цієї частини позовних
вимог не можна вважати такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

Встановлене,
згідно з вимогами п. п. З, 4
ст. 309 ЦПК
України, є підставою для скасування рішення в частині вимог щодо оспорювання
свідоцтва про право на спадщину і ухвалення в цій частині нового.

Ухвалюючи нове
рішення, судова колегія виходить з таких установлених фактів та обставин.

Згідно з
рішенням Корабельного районного суду від 30.05.2006
р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1936 р.

За життя вони
володіли житловим будинком АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право приватної власності від 1.10.1963 p., виданого
на ім'я ОСОБА_5

Зазначений
будинок набуто в шлюбі, а тому він є, відповідно до вимог ст.ст.. 22, 28 КоБС України, їх
спільною сумісною власністю. їх частки у цьому майні вважаються рівними.

Після смерті
ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді 1Л частки цього будинку, від якої ОСОБА_6
та інші спадкоємці першої черги відмовилися на користь ОСОБА_1

Той факт, що
ОСОБА_6 при відмові від спадщини чоловіка не претендувала на видачу свідоцтва
про право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, не може
свідчити, про те, що остання одночасно відмовилася від своєї частки спільного
майна на користь ОСОБА_1, так як, спадщина на іншу половину будинку відкрилася
лише після смерті самої ОСОБА_6
18.12.2004 р.

В матеріалах
справи немає даних про те, що спадкоємці відмовилися від цієї частини спадщини.

Встановлене
свідчить про те, що видачею свідоцтва про право на спадщину від 03.09.2004 р. на цілий
житловий будинок порушені права спадкоємців на спадщину, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_6, а тому
таке свідоцтво підлягає визнанню недійсним в частині 1/2 частки на підставі ч.І
ст.. 203, ч. 1 ст.. 215 ЦК України.

Підстав для
визнання за позивачами права на відповідну частку у спадщині, яка відкрилася
після смерті матері немає, оскільки у справі відсутні дані про те, що вони
вчиняли дії, які свідчать про прийняття цієї частини спадщини.

До того ж, вони
не позбавлені можливості вирішення питання про прийняття спадщини чи подовження
строку для її прийняття в порядку, передбаченому ч. З ст. 1272 ЦК України.

За таких
обставин висновки суду стосовно відмови у визнанні права на частку у спадковому
майні слід вважати законними та обгрунтованими.

Керуючись ст.ст. 303,
307,309, 316 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.12.2006 р. в частині відмови
у визнанні частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.09.2004 р - скасувати і в
цій частині постановити нове рішення.

4

Визнати
недійсним в частині 1/2 частки свідоцтво про право на спадщину за законом,
посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної
контори 03.09.2004 p.,
зареєстрованого в реєстрі №
1-1012 (спадкова справа №
364/1999 p.), виданого на ім'я ОСОБА_4.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без
зміни.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двох місяців
може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді:

Згідно
О.І.Галущенко