КОПІЯ                                                                                         Справа
№2п-1/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року. Варвинський районний суд
Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Кучеріна О.Ф.

при секретарі Петренко Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та

її представникаОСОБА_4.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду в смт. Варва справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виключення

відомостей про особу, як батька, з актового запису про
народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні
2006 року до суду звернувся позивач з позовом до відповідача про виключення
його як батька з актового запису про народження дитини - сина ОСОБА_5,
мотивуючи тим, що він не є батьком цієї дитини.

22 грудня 2006 року по справі постановлене заочне
рішення.

04 січня 2007 року ОСОБА_3 подала
до суду заяву про перегляд заочного рішення,
але до цієї заяви не додала підтверджуючих документів про причини її неявки до
суду 22 грудня 2006 року. Ухвалою від 09 січня 2007 року заява ОСОБА_3 залишена
без руху і їй наданий термін до 16 січня 2007 року для усунення недоліків
заяви. 15 січня 2007 року ОСОБА_3 представила суду відповідні документи
про причини неявки до суду, усунувши недоліки, на які вказано в ухвалі.

Ухвалою суду
від 07 лютого 2007 року заочне рішення Варвинського районного суду було
скасовано і справа слуханням була призначена на 19 лютого 2007 року.

В судовому засіданні позивач
підтримав свої вимоги, пояснивши, що він зареєстрував дитину - ОСОБА_5 на своє
ім'я тільки через те, що не хотів осуду з боку мешканців селища Варва, хоча
потім дізнався, що дитина у відповідача не від нього.

Відповідач
позовних вимоги не визнала і пояснила суду, що позивач знав про те, що
дитина ОСОБА_5 народився не від нього. Позивач був радий народженню дитини і
сам особисто зареєстрував сина в органах реєстрації актів цивільного стану і
назвав сина ОСОБА_5, оскільки у нього є двоюрідний брат теж ОСОБА_5.

Заслухавши
пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до
свідоцтва про одруження, сторони перебували у шлюбі з 07 червня 1995
року, (ас.6).

В свідоцтві про народження дитини
ОСОБА_5 його батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (ас.5).

Згідно до
повідомлення відділу реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного
управління юстиції, реєстрація народження ОСОБА_5 проводилася за заявою батька
дитини ОСОБА_1, (ас.83).

Відповідач в судовому засіданні
пояснила, що коли вона була вагітна, то повідомила
позивача про те, що дитина у неї не від нього, а від іншого чоловіка, і
відповідач погодився з цим, одружившись з нею.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 136
Сімейного кодексу України, не має права оспорювати
батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком
дитини вона знала, що не є її батьком...

2

Таким
чином, суд вважає, що вимоги позивач по справі є безпідставними, оскільки він знав ще до народження дитини, що
дитина не його і що він сам за своєю заявою реєстрував дитину в органах
реєстрації актів цивільного стану.

Доводи позивача про те, що він не
знав про те, що дитина не від нього спростовуються допитаними в судовому
засіданні свідками.

Так, свідок
ОСОБА_6 показав, що в 1997 році йому позивач казав, що у нього (ОСОБА_1)
спільної з ОСОБА_3 дитини немає. ОСОБА_1 знав про те, що дитина ОСОБА_5
народилася від іншого чоловіка.

Свідок ОСОБА_7 показала, що позивач
знав про те, що до нього відповідачка зустрічалася з іншим чоловіком і що
дитина ОСОБА_5 не від позивача.

Свідок
ОСОБА_8 пояснила, що відповідачка завагітніла сином ОСОБА_5 тоді, коли позивач
знаходився в Польщі на заробітках, і позивач знав про те, що дитина не від
нього, (ас.59).

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона від відповідачки знала, що дитина сторін
не від позивача, а від іншого чоловіка. їй було відомо, що відповідачка
зустрічалася з іншим чоловіком. Позивач добре відносився
до відповідачки і обіцяв виростити дитину як свою, бо знав, що дитина
не від нього, (ас.60).

Відповідно до
консультативного заключения ввід 23 серпня 2006 року, позивач по
справі страждає секреторною безплідністю, (ас.7-8).

Суд не може
покласти вказане заключения в основу
задоволення позову, оскільки в консультативному заключенні не зазначено з якого саме
часу позивач страждає вказаним захворюванням. До одруження з відповідачкою по
справі позивач був одружений з іншою жінкою і має від неї сина, чого позивач не
заперечує в судовому засіданні.

Таким чином суд вважає, що в
судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 на момент реєстрації себе батьком
дитини знав про те, що він не є батьком дитини ОСОБА_5, а тому він не має права оспорювати батьківство, що і витікає з вимог
ч. 5 ст. 136 Сімейного кодексу України.

Вивчивши всі досліджені докази в їх сукупності, суд і прийшов до висновку
про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.136 СК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про особу, як батька, з актового
запису про народження дитини залишити без задоволення.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області. Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга може
бути подана протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення.