Справа № 22-ц-706/2007 p.                                            Головуючий 1-ї інст. Хорунжий І.Д.
Категорія: визнання права власності                              Доповідач: Швецова Л.А.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007 р.                                                                           м. Харків.

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Харківської області у
складі:

головуючого -
судді Борової С.А., суддів: Швецової
Л.А., Яцини В.Б., при секретарі Шевченко О.Б.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Зміївського районного суду Харківської області від 8 грудня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комсомольська селищна рада Зміївського району
Харківської області про визнання ордеру на гараж недійсним, про розірвання договору на безоплатне користування гаражем та
визнання права власності на гараж та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: Комсомольська селищна
рада Зміївського району Харківської області про визнання права власності
на гараж, -

ВСТАНОВИЛА:

12 січня 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Комсомольська селищна рада
Зміївського району Харківської області про визнання права власності на гараж, в
обгрунтування позову вказав, що в 1963
році він збудував гараж земельній
ділянці яка була виділена відповідно до рішення виконкому Комсомольської
селищної ради Зміївського району Харківської області, та йому був виданий ордер
НОМЕР_1. У 1999 році на підставі
заяв його та доньки ОСОБА_2 вказаний гараж був за рішенням виконкому виділений
відповідачу, у зв"язку з тим, що стосунки з донькою у позивача
погіршилися, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на вказаний гараж.

В судовому
засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визнати ордер на гараж недійсним, розірвати договір на
безоплатне користування гаражем та визнати за ним право власності на
гараж, посилався на те, що вказаний гараж належить позивачу на праві власності,
але свідоцтво про право власності на гараж ОСОБА_1 отримати не може, оскільки
рішенням виконкому Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області від 1999 року вказаний гараж виділений його доньці. Вважав, що між
ним та відповідачем був укладений договір найму нерухомого майна, оскільки ним
була написана заява до виконкому про переоформлення гаражу на ОСОБА_2, у
зв"язку з тим, що він просив розірвати договір найму, тому ордер
про реєстрацію гаража також просив визнати недійсним та зобов"язати
сільську раду видати право установлюючи документи
на гараж НОМЕР_2, розташований на господарчому дворі с Комсомольське на ім"я ОСОБА_1.

В судовому засіданні
відповідачем по справі ОСОБА_2
був поданий зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа: Комсомольська селищна
рада Зміївського району Харківської області про визнання за нею права власності
на гараж НОМЕР_2, розташований
на господарчому дворі с Комсомольське
Зміївського району Харківської області, в обґрунтування вказала, що з 1999 року вказаний
гараж зареєстрований у виконкомі за нею на підставі ордеру і тому вважає, що
вона набула право власності.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили
задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просили
відмовити.

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнала, зустрічний позов підтримала, просила задовольнити в
повному обсязі , вказала,
що її батько добровільно передав їй гараж у власність.

Представник
третьої особи ні позов ОСОБА_1, ні позов ОСОБА_2 не визнала, вказала, що
вказаний гараж на підставі рішення виконкому знаходиться у користуванні
ОСОБА_2, право власності на вказаний гараж у сторін не виникло.

Рішенням
Зміївського районного суду Харківської області від 8 грудня 2006 року відмовлено
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про визнання ордеру на гараж недійсним,
розірвання договору на безоплатне користування гаражем та визнання права
власності на гараж. Позов ОСОБА_2 задоволений, за ОСОБА_2 визнано право власності на гараж НОМЕР_2, розташований на господарчому дворі № 1 у с Комсомольському
Зміївського району Харківської області.

На вказане
рішення ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга, в якій він просить рішення суду
скасувати та постановити нове, яіким задовольнити його позовні вимоги,
мотивуючи це тим, що суд неповно з"ясував обставини, що мають значення для
справи та неправильно застосував норми матеріального права, а саме районний суд
не взяв до уваги той факт, що саме він у 1963
році збудував вказаний гараж та як забудовнику у 1982 році ОСОБА_1 був виданий ордер про виділення земельної
ділянки під вказаним гаражем, крім того вказав, що суд не правильно
відмовив йому у задоволенні позову у зв"язку зі спливом строку позовної
давності, оскільки він вказаний 3-х
річний строк не пропустив, оскільки звернувся до суду, коли узнав, що його
права порушені.

Судова колегія,
вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково, в а рішення суду - зміненню з
наступних підстав.

Приймаючи
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 районний суд виходив з того,
що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню оскільки позивачем пропущений
строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права. У зв"язку з відмовою
ОСОБА_1 у задоволенні позову суд прийшов до висновку, що немає перешкод
для визнання права власності на гараж за ОСОБА_2, але з таким висновком суду
погодитися не можна.

Відповідно ст. 16 Земельного
Кодексу УСРСР 1970 року,
відведення земельних ділянок провадиться на підставі рішення виконавчих
комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних
депутатів.

У постановах або рішеннях про
надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні
умови користування землею.

Надання
земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться
тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право коро строкового тимчасового користування землею засвідчується
рішенням органу, який надав земельну ділянку у користування.

Земельний Кодекс
України 1990 року у
ст. 19 передбачає
надання сільськими, селищними Радами
народних депутатів земельних ділянок у користування для гаражного будівництва.

Як передбачає
ст. 22 Земельного
Кодексу України 1990 р. право
власності на землю або право користування
наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це
право.

Право власності
або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими Радами народних
депутатів.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 у 1963
році збудував гараж НОМЕР_2
на господарчому дворі №
1 с Комсомольське Зміївського району Харківської області, на підставі рішення
виконкому Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області позивачу була виділена
земельна ділянка, та виданий ордер НОМЕР_1.

На підставі заяв
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, датованих 17.02.1999
року вказана земельна ділянка під
гаражем була виділена ОСОБА_2, про що був виданий ордер НОМЕР_3.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд, відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог
правильно виходив з того, що у 1999 році на підставі заяв
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельна ділянка під вказаним гаражем була виділена рішенням
виконкому відповідачу по справі, та з 1999
року позивач не ставив питання про
переоформлення права власності на гараж на своє ім"я у зв"язку з чим
він пропустив строк позовної давності для звернення з вказаним позовом до суду.

Однак судова колегія не погоджується з висновком суду про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, та визнання за нею права власності на
гараж НОМЕР_2 на
господарчому дворі № 1 с
Комсомольське Зміївського району Харківської області, оскільки виданий на
підставі рішення виконкому Комсомольської селищної ради ордер не може бути
підставою для визнання права власності на збудований гараж. Вказаний ордер
свідчить про розгляд та задоволення питання про виділення земельної ділянки на
підставі рішення виконкому Комсомольської селищної ради.

Відповідно до
ст. 4 Закону
України " Про
власність" власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном, має право вчиняти щодо нього
будь-які дії, що не суперечать закону. Всім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав.

Як передбачено
ст. 328 ЦК України,
право власності у набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема
із правочинів.

Стаття 12 Закону України „ Про
власність", що була чинна під час виникнення спірних правовідносин
передбачає, що громадянин набуває право власності на майно внаслідок укладення
угод, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в судове засідання ні районного суду, ні суду апеляційної інстанції не були надані докази
наявності таких угод чи правочинів щодо спірного майна.

У зв"язку з вищевикладеним, судова колегія вважає, що зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. З ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 316, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 8 грудня 2006 року змінити.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову про визнання права власності
на гараж.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двох місяців
безпосередньо до Верховного Суду України.