У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації
“Добробут”, Мелітопольського міського відділу УМВС України в Запорізькій
області, третя особа відділ ГІРФЛ Мелітопольського міського відділу УМВС
України в Запорізькій області, про визнання права користування житловим
приміщенням і спонукання до реєстрації за місцем проживання, за касаційною
скаргою Громадської організації “Добробут” на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Запорізької області від 29 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Громадської
організації “Добробут” (далі - ГО “Добробут”), Мелітопольського МВ УМВС України
в Запорізькій області про визнання права користування житловим приміщенням і
спонукання до реєстрації за місцем проживання.

Зазначав, що він є рідним сином ОСОБА_2, яка є наймачем житлового
приміщення: кімнати № 616  в гуртожитку
АДРЕСА_1 у м. Мелітополі Запорізької області і вселилась разом з ним, на той
час неповнолітнім, на підставі ордеру, виданого в установленому порядку.

Отримавши паспорт в серпні 2004 р., він звернувся до відділу ГІРФЛ
Мелітопольського МВ УМВС України в Запорізькій області для реєстрації за місцем
проживання, але отримав відмову на тій підставі, що він не надав ордер  і згоду нового власника будинку, яким є ГО
“Добробут”.

Посилаючись на те, що протягом двох років він не може зареєструватися за
місцем проживання, позивач просив суд визнати за ним право користування
житловим приміщенням, зобов'язати ГО “Добробут” надати йому дозвіл на
реєстрацію за місцем проживання, а Мелітопольський МВ УМВС України в
Запорізькій області - зареєструвати його за місцем проживання.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від
21.09.2006 р. позов задоволено: визнано за ОСОБА_1 право користування житловим
приміщенням у кімнаті АДРЕСА_1 у м. Мелітополі Запорізькій області; зобов'язано
ГО “Добробут” видати позивачу дозвіл на реєстрацію; зобов'язано Мелітопольський
МВ УМВС України в Запорізькій області зареєструвати ОСОБА_1 за місцем
проживання.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізькій області від 29.11.2006 р. рішення
місцевого суду в частині покладення на Мелітопольський МВ УМВС України в
Запорізькій області обов'язку зареєструвати позивача за місцем проживання
скасовано і провадження в цій частині вимог закрито, а в решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги ГО “Добробут” посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та
ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, місцевий суд, виходив з того, що позивач, як син
ОСОБА_2, якій було видано ордер на проживання у кімнаті № 616 гуртожитку ГО
“Добробут”, набув право на користування цим приміщенням і на реєстрацію в
ньому.

Частково скасовуючи рішення місцевого суду і закриваючи провадження в
справі в частині вимог до Мелітопольського МВ УМВС України в Запорізькій
області, апеляційний суд дійшов висновку, що ці вимоги мають вирішуватись в
порядку адміністративного судочинства, а їх об'єднання в одне провадження з
позовними вимогами, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства,
законом не передбачено.

Однак погодитись з висновками судів в частині вирішення позову про визнання
за позивачем права на користування спірним приміщенням і надання дозволу на
реєстрацію за місцем проживання не можна, оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 цього
Кодексу - під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення,  та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення  строку
позовної давності тощо),  які
мають значення для вирішення справи,
та  докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Вирішуючи справу, суд мав з'ясовувати правовий статус спірного будинку.

При вирішенні справи суди виходили з того, що 19.04.2001 р. адміністрацією
та профкомом ВАТ ВТШП "Елегант" ОСОБА_2 було видано ордер № 20 на
сім'ю з двох осіб на вселення в кімнату № 616 гуртожитку АДРЕСА_1 у  м. Мелітополі Запорізької області на період її роботи в цьому товаристві (а.с. 5), а тому позивач набув
право користування спірним житлом.

При цьому судами не враховано, що на час розгляду справи цей будинок не
перебував на балансі ВАТ ВТШП "Елегант", оскільки на підставі рішення
Мелітопольської міської ради Запорізької області від 15.04.2003 р. був
переданий у власність ГО "Добробут", на підставі акту від 19.06.2003
р. прийнятий відповідачем на баланс та став колективною власністю ГО
"Добробут" та підставі свідоцтва про право власності від 26.07.2003
р. (а.с. 33-35).

Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької
області від 10.04.2003 р. № 85/1 вирішено зареєструвати ГО "Добробут"
для реалізації мешканцями гуртожитку права на відокремлене житло (а.с. 41),
наступним рішенням від 16.09.2003 р. № 227/4 ГО "Добробут" надано
дозвіл на виконання проектно-вишукувальних робіт для реконструкції будівлі
гуртожитку під житловий будинок, а 29.06.2004 р. ГО "Добробут"
отримано дозвіл на проведення зазначених робіт (а.с. 38, 39).

Відповідно до статуту ГО "Добробут" ця організація має фіксоване
членство, а її завданням є сприяння впровадженню та реалізації заходів,
спрямованих на втілення права на житло членів організації в будинку АДРЕСА_1
у  м. Мелітополі. Згідно довідки-ордера №
10 від 1.11.2004 р. право на вселення в квартиру № 31 цього будинку, що
складається з кімнат №№ 615, 616 і сушильні надано власнику цих приміщень
ОСОБА_3 (а.с. 44).

Заперечуючи проти позову, ГО "Добробут" посилалось на зазначені
обставини, а також вказувало на те, що ВАТ ВТШП "Елегант" у 2003 р.
визнано банкрутом, а ОСОБА_2 разом з позивачем в спірній кімнаті не проживає.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції ці заперечення відповідача
належним чином не перевірив та зробив передчасні висновки.

Вирішуючи питання про право позивача на користування кімнатою № 616
будинку, суд не залучив до участі в справі співвласника цієї кімнати  ОСОБА_3, чим фактично вирішив питання про її
права і обов'язки щодо цього приміщення.

Покладаючи на ГО "Добробут" обов'язок видати позивачу дозвіл на
реєстрацію в спірній кімнаті, суд не з'ясував, чи передбачено надання такого
дозволу Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні".

Апеляційний суд, у порушення вимог ст. 303 ЦПК України, на зазначені
порушення уваги не звернув.

При цьому апеляційний суд обґрунтовано закрив провадження у справі в
частині вимог до Мелітопольського МВ УМВС України в Запорізькій області,
оскільки позивач фактично оскаржував відмову органу владних повноважень у
здійсненні його реєстрації, а тому ці вимоги мають вирішуватись в порядку
адміністративного судочинства.

За таких обставин, ухвалені в справі рішення в частині задоволення позову
не можна визнати законними й обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню
з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.ст.  336,
338   ЦПК  України,
колегія  суддів  Судової
палати   у цивільних справах
Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу Громадської організації “Добробут”  задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від                   21 вересня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від                        29 листопада 2006 року
в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати, а справу  в цій частині передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін