У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 вересня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України в складі:

Лихути
Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та виселення
відповідача та зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання права власності
на ½ частину
квартири,

в с т а н о в и л а :

У травні 2005 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником АДРЕСА_1,
проте не може проживати в ній, оскільки відповідач, шлюб з яким розірвано  1 лютого 2005 року, створив умови, які
перешкоджають спільному проживанню з ним в одній квартирі.

У
липні 2005 року ОСОБА_2 пред'явив
зустрічний позов про визнання права власності на ½ частину квартири, посилаючись на
те, що ця квартира придбана ними під час шлюбу за гроші його батька.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 грудня 2005
року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині усунення перешкод та вселення, а також
зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1
про виселення.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2006  року рішення суду від 20 грудня 2005 року в
частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про виселення та задоволення
зустрічного позову про  визнання права
власності на ½ частину
квартири скасовано з направленням справи на новий розгляд, в решті це рішення
залишено без змін.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 березня
2007 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про виселення та задоволено
зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання права власності на ½ частину квартири.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 травня 2007 року
рішення районного суду від 12 березня 2007 року в частині  визнання за ОСОБА_2 права власності на ½ частину
квартири скасовано, у задоволенні цих позовних вимог відмовлено, в решті
рішення залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2  просить
скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у визнанні за ним права
власності на ½ частину
квартири  і  залишити в цій частині в силі рішення
районного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 22 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:                                      Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін