АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА         ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня   2007 року                                                                                      м.Одеса

Колегія
суддів    судової палати у цивільних
справах апеляційного суду

Одеської області
з касаційного розгляду справ в складі:

головуючого             Федорової А.Є.,

суддів :                       Мизи Л.М.,   Вадовської Л.М.,

Процик М.В., Кварталової A.M.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом прокурора Новомиколаївського району в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 24
листопада 2004 року,

встановила:

У березні 2004
року прокурор Новомиколаївського району Запорізької області в інтересах
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Прокурор
зазначав, що 30 червня 2003 року близько 23.00 годин на дорозі
Павлоград-Токмак в с Тернівка
Новомиколаївського району Запорізької області водій автомобіля ВАЗ-2106 держ.НОМЕР_1 ОСОБА_2 здійснив
наїзд на пішохода ОСОБА_3, в результаті чого останній був смертельно
травмований та помер на місці пригоди. 25
листопада 2003 року
кримінальну справу закрито на підставі ст.6 п.2 КПК України. Мати померлого
ОСОБА_1 у зв'язку зі смертю сина понесла витрати на поховання у розмірі 740,45 грн. Крім того,
смерть сина спричинила їй моральні страждання та вимушені зміни в ї житті.
Посилаючись на ці обставини, прокурор просив стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 740,45
грн. та моральну шкоду 15000
грн. на підставі статей 440,440-1,450
ЦК України (1963року).   ОСОБА_1 позов
підтримала.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької
області від 05 липня 2004 року позов
задоволено частково на підставі статей 1187,1167
ЦК України 2003 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500
грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. -
моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2004 року рішення
місцевого суду скасовано у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.      Позов ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної

Головуючий
першої інстанції Вдовенко В.А.                           Справа
33ц-211/2007 р

шкоди у розмірі 740,45 грн. задоволено, у задоволенні
позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну
рішення апеляційного суду та ухвалення рішення про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди у повному обсязі, посилаючись на те, що висновки
апеляційного суду не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно
застосовані норми матеріального   права.

В обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_2 посилається на
неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і просить
скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Касаційні скарги
підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Постановлюючи рішення, апеляційний суд виходив з того, що
відповідач зобов'язаний відшкодувати матеріальну шкоду, а саме: витрати
позивачки на поховання сина в повному обсязі на підставі ст.450 ЦК України
(1963року). В той же час апеляційний суд дійшов до висновку, що відповідач не є
винним у завданні позивачці моральної шкоди, тому згідно зі ст.440-1 ЦК України (1963р)
моральна шкода не може бути відшкодована.

Проте погодитись з такими висновками суду апеляційної
інстанції не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.450 ЦК
України організації і громадяни,діяльність яких пов'язана з підвищеною
небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства,
будови, власники автомобілів та ін.), зобов'язані відшкодовувати шкоду,
заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Стаття 450 ЦК України
не передбачає звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від
відшкодування моральної шкоди. Апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні
позову про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.440-1 ЦК України не
мотивував чому не взяв до уваги вимоги ст.450 ЦК України.

Згідно зі ст.454 ЦК України (1963 р.) якщо груба
необережність самого потерпілого сприяла
виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого
розмір відшкодування повинен бути зменшений або у відшкодуванні шкоди повинно
бути відмовлено. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди,заподіяної
громадянином, залежно від його майнового стану.

В порушення вимог ст.40 ЦПК України апеляційний суд не перевірив, чи не
заподіяна шкода внаслідок грубої необережності самого потерпілого, та чи є
підстави для зменшення розміру відшкодування шкоди відповідно до вимог ст.454 ЦК України (1963р.)

За таких обставин рішення апеляційного суду не може
вважатися законним та обгрунтованим і підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.336 ч.1 п.2, 338 ч.2, 344, 345    ЦПК України,
колегія судців  з
касаційного розгляду справ

ухвалила:

Касаційні
скарги    ОСОБА_1    до
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду   Запорізької області від 24 листопада 2004 року скасувати, а справу направити
на новий апеляційний розгляд .

Ухвала оскарженню не підлягає.