№2-42207
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2007 року                                                                                             м.Виноградів

Виноградівський
районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі О.М.Стрижак, за участю позивача, представника військової частини А 0332 по дорученню
Д.Б.Гребенюка, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Віськової частини А 0332 про стягнення
грошової компенсації встановленого до видачі речового майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся у суд із позовною заявою до відповідача про стягнення з нього
заборгованості в розмірі 5.317,60
грн. по речовому майну.

Позовні вимоги
мотивованні тим, що наказом НОМЕР_1
командира військової частини А0332 від 25.12.2003р. позивача- було
звільнено з лав Збройних сил України у зв»язку із реформуванням ЗС України із
виключенням із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Далі позивач
зазначає, що на день звільнення з лав ЗС України позивач по вині відповідача
неотримав речове майно, а ні грошову компенсацію замість встановленого до
видачі речового майна на суму 5.317,60
грн. у зв»язку із відсутністю такого. Оскільки відповідач відмовляється
добровільно виплатити позивачу грошову компенсацію за неотриманні ним речі на
вказану суму, просить суд стягнути з відповідача дану суму в примусовому
порядку.

В судовому
засіданні позивач, скориставшись своїм правом в порядку ст.31 ЦПК України
збільшив свої позовні вимоги, зокрема, крім заявлених просив стягнути з
відповідача ще і 600 грн.
моральної шкоди та просив суд їх задоволити.

Представник
відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача визнав
частково- в розмірі 1694
грн., оскільки Законом України «Про деякі заходи, щодо економії бюджетних
коштів» з 11.03.2000р.
зупинена дія Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та
членів їхніх сімей» в частині отримання грошової компенсації замість речового
майна. Сума в 3.622,86 грн.,
яка виникла після 2000р. представник не визнав, так як на підставі вказаного
Закону грошова компенсація зупинена, а отже на вказану суму позивач повинен
отримати речове майно згідно «Переліку предметів, які пропонуються до видачі
військовослужбовцям належного згідно з нормами забезпечення речового майна»,
затвердженого Головним речовим Управлінням тилу Міністерства оборони України
від 11.112.2000р. В задоволенні вимог щодо стягнення 600 грн. моральної
шкоди просив суд позивачу відмовити, оскільки вони належним чином не
обгрунтовані та не доведені.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку,
суд приходить до наступного.

Розглядаючи дану
справу на підставі наведених і встановлених в судовому засіданні фактів суд
визнає, що правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Законом
України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей»,
Постановою КМУ від 28.10.2004р. за №1444
«Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших
військових формувань у мирний час», Законом України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» від 11.03.2000р.

Як вбачається з
матеріалів справи, зокрема наказу НОМЕР_1
командира військової частини А0332 від 25.12.2003р. позивача- було
звільнено з лав Збройних сил України в запас ЗС України із виключенням із
списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. При вказаному
звільненні позивач неотримав речове майно, а ні грошову компенсацію замість
встановленого до видачі речового майна на суму 5.317,60 грн.

У відповідності
до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів
їх сімей» від 20.12.1991р. в редакції від 03.06.2006р. військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове забезпечення. А також речове майно і
продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця компенсацію замість них.

2

Згідно із Законом
України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 11.03.2000р. (в ред. 15.12.2005р.),
дію ч.2 ст.9 вищевказаного Закону призупинено в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового майна.

Як вбачається із
пояснень представника відповідача, що і знайшло своє підтвердження в судовому
засіданні при розгляді даної справи, до набрання Законом, який призупиняє дію
ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх
сімей» законної сили, вартість належного до отримання позивачем речового майна
складає 5.317,60 грн.
Тобто дія норми Закону №2011-Х11 від 20.12.1991р. про грошову компенсацію
замість належного до видачі речового майна поширюється в даному конкретному
випадку на речове майно, належне до видачі позивачу до набрання чинності
Законом №1459-111 від
17.02.2000р. і вартість якого становить 1694
грн., а отже на вказану суму позивач і повинен отримати речове майно згідно
«Переліку предметів, які пропонуються до видачі військовослужбовцям належного
згідно з нормами забезпечення речового майна», затвердженого Головним речовим
управлінням тилу Міністерства оборони України від 11.12.2000р., а
не грошову компенсацію.

Що стосується
збільшених позовних вимог щодо стягнення з відповідача 600 грн. моральної
шкоди суд вважає їх безпідставними з слідуючих підстав.

Відповідно до
вимог ст.23 ч.1-2 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав і яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її
сім"ї чи близьких родичів. Із змісту ч.3 зазначеної статті випливає, що
розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступення
вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування,
а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При
визначенні розміру відшкодування відповідно до вимог ст.3 ЦК України
враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи
обставини справи, Конвенцію про захист прав людини та основних свобод, яка є
частиною національного законодавства України та рішення Європейського суду з
прав людини у справі "Калок проти Франції" (2000р.), суд дійшов
висновку, що позивачем, в порушення вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України не наведено точних і достатніх доказів щодо
заподіяння відповідачем йому моральних страждань, яких саме моральних страждань
він та члени його сім'ї зазнали, з чого виходив при визначенні розміру
моральної шкоди, чи є безпосередній причинний зв"язок між діями відповідача
та настанням негативних наслідків для нього, які це наслідки. Оскільки суд не
знаходить причинно-наслідкового зв"язку між діями відповідача та
моральними стражданнями позивача, тому вимоги позивача про стягнення 600 грн. моральної
шкоди по вказаним підставам відхиляє.

Суд вважає, що
часткове задоволення позовних вимог позивача є адекватною компенсацією за
вказані позивачем моральні страждання, а тому на цій підставі відхиляє вимоги
про відшкодування моральної шкоди.

За таких
обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що
позов підставний, однак такий підлягає задоволенню частково.

Відповідно до
вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та
членів їх сімей», п.27 Постанови КМУ від 28.10.2004р. за №1444 «Про речове
забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових
формувань у мирний час», п.2 ст.1 Закону України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» від 11.03.2000р.,
ст.ст.3,23 ЦК України
та керуючись ст.ст.10 п.3,11
п.1,60 п.1,212-213,215 ЦПК України,
суд-

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
Віськової частини А 0332
про стягнення грошової компенсації встановленого до видачі речового майна
задовольнити частково.

Стягнути з
військової частини А 0332
м.Виноградів, вул.Тюльпанів-1 на користь ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1 грошову
компенсацію за речове майно в розмірі 1694
грн. (тисяча шістьсот дев»яносто чотири гривня шістдесят копійок), а в
решті позовних вимог відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської
області через Виноградівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з
дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційного суду або в порядку ч.4
ст295 ЦПК України.

Головуючий:             А.А.Надопта