У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши 4
липня      2007 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської
області від 20 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21 травня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася з вини відповідача, нею були отримані тяжкі тілесні
ушкодження. У зв'язку з цим, просила стягнути витрати, понесені на лікування, в
розмірі 6985 грн. та на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Рішенням Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2006 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007
року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь                ОСОБА_2 360 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та                          14 000 грн.  моральної шкоди.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування судових рішень й ухвалення нового
рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції та
апеляційний суд, погоджуючись з ним, виходили з того, що в результаті наїзду на
позивачку автомобілем, яким керував відповідач, їй було заподіяно тяжкі тілесні
ушкодження та, в зв'язку з цим, матеріальну і моральну шкоду. Визначаючи розмір
відшкодування моральної  шкоди, суди
врахували характер заподіяної шкоди, ступінь страждання позивачки, обставини
справи та виходили з принципів розумності й виваженості.

За змістом ч. 1
ст. 335 ЦПК України    суд касаційної
інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати
доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 20 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема