У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 вересня 2007 року                                                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка
А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                     Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                       Гуменюка В.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3до адміністрації та профкому закритого акціонерного товариства
“Львівський керамічний завод”, ОСОБА_4, треті особи: виконавчий комітет
Львівської міської ради, Залізнична районна державна адміністрація м. Львова,
регіональне відділення ФДМ України у Львівській області, про визнання
пріоритетного права на участь у завершенні будівництва квартири № АДРЕСА_1 у
місті Львові, визнання частково недійсними рішень спільного засідання
Спостережної ради та правління відкритого акціонерного товариства “Львівський
керамічний завод” від 24 лютого 2000 року та від 8 лютого 2002 року, визнання
недійсними спільного рішення Спостережної ради, правління та профкому
відкритого акціонерного товариства “Львівський керамічний завод” від 17 червня
2002 року, Типового договору від 3 червня 2002 року та зобов'язання укласти
угоду на завершення будівництва квартири, за касаційною скаргою закритого
акціонерного товариства “Львівський керамічний завод” на рішення апеляційного
суду Львівської області від 4 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2004 року позивачі
звернулися до суду з позовом, який у подальшому змінювали та доповнювали.
Просили поновити термін звернення до суду з метою
захисту їхніх прав і визнати незаконним протокол спільного засідання правління
відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Львівський керамічний завод”,
Спостережної ради та профкому від 24 лютого 2000 року в частині “при залученні коштів пайовиків -
претендентів на отримання житла,
перший грошовий внесок пенсіонерам визначено у 40% від загальної вартості отримуваної квартири, а решту до кінця
2000 року”, визнати недійсними рішення спільного засідання Спостережної ради та правління ВАТ “Львівський
керамічний завод” від 8 лютого
2002 року в частині п. 2
та п. 4 (п.п.2,3), Типовий договір на участь у будівництві від 3 червня 2002 року, укладений між ВАТ “Львівський
керамічний завод” та ОСОБА_4.,
та п. 1.2 - “незавершене будівництво жилого будинку по вул. АДРЕСА_1є власністю ВАТ “Львівський
керамічний завод” та п.2.1 щодо
цифр та слів з
розрахунку                    1 500 грн.
за один кв. м загальної площі квартири”, визнати незаконним спільне рішення Спостережної ради,
правління та профкому ВАТ “Львівський керамічний завод” від 17 червня 2002 року про ліквідацію черги,
визнати пріоритетне право за ними на участь у завершенні будівництва квартири № АДРЕСА_1м.
Львові за власні кошти та укласти угоду з ОСОБА_1. на завершення будівництва
цієї квартири.

Рішенням Залізничного суду м. Львова від 20 червня 2006 року відмовлено в
позові ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. до адміністрації та профкому ВАТ
“Львівський керамічний завод”, ОСОБА_4., треті особи: ОСОБА_3., ОСОБА_5.,
виконавчий комітет Львівської міської ради, Залізнична районна адміністрація м.
Львова, регіональне відділення ФДМ України у Львівській області, про визнання
пріоритетного права на участь у завершенні будівництва квартири № АДРЕСА_1 у
місті Львові, укладення угоди на завершення будівництва квартири № АДРЕСА_1 у
місті Львові за власні кошти, визнання недійсним протоколу спільного засідання
правління, Спостережної ради та профкому від 24 лютого 2000 року в частині “при
залученні коштів пайовиків-претендентів на отримання житла, перший грошовий
внесок пенсіонерам визначено у 40% від загальної вартості отриманої квартири, а
решту коштів до кінця 2000 року”, визнання недійсними п. п. 2 та 4 спільного
засідання Спостережної ради та правління ВАТ “Львівський керамічний завод” від
8 лютого 2002 року, Типового договору на участь у будівництві від 3 червня           2002 року, укладеного між ВАТ
“Львівський керамічний завод” та ОСОБА_4., спільного рішення Спостережної ради,
правління та профкому ВАТ “Львівський керамічний завод” від 17 червня 2002 року
про ліквідацію черги, зобов'язання адміністрації ВАТ “Львівський керамічний
завод” укласти угоду на завершення будівництва квартири № 94 з ОСОБА_6за власні
кошти. Ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова від 27 квітня 2004
року про заборону ВАТ “Львівський керамічний завод”, Управління
житлово-комунального господарства Львівської міської ради, Управління
капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації, ПП “Фірма
ЗМП” про розподіл та відчуження квартир у будинку № АДРЕСА_1в м. Львові в
частині заборони розподілу і відчуження квартири № АДРЕСА_1в м. Львові -
скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. 791 грн. 10 коп. державного мита на користь держави.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2006 року
рішення Залізничного суду м. Львова від 20 червня 2006 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення спільного засідання
Спостережної ради, Правління та профкому ВАТ “Львівський керамічний завод” від
17 червня 2002 року про ліквідацію на ВАТ обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, визнання пріоритетного права за позивачами на участь
у завершенні будівництва квартири № АДРЕСА_1в            м. Львові, визнання недійсним
договору на участь у будівництві від з червня            2002 року, укладеного між ВАТ
“Львівський керамічний завод” та ОСОБА_4., скасовано та постановлено нове
рішення, яким поновлено строк звернення до суду; визнано незаконним і скасовано
рішення спільного засідання Спостережної ради, правління та профкому ВАТ
“Львівський керамічний завод” від 17 червня                  2002 року про ліквідацію на
ВАТ обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов; визнано
пріоритетним право за ОСОБА_1. та членами її сім'ї: ОСОБА_2. та ОСОБА_3. - на
участь у завершенні будівництва квартири № АДРЕСА_1в м. Львові; визнано
недійсним договір на участь у будівництві від 3 червня 2002 року, укладений між
ВАТ “Львівський керамічний завод” та ОСОБА_4.; зобов'язано ВАТ “Львівський
керамічний завод” укласти договір на участь у завершенні будівництва
квартири  № АДРЕСА_1в м. Львові з
ОСОБА_1. У решті рішення залишено без зміни.

Не погодившись з указаним рішенням суду апеляційної інстанції, ЗАТ
“Львівський керамічний завод” подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити
в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга ЗАТ “Львівський керамічний завод” підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд, скасовуючи в частині рішення районного суду, та
постановляючи в цій частині нове рішення про поновлення строку звернення до
суду та задоволення позову, виходив із того, що позивачі перебували у відповідача на квартирному обліку
осіб, які потребують
поліпшення житлових умов, і знаходились у черзі під № 3. Протоколом
спільного засідання Спостережної ради, правління та профкому ВАТ “Львівський керамічний завод”
від 17 червня 2002 року ліквідовано квартирну чергу на заводі, а спільним
рішенням Спостережної ради та правління ВАТ “Львівський керамічний
завод” від 8 лютого 2002 року
вирішено закінчувати будівництво
квартир 3,4 під'їздів жилого будинку № АДРЕСА_1у м. Львові шляхом залучення пайових коштів та затверджено
суму коштів, необхідну на закінчення будівництва 3,4 під'їздів у розмірі 1 500 грн. за один
квадратний метр і затверджено Типовий договір на пайову участь у будівництві квартир. Однак указані
рішення не доводилися до відома позивачів.

Виконавчим комітетом Львівської міської ради рішення про виключення ВАТ
“Львівський керамічний завод” з
переліку підприємств, що ведуть
квартирний облік, не приймалось, особові справи у виконком не передавались і
процес закінчення будівництва будинку та надання квартир у спірному будинку не завершено.

Проте, з таким висновками апеляційного суду погодитися не можна, оскільки
дійшов їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, з неправильним
застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно
з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом було встановлено, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира,
добудовується та здається в експлуатацію почергово - під'їздами.

Відповідач ВАТ “Львівський керамічний завод” правомірно
не визнавав пріоритетного права позивачів на участь у завершенні припинених будівництвом квартир у
під'їздах № 5 у будинку №
АДРЕСА_1в м. Львові, оскільки вони не
погоджувались та не погоджуються з умовами внесення коштів у добудову квартир.

Тоді як згідно до п. п. 3, 4
Положення про порядок передачі права на завершення припинених будівництвом об'єктів житла
(далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2000 року                 № 168, пріоритетне право на
участь у завершенні будівництва об'єкта
мають громадяни, які перебувають на квартирному обліку і погодилися сплатити частину вартості квартир. При цьому їм пропонуються
об'єкти з найвищим рівнем будівельної
готовності.

Проте позивачі відмовилися від внесення інвестицій на завершення
будівництва відомчих квартир. Оскільки черговики відмовилися від внесення інвестицій
та протягом більше ніж двох років їх не вносили.

03 червня 2002 року товариство уклало зі ОСОБА_4. договір про дольову
участь у будівництві, зокрема квартири № 82.

Після укладення договору та у відповідності із його умовами ОСОБА_4. внесла
19305 грн. За них підрядниками здійснені будівельні роботи.

Скасовуючи рішення в частині визнання незаконним та скасування рішення
спільного засідання Спостережної ради, правління та профкому ВАТ “Львівський
керамічний завод” від 17 червня 2006 року апеляційний суд у рішенні не вказав
яка норма закону порушена та які у зв'язку із ліквідацією черги настали
негативні юридичні наслідки для позивачів.

Оскільки обставини справи встановлені судом з порушенням норм матеріального
та процесуального права, то рішення апеляційного суду в цій частині не може
залишатися в силі.

Разом з тим, судом першої інстанції повно і всебічно встановлено обставини
справи, рішення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду
першої інстанції.

При викладених обставинах рішення апеляційного суду підлягає частковому
скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства “Львівський керамічний
завод” задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 4 грудня 2006 року в
частині визнання незаконним та скасуванні рішення спільного засідання
Спостережної ради, Правління та профкому ВАТ “Львівський керамічний завод” від
17 червня 2002 року про ліквідацію обліку громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, визнання пріоритетного права за ОСОБА_1та членами її сім'ї на
участь у завершенні будівництва квартири № АДРЕСА_1в м. Львові; визнання
недійсним договору на участь у будівництві від 3 червня 2002 року, укладеного
між ВАТ “Львівський керамічний завод” та ОСОБА_4; зобов'язані ВАТ “Львівський
керамічний завод” укласти договір на участь у завершенні будівництва квартири №
АДРЕСА_1в м. Львові з ОСОБА_1- скасувати.

У решті рішення апеляційного суду Львівської області від 4 грудня                   2006 року залишити без
зміни.

Рішення Залізничного суду м. Львова від 20 червня 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І.
Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк