Справа №2-129/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 р.                                               Каланчацький
районний суд

Херсонської області в складі головуючого судді Прудкої
Л.Г.,

при секретарі Шаховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

стягнення боргу за договором позики в сумі 2085 грн.,

встановив :

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути
з відповідача ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 2000 грн. та 85 грн. річних, а
всього 2085 грн.
Свої вимоги мотивує слідуючим. У березні 2005 р. між нею та відповідачем був
укладений договір позики грошей в сумі 2000 грн. у вигляді боргової розписки.
Згідно умов цього договору відповідач отримав від неї 2000 грн., які
зобов»язався повернути до 23 серпня 2005 р.
В зв»язку з тим, що своє зобов»язання відповідач не виконав, позивачка
просить в судовому порядку стягнути з нього зазначену суму та 85 грн. за
прострочку платежу.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнає та пояснив, що
позивачка не давала йому в борг 2000
грн. Фактично ці гроші взяв у неї без її відома син позивачки ОСОБА_3. ОСОБА_3 пригощав його спиртними напоями,
водив в бар. Коли між позивачкою та її сином виник конфлікт з
приводу цих грошей, він з метою залагодження конфлікту пообіцяв ОСОБА_1
повернути гроші, про що написав розписку.

В ході
судового розгляду позивачка ОСОБА_1 підтвердила пояснення
відповідача щодо відсутності між ними договору позики.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм
правовідносини.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона / позикодавець/
передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики
є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі
насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.

Судом встановлено, що у березні 2005 р. відповідач
ОСОБА_2

власноруч написав письмову розписку
про отримання ним від ОСОБА_1 в борг 2000 грн., які він зобов»язався повернути до 23 серпня 2005 р.

Згідно пояснень сторін, договору
позики між ним укладено не було, оскільки ОСОБА_1 не давала в борг ОСОБА_2 2000 грн., а фактично змусила його написати таку розписку
в зв»язку з тим, що її син ОСОБА_3 викрав у неї ці гроші та прогуляв з відповідачем.

Таким чином, судом встановлено, що
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір позики не укладався,
оскільки вона не передавала відповідачеві грошові кошти, тому в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись
ст.1046, 1051 ЦК України, 10, 11, 209,
212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив :

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення 2085 грн. за договором позики.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до 16 березня 2007 р. через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.