Справа № 2-932007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року                               Дергачівський районний суд

Харківської області

у складі:                    головуючого судді                                                Якименко Л.О.

при секретарі                                                        Поповій О.О.

за участю адвоката                                                 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування шкоди,
завданої дорожньо-транспортною пригодою, та про відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та про відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 5 травня 2005 року приблизно о 15 годині 40 хвилин на 13 км. + 200 метрів автодороги Харків-Охтирка відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій ОСОБА_2
скоїв наїзд на позивачку. З вини водія ОСОБА_2,
який керував автомобілем ВАЗ-21043 державний НОМЕР_1, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. Постановою
державтоінспектора відділу ДАІ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській
області від 13 травня 2005 року було
відмовлено в порушенні кримінальної справи. Однак відповідач несе цивільно-правову відповідальність. З 5 травня по 27 травня
2005 року ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному
лікуванні в Харківській обласній клінічній лікарні з діагнозом скелетної травми тяжкого ступеня, закрита
черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий
перелом верхньої третини обох кісток правого коліна зі зміщенням,, закритий перелом верхньої третини правої плечової кістки та ін.
Потім з 27 травня по 14 червня 2005 року ОСОБА_1 знаходилася в
травматологічному відділенні Дергачівської центральної районної лікарні. У
серпні 2005 року позивачка знаходилася в Харківській обласній клінічній лікарні, де їй був
зроблений демонтаж апарата на нозі. Матеріальні
збитки ОСОБА_1 оцінює в сумі 229 гривень 05 коп., тобто на суму на яку збереглися чеки на придбання ліків та інших медичних препаратів. Весь цей
час вона була позбавлена можливості пересуватися, був змінений звичайний уклад
її життя, крім того позивачка страждала морально і фізично. Вона не могла
готувати їжу, прати, прибирати, знаходитися на свіжому повітрі, тому
моральну шкоду ОСОБА_1 просить стягнути в розмірі 5000 гривень.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримує позовні вимоги в повному
обсязі і пояснила, що ОСОБА_2 незначну грошову допомогу на її лікування надав
дочці ОСОБА_3, але ця сума дуже мізерна і не
відповідає понесеним витратам. Моральну шкоду просить позивачка стягнути в
сумі 5000 гривень,
так як переносить і до теперішнього часу
моральні страждання, продовжує хворіти. Крім того, дружина відповідача
допускала на її адресу принизливі висловлювання.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, але в процесі розгляду справи змінив свою позицію, визнавши позов частково, а саме був
згоден відшкодувати витрати на лікування в сумі 229 гривень 05 коп., але не визнав позов про
стягнення моральної шкоди, пояснивши, що
дійсно 5 травня 2005 року трапилася ДТП, тобто він скоїв
наїзд на пішохода ОСОБА_1 Дана ДНІ виникла
не з його вини, так як дізнання встановило, що винна пішохід ОСОБА_1 і він не мав технічної можливості уникнути наїзд.
Під час лікування позивачки він допомагав матеріально її родині, придбавав
медичні препарати, давав гроші дочці
позивачки, тому згоден сплатити 229 гривень 05 коп. Стосовно моральної шкоди
позов не визнає, так як не винен в ДТП.

Суд,
вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, матеріали за № НОМЕР_2 про відмову в порушенні кримінальної справи по факту ДТП, яка сталася 5.05.2005 року, як докази, з*ясувавши обставини справи, вважає позов таким, що частково
підлягає задоволенню.

Судом було встановлено, що дійсно 5 травня 2005 року приблизно о 15 годині 40 хвилин на 13 км. + 200 метрів автодороги
Харків-Охтирка в с Сологощівка Дергачівського району Харківської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої водій ОСОБА_2 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1

Постановою від 13 травня 2005 року в порушенні кримінальної справи за ознаками ст. 286 КК України було відмовлено, так як
водій ОСОБА_2 своєчасно побачивши перетинавшого дорогу пішохода
ОСОБА_1 діючи на вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, прийняв заходи щодо зупинки свого транспортного
засобу, але не зміг уникнути наїзду на останню, завдавши їй тілесні ушкодження.
Даною постановою було встановлено, що пішохід ОСОБА_1 грубо порушивши
вимоги Правил дорожнього руху, не звертаючи
уваги на своє життя та здоров*я, не переконавшись у відсутності транспортних засобів, що рухаються,
стала перетинати дорогу в напрямку протилежного узбіччя, тобто порушила вимоги
п. 4.8., 4,14 (а) ПДР України.

Згідно з проведеним автотехнічним дослідженням і за висновком спеціаліста -автотехніка від 12 травня 2005 року за № НОМЕР_3 в умовах даної ДТП водій автомобіля ВАЗ-21043 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода негайним
гальмуванням з зупинкою автомобіля до лінії руху
пішохода. В діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимогам ПДР
України, які б знаходилися в причинному зв*язку з подією дорожньо-транспортної
пригоди.

Вищевказана постанова не відмінена і не оскаржена ОСОБА_1 до теперішнього часу.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст.
1166
ЦК
України, а саме майнова шкода, завдана
неправомірними діями фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Крім того, ст. 1187 ЦК України передбачено
відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, а саме діяльністю, пов*язаною з використанням транспортних засобів, що створює небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб. В даному випадку суд вважає, враховуючи
позицію відповідача, який згоден виплатити позивачці
понесені витрати на лікування в сумі 229 гривень 05 коп., можливим
задовольнити в цій частині позов ОСОБА_1

Відшкодування моральної шкоди передбачено ст. 23 ЦК України, а саме
моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв*язку з ушкодженням здоров*я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв*язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та членів її сім*ї та в інших
випадках.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України. Моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її
завдала, а саме якщо шкода завдана ушкодженням здоров*я
внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В даному випадку згідно до висновку судово-медичної експертизи від 12 квітня 2006
року у ОСОБА_1 мали місце середньої
тяжкості тілесні ушкодження, які спричинили тривалий розлад здоров*я. Суд вважає, що позов ОСОБА_1 про стягнення
моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 2000
гривень.

Керуючись ст.ст.58, 59, 60 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167,
1187 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1матеріальну шкоду в сумі 229 гривень 05 коп. і моральні шкоду в сумі 2000 гривень,
а всього 2229 гривень 05 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 НПК України.