Справа
№2-135 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 березня 2007 року                                                                                    місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі:
головуючого - судді
Поповича С.С.

з участю секретаря Черкес У.О.

адвоката ОСОБА_5

сторін та представників сторін : позивачів-відповідачів
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,  представника відповідача-позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату
права на житло згідно з яким позивачка просить постановити рішення яким визнати
ОСОБА_2 таким,
що втратив право на житло у квартиріАДРЕСА_1, мотивуючи свою позицію тим, що
відповідач не проживає у квартирі без поважних причин понад встановлені чинним
законодавством строки та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні квартирою згідно з яким позивач просить
постановити рішення яким зобов"язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у
користуванні квартироюАДРЕСА_1 мотивуючи свою позицію тим що відповідачка
чинить йому в такому перешкоди, -

установив:

ОСОБА_2 як
відповідач вважає, що позов до нього про визнання таким, що втратив право на
житло не підлягає до задоволення так як він у спірній квартирі не жив оскільки
в кімнаті яку вважав своєю проживав його брат і не було можливості проживати і
йому і тільки після смерті брата він бажає знову поселитись у спірну квартиру,
речей його у квартирі особистих (
за винятком книжок які залишились і які він хотів забрати після смерті
брата ) не було.
Визнав, що дійсно з 1998
року у квартирі не проживав по вказаній вище причині, жив на іншій квартирі
яку винаймав. Тільки провідував покійного брата ОСОБА_4.

ОСОБА_1 як
відповідачка вважає, що вимоги до неї про усунення перешкод є безпідставними і
по суті спору вважає, що перешкод ОСОБА_2 у вселенні та проживанні у квартирі
не чинила.

Вислухавши
сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що у позові ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні квартирою слід відмовити, а позов про втрату ним права
на житло у спірній квартирі слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до
змісту ст.ст. 10,11,58-60
ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в
межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх
представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію
щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню
підлягають

2

обставини, які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає
спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ставлячи на
вирішення суду вимогу про усунення перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_2
повинен був надати суду докази того, що саме ОСОБА_1 і не хто інший чинить йому
перешкоди у вселенні у спірну квартиру.

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про втрату права на житло поступив до суду 17 червня 2005 року, а ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про усунення перешкод 27
березня 2006 року,
тобто коли перший позов був у провадженні суду вже біля 9 місяців.

Як вказав у
своїй позовній заяві сам ОСОБА_2 до 13
грудня 2005 року
йому ніхто не чинив перешкод у користуванні квартирою. В той же час він у ній
не проживав по причині зазначеній вище. Проте така його позиція не може
вважатись обставиною яка дає підстави для задоволення його вимоги. Квартира
двохкімнатна. Як визнали обидві сторони у одній кімнаті проживала до 2000 року мати та
брат ОСОБА_2, а у другій -ОСОБА_1
та двоє її синів. Після смерті матері у кімнаті залишився проживати тільки
брат, але після 2000 року і
до поступлення в суд первинного позову ОСОБА_2 так і не вселився у ту кімнату.
Те що брат хворів і по цій підставі ОСОБА_2 не проживав у кімнаті не може
вважатись підставою збереження за ним права на житло у вказаний період. Чинне
житлове законодавство не передбачає, що у визнанні таким, що втратив право на
житло може бути відмовлено якщо є поважна причина відсутності у квартирі понад
встановлені ст. 71 Житлового
Кодексу України строки. Тим більше, що братОСОБА_4 на той час не був прописаний
( зареєстрований ) у спірній
квартирі. Свідки заявлені ОСОБА_2 теж не навели фактів того, що ОСОБА_1 до
грудня 2005 року ( як це визнав сам
ОСОБА_2 ) чинила
йому перешкоди у користуванні квартирою. А той факт, що вона після грудня 2005 року поміняла
замок у дверях, як це пояснив ОСОБА_2, не може вважатись підставою для
задоволення його позовних вимог так як його станом на червень 2005 року ( поступлення в
суд первинного позову) слід вже
вважати таким, що втратив право на житло у спірній квартирі так як він дійсно
не проживав у спірній квартирі понад строки встановлені ч. 1 ст. 71 Житлового
Кодексу України.

У ч. 1 ст. 71 Житлового
Кодексу України зазначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів
його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Частина 3 цієї ж
статті передбачає, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім
наймачем чи членами його сім"ї понад шість місяців у випадках передбачених
у пунктах 1-7 ч. З
цієї ж статті. Проте по справі таких обставин не встановлено, про них сторони
не вказували.

У ч. 2 ст. 71 Житлового
Кодексу України прямо вказується, що якщо наймач або члени його сім"ї буди
відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього
може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Проте ОСОБА_2 не
надавши суду доказів відсутності у квартирі понад шість місяців з підстав
передбачених у пунктах 1-7
ст. 71 Житлового
Кодексу, позову про продовження строку відсутності у квартирі у зв'язку з
наявністю тих чи інших поважних причин суду не подав. В той же час суд
відповідно до ст.ст. 10-11
ЦПК України слухає цивільний спір в межах заявлених вимог і на підставі
доказів наданих сторонами. І не вправі вийти за межі заявлених вимог . Що сторонам було
роз"яснено перед початком розгляду спору по суті. Якщо ж позовної вимоги
передбаченої ст. 71 ч. 2 Житлового
Кодексу України ( вказано
вище ) ОСОБА_2
заявлено не було, то суд і не міг вирішувати питання про те щоб продовжити
такий строк і тим самим щоб за ОСОБА_2 було збережено право на житло у спірній
квартирі.

На підставі
викладеного, ст.ст. 3,10,11,58-60
ЦПК України, ст.ст. 71,72
Житлового Кодексу України, керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд -

3

вирішив :

У задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні квартирою згідно з яким позивач просить
постановити рішення яким зобов"язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у
користуванні квартироюАДРЕСА_1 -
відмовити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право на житло у квартиріАДРЕСА_1.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                                                С.С.Попович

Копія вірна:

З