Справа № 22 -ц-
258                                                Головуючий у 1-й інстанції- Левченко Т.А.
Категорія -16                                                                 Суддя-доповідач - Криворотенко В.І.
УХВАЛА

іменем України

15 лютого 2007 року колегія судців судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Білецького О.М.,

суддів                - Криворотенка В.І., Дубровної В.В.,

з участю секретаря судового
засідання - Чуприни В.І.,

та осіб, які приймають участь у справі - представника апелянта Трофименко В.В., відповідача
ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну

справу

за апеляційною скаргою Комунального
підприємства «Міськводоканал» Сумської міської

ради

на рішення Зарічного районного суду
м. Суми від 28 грудня 2006 року

в справі за позовом Комунального
підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради до

ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по

оплаті спожитих комунальних послуг,
-

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2006 року в даній справі позов КП «Міськводоканал» задоволено частково. Стягнуто
на його користь з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку суму
заборгованості по оплаті за послуги з водопостачання
та водовідведення за період з 01 жовтня 2000 року по 01 вересня 2006 року в сумі 355 грн. 70 коп. та в
дольовому порядку судові витрати в сумі 15 грн., тобто по 7 грн. 50 коп. з кожного. Також стягнуто з відповідачів на користь
держави в дольовому порядку судовий збір в розмірі 51 грн., тобто по 25
грн. 50 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі КП «Міськводоканал», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм
матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане
рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Визнаючи відсутність водопостачання у квартирі
відповідача в період з 01 листопада 1998 року по 21 вересня 2000 року, зазначає, що ОСОБА_1 до КП «Міськводоканал» претензії про відсутність води в цей період не
пред'являв. Позивач є виробником послуги з
водопостачання, і несе відповідальність за подачу води лише до зрізу будівлі, а тому вважає, що не повинен нести збитки через
відсутність води в квартирі відповідача через те, що ВЖРЕУ-№ 3,
що обслуговувало будинок, своєчасно не усунуло несправності
системи водопостачання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 проживають в
квартирі АДРЕСА_1 і
користуються комунальними послугами з
водопостачання та водовідведення, яке їм надає КП «Міськводоканал»
Сумської міськради.

За період з 01 листопада 1998 року по 01 вересня 2006 року мають заборгованість по оплаті послуг з
водопостачання в сумі 711
грн. 41 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 квітня 2005 року, а також ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 вересня 2005 року встановлено факт того, що в квартирі відповідачів була відсутня холодна вода в період
з 28
вересня 1995 року по 21 вересня 2000 року та гаряча вода в період з 25 вересня 1998 року по 21 вересня 2000 року, тобто в період з 01 листопада 1998 року по 21 вересня 2000 року водопостачання в цій квартирі було
відсутнє.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до КП «Міськводоканал» з приводу того, що
заборгованість з 1995 року по 2000 рік він оплачувати не буде через відсутність в цей період
водопостачання.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно
встановив обставини, що мають значення для
справи у відповідності зі ст. 212 ч. 1 ЦПК України, дослідив всі наявні докази в справі
та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під
сумнів законність рішення місцевого суду.

Доводи апелянта про те, що стягненню з відповідачів підлягає сума
заборгованості по оплаті послуг з водопостачання за період з 01 листопада 1998 року по 21 вересня 2000 року, були предметом розгляду в
суді першої інстанції та обґрунтовано ним спростовані. Зокрема, судом вірно
зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, згідно ч.З ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню. Із матеріалів справи вбачається, що
факт відсутності водопостачання квартири ОСОБА_1,ОСОБА_2 у вищезазначений період встановлений рішенням Зарічного
районного суду м. Суми від 18 квітня 2005 року, а також ухвалою Апеляційного суду Сумської області
від 07 вересня 2005 року.

Апелянт, не заперечуючи проти цього факту, вважає, однак, що оскільки ним відповідні послуги надавались - вода постачалась до зрізу
будинку - і ніяких зобов'язань за договором про їх надання, зі свого боку, він
не порушував, оплата за вищевказаний період відповідачами
повинна бути здійснена.

Посилання на це, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки
відповідно до абз.З п.32 «Правил надання
населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 1997 року № 1497, що були чинними на період виникнення спірної
заборгованості, споживач має право на несплату вартості послуг, не наданих понад термін, установлений договором. Тотожне
положення міститься і в Типовому договорі про надання населенню послуг з водо- , теплопостачання
та водовідведення, затвердженого вищевказаною Постановою.

Враховуючи, що водопостачання в квартирі відповідачів в період з 01 листопада 1998 року по 21 вересня 2000 року було відсутнє, тобто фактичного
вилучення води з системи не відбувалось, ніяких збитків в зв'язку з цим позивач
не зазнав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та
обґрунтованого висновку стосовно того, що послуги з водопостачання та водовідведення
в цей період не надавались і оплачуватись відповідно до чинного на той
час законодавства не повинні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права при
вирішенні питання про відшкодування понесених ним витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи не заслуговують на увагу, оскільки висновок суду про часткове відшкодування даних витрат узгоджується з вимогами ст. 88 ЦПК України.

Таким чином, рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі
та відповідає вимогам норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не
вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.І п.1, 308, 314 ч.І п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської
міської ради відхилити, а рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 28 грудня 2006 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.