У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

16 липня 2007 року                                                                                      м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

в складі :

Левченка
Є.Ф.,  Лихути Л.М.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої
особи: сьомої державної нотаріальної контори про визнання права власності на
частину будинку та визнання угод недійсними за касаційними скаргами ОСОБА_1 та
її представника ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області
від 15 березня 2007 року,

в  с  т
а  н  о  в
и  л  а :

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої
особи: сьомої державної нотаріальної контори про визнання права власності на
частину будинку та визнання угод недійсними.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2007 року апеляційна
скарга на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня
2007 року залишена без розгляду.

У
касаційних скаргах ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 просять скасувати ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2007 року та
поновити строк для оскарження рішення Бабушкінського районного суду          м. Дніпропетровська від 22 січня 2007
року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України
заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подана після закінчення
строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний
суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється відповідна ухвала.

Оскільки ОСОБА_1 не подавала заяву
про поновлення пропущеного строку, суд обґрунтовано залишив апеляційну скаргу
без розгляду.

Несвоєчасне отримання копії судового
рішення може служити підставою лише для подачі заяви про поновлення строку до
суду, який розглядає таку скаргу.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що ухвала постановлена з додержанням судом норм
процесуального права і доводи скарги їх висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційні
скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                      Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Я.М. Романюк