Справа № 2-117/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30 березня 2007
року Червоно заводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Журавель
В. А. При секретарі - Сухіній
В.В.

Розглянувши у
відкритому судовому за сіданні у місті Харкові цивільну праву за позовом
відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженералі
Гарант» в особі Харківської філії до ОСОБА_13 особа ОСОБА_2,
про відшкодування шкоди

Встановив:

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що 15 квітня 2005 року між 13 та 14 годинами на
перехресті вул. Університетської та Кооперативної у місті Харкові сталося
зіткнення автомобілів АУДІ-100 державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія
ОСОБА_1. та автомобіля ДЕУ Ланос державний номер НОМЕР_2 під управлінням водія
ОСОБА_2 Винним у ДТП є відповідач ОСОБА_1 , тому позивач просив стягнути з
нього кошти , які виплачені власнику автомобілю внаслідок виконання договірних
зобов»язань за договором страхування в сумі 4010грн.97 коп., а також за
проведення експертизи 191 грн. 84 коп., а всього матеріальну шкоду в розмірі
4202грн.81 коп., витрати по сплаті державного мита 51 грн.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги , просив стягнути
з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 4768грн. 82 коп., та
державне мито 51 грн..
При цьому представник позивача пояснив, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2
було застраховано , після ДТП за заявою власника
автомобілю ОСОБА_3 було виплачено страхову суму відповідно до страхового
полісу. Ця сума склала 4576
грн. 98 коп. , які було
перераховано приватному підприємцю ОСОБА_4 , який займався ремонтом автомобілю ОСОБА_3 Вважає, що
матеріальна шкода повинна бути стягнута саме з ОСОБА_1, оскільки саме його
визнано винним у ДТП згідно
постанови Червонозаводського райсуду
м. Харкова від 21 березня 2007 року .

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, пояснив судові, що З особа
ОСОБА_2 також порушив Правила дорожнього руху України, оскільки він рухався по
зустрічній смузі і тому також винний у дорожньо-транспортній пригоді. Тому відповідач
не повинен нести у повному обсязі витрати по сплаті коштів на ремонт ДЕУ Ланос.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив
судові, що вина водія ОСОБА_1 у ДТП
не встановлена , з
матеріалів справи та наданих доказів вбачається, що вина у скоєнні ДТП є у діях водія
ОСОБА_2 Крім того, позивачем порушені умови договору страхування , оскільки позивач
перерахував кошти СПД ФО ОСОБА_4,
з яким позивач не мав ніяких договірних стосунків , позивач
перерахував ці кошті на свій розсуд, оскільки страхувальник ОСОБА_3 власноруч
не давала розпорядження на перерахування страхових виплат цій особі. Також
пояснив, що витрати на проведення експертизи мають довільний характер , виконані за
власним бажанням позивача,
позивач не сплачував страхувальнику витрати на експертизу, тому не має
права на регрес на відшкодування від відповідача.

2

3 особа ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, підтвердив, що 15
квітня 2005 року
сталася дорожньо-транспортна пригода, винним в якій є ОСОБА_1, який порушив
Правила дорожнього руху України. Після скоєння ДТП ОСОБА_2 повідомив про це
свою дружину, яка є власником автомобілю, вони поїхали до страхової компанії,
де ОСОБА_3 написала заяву про відшкодування їй шкоди . Грошові кошти було
перераховано на розрахунковий рахунок СПД ФО ОСОБА_4, тому що на СТО,
яке належить цій особі ,
було проведено ремонт автомобіля ДЕУ Ланос.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, перевіривши
матеріали справи, вважає, позов таким, що не підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні 15
квітня 2005 року о 13 годині 10 хвилин на
перехресті вул. Університетської та вул. Кооперативної у місті Харкові сталася
дорожньо - транспортна пригода , внаслідок якої зіткнулися автомобілі АУДІ-100
державний номер НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_1 та ДЕУ-Ланос державний
номер НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 , автомобілям спричинено механічні
пошкодження.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкоди завдана майну
фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування , якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи, що автомобіль Деу-Ланос було застраховано, подію дорожньо -транспортної
пригоди 15 квітня 2005 року позивачем
було визнано страховою ,
розмір збитку визначено у 4010
грн. 97 коп. , про що було
складено страховий акт /
а. с. 4/. Власник
автомобілю ОСОБА_3 звернулася із заявою до позивача із проханням відшкодувати
матеріальну шкоду та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок СПД ФО ОСОБА_4, а також провести
доплату коштів в сумі 566
грн. на запчастини /
а. с. 51/. На
підставі заяви 16 травня 2005 року позивач
перерахував СПЛ ФО ОСОБА_4 4010грн. 97
коп. страхове відшкодування, а також 29
червня 2005 року
дорахував 566 грн. 01 коп. також
страхове відшкодування /
а. с. 5, 77/.

У судовому засіданні представник позивача посилався на те, що відшкодувати
шкоду позивачу повинен саме відповідач ОСОБА_1, оскільки його вина встановлена
постановою Червонозаводського райсуду
м. Харкова від 7 лютого 2006 року та від 21 березня 2007 року . Але суд не може
погодитися з такими висновками позивача з наступних причин .

Дійсно постановою Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 07.02.2006 року
було встановлено вину водія ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді , але провадження
по справі було закрито у зв»язку із тим, що закінчився строк притягнення його
до адміністративної відповідальності /
а. с. 38-39/. Але
постановою Голови Апеляційного суду Харківської області від 9 лютого 2007 року постанову
суду від 07.02.2006 року
скасовано / а. с. 91-92/. При повторному
розгляду адміністративної справи встановлено, що згідно протоколу про
адміністративне правопорушення ОСОБА_1 15
квітня 2005 року 2005 року не виконав
вимогу знаку «Вступи дорогу», порушив п. п. 15, 16.11 ПДД, що привело до зіткнення з автомобілем Деу-Ланос. Але
враховуючи, що сплинули строки притягнення до адміністративної
відповідальності, провадження по адміністративній справі стосовно водіїв
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закрито / а. с. 100 /. Тобто про розгляді адміністративної
справи винність водія ОСОБА_1 судом не встановлена , у постанові
міститься тільки посилання на відомості, які є у протоколі про адміністративне
правопорушення, що суд не може прийняти у якості доказу вини відповідача,
оскільки висновки суду про винність відповідача у скоєнні ДТП у постанові
відсутні. Інших доказів вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка
сталася 15 квітня 2005 року, позивач
судові не надав.

3

Частина 3
ст. 10 та ч.1 ст. 60
ЦК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, які
не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що позивач не довів обставини, на які він послався
як на підставу своїх вимог, не надав судові доказів вини відповідача ОСОБА_1 у
дорожньо-транспортній пригоді 15
квітня 2005 року,
позовні вимоги про відшкодування шкоди та стягнення державного мита з
відповідача задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. 1166 ЦК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант» в особі Харківської філії до ОСОБА_1про відшкодування
шкоди у розмірі 4768грн.82
коп. та державного мита 51
грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження і після цього протягом 20 днів шляхом подання апеляційної скарги або у порядку ч.4
ст. 295 ЦПК
України .