У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 травня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Лихути Л.М.,   Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
виключення майна з акту опису та за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання
права власності на предмети домашнього вжитку та на торговельний павільйон, за касаційною скаргою ОСОБА_3на рішення
Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 7 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду України
з касаційною скаргою на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської
області від 14.08.2006 р., залишене
без  змін  ухвалою Апеляційного суду Чернігівської
області від 7.11.2006 р., яким позов задоволено: виключено з акту опису та
арешту майна від 25.04.2005 р. перевізний металевий кіоск-вагончик, визнано
за  ОСОБА_1 право власності на цей
кіоск-вагончик; звільнено з-під арешту ½ частину АДРЕСА_1; звільнено з-під арешту предмети
домашнього вжитку на загальну суму 2140 грн. та залишено їх у власності
ОСОБА_1; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 половину вартості металевого
перевізного кіоску-вагончику в сумі 2709 грн. та                690 грн. грошової компенсації
за виключене з акту опису та арешту побутове майно.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий
розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того,
що позивач перебував з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі і як один з подружжя має
право на половину нажитого в період шлюбу майна, а також на речі, які він
придбав особисто після розлучення.

Апеляційний
суд  погодився з таким висновком суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення судів ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2006
року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 7 листопада                 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук