АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа № 22ц- 216/ 2007                                         Головуючий у 1 й інстанції -Тимченко С.О..
Категорія - 19/21                                                             Доповідач
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційногс суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка
Е.І., Прозорової М.Л.

при секретарі - Чергенець С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 29
травня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді, третя особа ВАТ „Павлоградвугілля" про стягнення
страхової виплати за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до
суду з зазначеним вище позовом і просив стягнути з відповідача на його користь 70000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилався на те, що він тривалий час знаходився у
трудових відносинах з державним акціонерним товариством
"ІНФОРМАЦІЯ_1" -
дочірнім підприємством Державної холдінгової компанії
„Павлоградвугілля", правонаступником якого є ВАТ „Павлоградвугілля".
За час роботи він захворів на професійне захворювання - пиловий бронхіт 1 ст.

Згідно висновку
МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було встановлено 45% втрати професійної працездатності.

В зв'язку з
отриманим професійним захворюванням та втратою професійної працездатності йому - позивачу, спричинено
моральну шкоду, оскільки його стан здоров'я погіршився, постійно відчуває
фізичний біль, вимушений змінити характер життя.

Відповідач - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді позовні вимоги
не визнав.

Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 гравия 2006 року позовні
вимоги задоволені частково, з Фонду на користь позивача стягнуті страхові
виплати за моральну шкоду в сумі 31500
грн. / а.с.24 /.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що
Законом України «Про бюджет 2006
року» зупинена дія Закону України "Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності в частині призначення моральної шкоди
/а.с. 26-27 /.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового
рішення відповідно по п. п. 3,4
ч.1 ст. 309 ЦПК
України, з наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1.,
суд першої інстанції виходив із встановлених ним обставин про те, що
позивач тривалий час знаходився у трудових відносинах з державним акціонерним
товариством "ІНФОРМАЦІЯ_1" -
дочірнім підприємством Державної холдінгової компанії
„Павлоградвугілля", правонаступником якого є ВАТ „Павлоградвугілля".
За час роботи він захворів на професійне захворювання - пиловий бронхит 1 ст. Згідно
висновку МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було встановлено 45% втрати професійної
працездатності.В зв'язку з отриманим професійним захворюванням та втратою
професійної працездатності йому - позивачу, спричинено моральну шкоду, оскільки
його стан здоров'я погіршився, постійно відчуває фізичний біль, вимушений
змінити характер життя.

За таких
обставин, міський суд прийшов до висновку про те, що позивачу, внаслідок
професійного захворювання, спричинено моральну шкоду і, що відповідно до вимог
ст. ст. 21, 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", страхову виплату за моральну шкоду повинен сплатити
відповідач.

З даними
висновками суду погодитись не можна, оскільки вони є неправильними і суперечать
обставинам справи, діючому матеріальному та процесуальному закону.

Як вбачається з
матеріалів справи, в 1995
році ОСОБА_1. дійсно
отримав професійне захворювання, виконуючи трудові обов'язки, що
підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від ІНФОРМАЦІЯ_3 / а. с.6-7/.

Дане професійне
захворювання ОСОБА_1. встановлене
ще в 1995 році,
коли за висновком МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується довідками МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_4 / а.с.8 /, - йому було
встановлено третю групу інвалідності по професійному захворюванню.

Тобто,
правовідносини, які виникли між сторонами регулюються матеріальним законом,
який діяв на момент отримання позивачем професійного захворювання на
виробництві.

Моральна шкода,
яка була спричинена позивачу в результаті отриманого професійного захворювання,
яке встановлене в 1995 році,
при виконанні ним трудових обов'язків, -
може бути відшкодована, виходячи з вимог ст. 12 Закону України від 14.10.1992
року / з
послідуючими змінами та доповненнями/ „
Про охорону праці" та п. 11
Правил відшкодування шкоди власником підприємства, установи    і
організації   або   уповноваженим    ним
органом    шкоди,   заподіяно

працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним трудових обов'язків (затверджених постановою Кабміну України
від 23.06.1993 року № 472 - з послідуючими змінами та доповненнями ), а не
виходячи з вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", яким керувався суд першої
інстанції, розглядаючи даний спір по суті.

Таким чином, на
час виникнення у позивача права на отримання моральної шкоди, розмір відшкодування
моральної шкоди, виходячи з вимог п.11 Правил відшкодування шкоди власником
підприємства..., не міг перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати
без урахування будь-яких інших виплат.

Право на
відшкодування моральної шкоди виникло у позивача в 1995 році, але він не
скористався своїм правом на відшкодування моральної шкоди, у встановлений
законом строк, а звернувся до суду з позовом про стягнення страхової виплати за
моральну шкоду лише у квітні 2006
року.

Оскільки,
моральна шкода, в зв'язку з професійним захворюванням позивача, випливає з його
трудових відносиш але регулюється спеціальним матеріальним законом, то колегія
суддів вважає, що до даних правовідносин повинен застосовуватись трирічний
строк на звернення до суду за вирішенням спору, який позивачем пропущено без
поважних на те причин. Звернувшись до суду з позовом про відшкодування
моральної шкоди майже через 10
років, позивач не ставив питання про поновлення строку на звернення до суду
із зазначеним позовом, на поважність причин пропуску строку не посилався і
доказів їх поважності суду не надав.

За таких
обставин колегія суддів не може визнати рішення суду першої інстанції законним
та обгрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення
про відмову позивачу в його позовних вимогах, в зв'язку з пропуском строку на
звернення до суду.

Таким чином,
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, як
таке, що не відповідає обставинам справи, а також ухвалене з порушенням і
неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді задовольнити частково.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2006 року - скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в його позовних вимогах до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді про стягнення страхової виплати за моральну
шкоду.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
часу.