У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10  жовтня  2007
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С., Пшонки М.П.,  Костенка А.В.,                                  Прокопчука
Ю.В., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до Державної
спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби МНС України,
ліквідаційної комісії Державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної
служби МНС України про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення коштів за листами
непрацездатності, перерахунку посадового окладу, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою ліквідаційної комісії Державної спеціальної (воєнізованої)
аварійно-рятувальної служби МНС України на рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 11 липня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 19 грудня
2006 року,

в с т а н о в и л а
:

У квітні  2006 року
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він
працював в системі аварійно-рятувальної служби з 1 серпня 1986 року. У вересні 2005 року він був призначений на посаду заступника
начальника - начальника штабу оперативного
реагування Головного управління   Державної
спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби   /ДСВАРС/ МНС
України, відповідно до укладеного контракту.  З грудня 2005 року розпочались заходи з
ліквідації юридичної особи ДСВАРС
МНС України. 10 січня 2006 року його ознайомили з наказом від 14 грудня
2005 року про реорганізацію шляхом ліквідації установи і попереджено про наступне звільнення по скороченню
штатів.

25 січня 2006 року ОСОБА_1 подав
заяву про надання йому чергової відпустки, а також виплати допомоги на
оздоровлення. Наказом № 27-к від 26 січня 2006 року йому була надана відпустка
11 днів основної та 3 дні додаткової замість 24 днів основної та 7 днів
додаткової. Матеріальна допомога на оздоровлення видана пропорційно кількості днів
відпустки, хоча за умовами контракту він має
право на допомогу в розмірі посадового окладу.

В день його виходу з відпустки 13
лютого 2006 року був виданий наказ № 45-к,
згідно якого його тимчасово перевели на роботу, не обумовлену контрактом, без його згоди, без виробничої
необхідності.

Вважає, що з метою подальшого
звільнення 3 березня 2006 року   від
нього почали вимагати якісь
пояснення, створили обстановку для його дискредитації.
Від неправомірних дій керівництва ДСВАРС у нього різко погіршилось самопочуття,
підвищився тиск, колеги викликали швидку допомогу,
він був госпіталізований. З 3 березня 2006 року до часу подання позову він перебуває на лікуванні.   22 березня 2006 року в період знаходження на лікарняному
він поштою отримав повідомлення, що
наказом від 15  березня 2006 року   № 73-к його звільнено з роботи без
зазначення підстав звільнення. Вважає, що його було незаконно та безпідставно звільнено
з роботи в період перебування на лікуванні, а тому просить поновити його на
роботі та зобов'язати відповідача
надати йому невикористану відпустку.

В період роботи з його заробітку в листопаді 2005 року
незаконно утримано 1032 грн. 83 коп. за телефонні розмови, недоплачено за
жовтень - грудень 2005 року - 431 грн. 41 коп. за листками непрацездатності, а
всього йому завдано матеріальну шкоду на
суму 1 464 грн. 24 коп., яку просив стягнути з відповідача.

З 1 січня 2006 року не проведено
перерахунок його посадового окладу  у співвідношенні до зміни розміру
мінімальної зарплати.
Його оклад повинен становити 4245 грн.50 коп. замість 4027 грн. Недоплата в зв'язку з цим з 1 січня
2006 року становить 436 грн., яку він просить стягнути з відповідача.

Матеріальна допомога на оздоровлення йому надана в
розмірі  1 819 грн.,  а повинна бути
4245 грн. 50 коп. Просив стягнути недоплачену суму 2 426 грн. 50 коп.; за листками непрацездатності з 3 березня до 18 квітня 2006 року
-       7 522 грн. 50 коп. із
розрахунку середньоденного заробітку 221 грн. 25 коп. за 33 дні перебування на
лікуванні, а також кошти, витрачені
на лікування в сумі 733 грн. 26 коп.

Вважає, що
незаконним звільненням з роботи та порушенням права на оплату праці йому
завдано моральну шкоду, яку оцінює в 50000 грн. і  які просив
стягнути з відповідача.

Рішенням
Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2006 року, залишеним
без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2006 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано незаконним наказ від 15 березня 2006 року № 73-к
про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Державної   спеціальної (воєнізованої) аварійно -
рятувальної служби - начальника штабу оперативного реагування Головного управління  Державної
спеціальної /воєнізованої/ аварійно-рятувальної служби за неналежне виконання своїх
службових обов'язків.

Зазначено: вважати ОСОБА_1 звільненим з  посади заступника начальника Державної   спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної
служби - начальника штабу оперативного реагування Головного управління  Державної
спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби з 11 липня 2006 року по п.1
ст. 40 КЗПП України, в зв'язку з ліквідацією  установи    Державної
спеціальної / воєнізованої/ аварійно-рятувальної служби.

Зобов'язано ліквідаційну комісію    Державної
спеціальної /воєнізованої/
аварійно-рятувальної служби  виплатити
ОСОБА_1  10 620 грн. за період з 3
березня до 16 травня за листками непрацездатності, 9106 грн. 50 коп. за час вимушеного
прогулу з 17 травня до
11 липня 2006 року, 436 грн. 24 коп. в зв'язку з перерахунком посадового окладу, 2 426 грн. 50 коп.
недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, 5 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а всього 27589 грн. 24 коп. та внести відповідний запис про
підстави звільнення в трудову книжку ОСОБА_1 В іншій частині позову відмовити.

Стягнуто
з  Державної  спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби Міністерства з надзвичайних
ситуацій України   242 грн. 89 коп. державного мита в доход держави та 30
грн. витрат на  інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення в частині звільнення ОСОБА_1за п.1 ст.40 КЗПП
України в зв'язку з ліквідацією установи, внесення відповідного запису в трудову книжку
ОСОБА_1 про підстави звільнення та в
частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 4245 грн.50 коп. підлягає
негайному виконанню.

Ліквідаційна комісія Державної спеціальної (воєнізованої)
аварійно-рятувальної служби МНС України звернулася з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постановлені в справі рішення та постановити нове, яким
відмовити  у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судовими інстанціями норм процесуального права та
неправильного застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких  підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції  в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст.
336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

у х в а л
и л а :

Касаційну скаргу ліквідаційної комісії Державної спеціальної (воєнізованої)
аварійно-рятувальної служби МНС України відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2006 року
та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 19 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

М.П. Пшонка

Ю.В.
Прокопчук