У Х В А Л А

Іменем України

6 червня 2007 року                                                                                  м. Київ

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючого

Пшонки М.П.,

суддів:

Лященко Н.П.,              Прокопчука Ю.В.,

Костенка А.В.,              Тітова Ю.Г.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства "Укртелеком” про захист прав споживачів та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В
серпні 2004 року ОСОБА_1 звернувся з указаним позовом, посилаючись на те, що між ним та ВАТ “Укртелеком” був
укладений договір про надання послуг електрозв'язку й послуги абоненту
надавались через абонентську лінію телефонної мережі загального користування за
номером телефону, що відноситься до АТС-56/5ESS. Під час дії договору відповідач
надіслав позивачу повідомлення про заміну його телефонного номеру НОМЕР_1 на новий номер АТС-53/54 системи С-32. Позивач вказував на те, що за технічними характеристиками,
обсягом послуг, що надаються користувачу за договором, С-32 значно гірше, ніж
АТС-56. Заміна АТС позбавляє можливості користуватися послугами охоронних фірм,
втрачається можливість встановлення паралельного телефону або радіотелефону,
значно зменшуються можливості використання комп'ютера (Internet). Крім того, нова система С-32
потребує застосування додаткового спеціального приладу - адаптера, який
викликає збільшення витрат по оплаті електроенергії.
Посилаючись на зазначені обставини позивач просив
визнати дії ВАТ “Укртелеком” в особі Полтавської філії по заміні номеру
телефону та переключення з АТС-55 на АТС 53/54 (С-32) незаконними, скасувати
рішення відповідача про заміну його старого номеру телефону, а також
відшкодувати спричинену моральну шкоду.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 6
червня 2005 року позов задоволено частково. Постановлено: визнати дії Полтавської філії ВАТ
“Укртелеком” по заміні номеру телефону НОМЕР_1 на інший неправомірними;
стягнути з відповідача на користь позивача по 1000 гривень моральної шкоди та в дохід держави 17 гривень державного мита.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 7
листопада 2005 року рішення суду першої інстанції залишене без змін.

У касаційній скарзі ВАТ “Укртелеком” ставиться питання про скасування
постановлених у справі судових рішень у зв'язку з порушенням норм матеріального
і процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із
незаконності дій ВАТ “Укртелеком”, порушення такими діями права позивача як
споживача послуг електрозв'язку та заподіяння останньому моральної шкоди.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін,
апеляційний суд виходив з того, що воно ґрунтується на повно, всебічно
досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.

Проте з такими висновками апеляційного суду та суду першої інстанції
погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про телекомунікації”
номерний ресурс - сукупність цифрових знаків, що використовується для
позначення (ідентифікації) мереж, послуг, пунктів закінчення мережі в
телекомунікаційних мережах загального користування. Телекомунікаційна послуга
(послуга) - продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій,
спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій.

Згідно з п. 46 Правил користування місцевим телефонним
зв'язком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 1997
року № 385, які діяли на час виникнення спірних правовідносин (далі-Правила), у
разі введення в дію нових АТС, реконструкції телефонних мереж заміна номерів
телефонів виконується без згоди абонентів. За місяць до заміни номера телефону
абоненту надсилається письмове повідомлення, копія якого зберігається на
підприємстві зв'язку.

Заперечуючи проти позову, ВАТ “Укртелеком” посилалося на
те, що товариство діяло в межах повноважень, наданих йому чинним законодавством
(зокрема згаданими Правилами), умовами укладеного із позивачем договору про
надання послуг електрозв'язку не передбачалося закріплення конкретного
телефонного номеру, п. 2.1.1. договору передбачається обов'язок підприємства
забезпечувати безперебійне і якісне надання послуг телефонного зв'язку, який
ВАТ “Укртелеком” виконує належним чином.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд
зазначені положення закону не врахував та всупереч вимогам ст.ст. 15, 40, 62,
202, 203 ЦПК України 1963 року, який діяв на час розгляду справи, зазначених
доводів належним чином не перевірив, не звернув уваги на п. 46 Правил і
положення укладеного із позивачем договору, не перевірив, які права позивача
порушено з огляду на відсутність обґрунтування та доказів його пояснень щодо
користування послугами мережі Інтернет, охорони, а тому висновок про
незаконність дій ВАТ “Укртелеком” є передчасним.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у
порушення вимог ст. 301, ч.2 ст. 313 ЦПК України (1963 року) у достатній мірі
не перевірив доводи апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні
обставини й факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Оскільки судами неповно встановлені обставини справи, не застосовані норми
матеріального права, які підлягають застосуванню, судові рішення не можуть
вважатись законними і обґрунтованими й підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд.

Керуючись ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства
“Укртелеком” задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 6
червня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 7
листопада 2005 року скасувати, справу направити на новий розгляд до
Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                             М.П.
Пшонка

Судді:                                                                         Н.П.
Лященко

А.В.
Костенко

Ю.В.
Прокопчук

Ю.Г.
Тітов