Справа № 22-ц-594                                                             Головуючий в 1 інстанції Супрун Г.Б.
Доповідач ЛащенкоВ.Д.
УХВАЛА                      ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19  лютого  2007
року  колегія  судової палати  в
цивільних  справах апеляційного
суду Київської області в складі: головуючого - ЛащенкаВ.Д. суддів   -
Корзаченко І.Ф., Червінко К.С. при секретарі - Левочко І.Я.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Погребська сільська рада
Броварського району, товариство з обмеженою відповідальністю „Мук" про
визнання недійсним державного акта про право приватної власності на землю,
встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності
на господарські будівлі, усунення перешкод в користуванні власністю,

встановила:

У квітні 2006
року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
Погребська сільська рада Броварського району, товариство з обмеженою
відповідальністю „Мук" про визнання недійсним державного акта пре право
приватної власності на землю, встановлення порядку користування земельною
ділянкою, визнання права власності на господарські будівлі, усунення перешкод в
користуванні власністю. Свої вимоги
мотивував тим, що відповідно до заповіту ОСОБА_4 став власником жилого
будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1. Вказаний
будинок розташований на земельній ділянці площею 0, 28 га. Його син ОСОБА_5
проживав в будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,
12 га.

В 1994 році його
син згідно акту бюро технічної інвентаризації став власником житлового будинку
АДРЕСА_1 і половини господарських будівель, тоді як господарські споруди
належать йому.

В 2001 році він та відповідачі
подали заяву про приватизацію присадибних ділянок, і підписали акт про
узгодження земельних меж Після видачі йому Державного акта про право приватної
власності на землю від 3 квітня 2002 року,
відповідно до якого йому передано у власність земельна ділянка площею 0,
2607 га, ним було виявлено, що в ньому невірно зазначені розміри земельної
ділянки. Вважає, що частина земельної ділянки, яка перебувала в його
користуванні, була приватизована відповідачкою.

Рішенням
Броварського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року позовні вимоги
задоволені частково. Постановлено зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди
ОСОБА_1 в користуванні стежкою від воріт до будинку позивача шириною 2,14 м.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом
встановлено, що після смерті матері, ОСОБА_4, позивач успадкував жилий будинок
і господарські споруди. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 2 вересня 1994 року ОСОБА_1 успадкував жилий будинок дерев'яний,
обкладений цеглою та надвірні будівлі: 12 сараю-прибудови, 12 погребу, 12
колодязю, літню кухню, вбиральню, огорожу. Вказане майно належало померлій
згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, видане
виконкомом Погребської сільської ради від 10 лютого 1994 року та зареєстровано
в Броварському бюро технічної
інвентаризації. Рішенням Погребської* сільської ради від 21 листопада 2000
року оформлено право власності на житловий будинок, який збудовано поряд з
будинком позивача в 1970 році, а також на 12 сараю, 12 погребу, 12 колодязя.
Вказаний будинок після смерті ОСОБА_6 успадкували відповідачі по справі,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що
видано свідоцтво про право на спадщину за законом 19 травня 2001 року (а.с.
52). Спадкове майно, на яке видано вказане свідоцтво, складається з жилого
будинку і господарських будівель: 12 частина сараю „Б", погріб - В,
навіс-Г, вбиральні, 12 частина колодязя. Вказані правоустановчі документи на
нерухоме майно ніким не оспорюються і не визнані недійсними в судовому порядку.
За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо
визнання права власності на всі господарські будівлі.

Відповідно до
Державного акта на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_1 3 квітня
2002 року, який просить визнати недійсним, позивачу передано у приватну
власність на підставі рішення ради від 28
січня 2002 року земельна ділянка площею 0, 2607 га. Відповідачці згідно Державного
акта про право приватної власності на землю від 15 травня 2002 року передано у
приватну власність земельна ділянка площею 0,1970 га.

Суду не було надано доказів того,
що передача земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 проведена з
порушенням вимог чинного законодавства. Документів, які б свідчили про надання
позивачу в користування земельної ділянки більшого розміру для обслуговування
будинку, суду не надано. Акт про відведення земельної ділянки площею 0, 28 га
відсутній. Встановлено, що з суміжними землекористувачами проводилося
узгодження меж земельних ділянок, які передавалися у власність. Крім того,
задоволення позовних вимог про визнання недійсним Державного акта на право
приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_1, не дає підстав вважати, що
відповідачці передана земельна ділянка у власність безпідставно. Державний акт
про право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_2.

позивач не оскаржує, як не оскаржує
і рішення Погребської сільської ради від 28 січня 2002
року, на підставі якого було видано такий акт.

Відсутні підстави для визначення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, оскільки земельні ділянки
належать на праві приватної власності кожної із сторін і не перебувають у
спільному користуванні.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, при розгляді справи не були
порушенні норми матеріального чи процесуального
права, ухвалене рішення повинно залишатися без змін.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути враховані, оскільки не спростовують висновків суду і не грунтуються на матеріалах
цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Броварського міськрайонного суду від 6 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.