АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем
України

22 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Матюшенка І.В.

суддів: Малахової Н.М., Жизневської А.В.

при секретарі судового

засідання Прищепі О.А.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Житомирі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малинського

районного суду від 18
жовтня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до

приватного
підприємства  „Малинська  меблева
фабрика"  та  Малинського

відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних

випадків на виробництві та професійних захворювань
України  про стягнення

заборгованості з відшкодування втраченого заробітку,
одноразової допомоги та

моральної шкоди,

встановила:

У Поданій
апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду, яким
її позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з приватного підприємства
„Малинська меблева фабрика" (далі -Підприємство)
на її користь 186 грн. 30 коп.
недоплаченої суми відшкодування втраченого заробітку за період з 1 червня 1997 року по 1 квітня 2001 року; стягнуто з
Малинського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) на користь
позивачки 294 грн. 45 коп.
недоплаченої компенсації шкоди здоров'ю за період з 1 квітня 2004 року по 1 вересня 2006 року;
зобов'язано Підприємство до 25
жовтня 2006 року
надати до Фонду нову довідку про розмір страхових виплат, виходячи із суми 121 грн. 05 коп. станом на 1 квітня 2004 року та
зобов'язано Фонд у строк до 1
листопада 2006 року
провести перерахунок суми страхових виплат ОСОБА_1 відповідно до суми 121 грн. 05 коп. станом на 1 квітня 2001 року. У частині
вимог до Підприємства про відшкодування моральної шкоди відмовлено за пропуском
строку звернення до суду, а у решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю. Апелянт порушує питання про ухвалення нового рішення про
задоволення її позову в повному обсязі а саме: стягнення з Підприємства на її
користь 8688 грн. 42 коп. в якості
недоплаченого відшкодування втраченого заробітку та 8688 грн. 42 коп. моральної
шкоди; 23240 грн.
одноразової

2

грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та 66400 грн. на
відшкодування моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності; стягнення з
Фонду 4702 грн. 31 коп.
недоплачених компенсаційних виплат та 4702
грн. 31 коп.
моральної шкоди.

Представники
Фонду заперечують проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду
законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з Підприємства 23240 грн. одноразової
допомоги та 66400 грн.
моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про безпідставність таких позовних вимог, оскільки на момент
отримання у 1990 році
трудового каліцтва законодавство не передбачало таких виплат працівнику. Доводи
апелянта про надання нею суду колективного договору, який передбачав ці виплати
у 1990 році, є
безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем було
представлено суду колективний договір за 2001
рік (а.с.27-28).

Безпідставними є
і доводи апелянта про необхідність застосування при розрахунках суми
відшкодування шкоди коефіцієнта 1.05,
оскільки останній застосовується лише при перерахунку знецінених грошових
заощаджень громадян, а середньомісячний розмір заробітної плати позивачки
визначено згідно абзацу 3
пункту 4 постанови
Кабінету Міністрів України від 26
травня 1992 року № 276 „Про заходи щодо
виконання постанови Верховної ради України від 29 квітня 1992
року „Про підвищення соціальних гарантій для

населення".

Вірним є також
висновок суду першої інстанції про пропуск ОСОБА_1 без поважних причин строку
звернення до суду з позовом про відшкодування з Підприємства моральної шкоди,
завданої неправомірним заниженням розміру виплат з відшкодування шкоди,
завданої здоров'ю, оскільки право на такий позов у апелянта виникло у липні 1997 року, а до суду
ОСОБА_1 звернулася у листопаді 2005
року.

За таких
обставин, коли рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.
ст. 303,307, 308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Малинського районного суду від 18
жовтня 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної силі

Справа № 22ц/278                                        Головуючий
у суді 1 -ї
інстанції Ярмоленко В.Г.

Категорія 39                                                  Суддя-доповідач
Матюшенко І.В.