Справа №2-173
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19
березня 2007р.                                                                             м.
Костянтинівка

Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої
судді                                                        Петруня
Н.В,

при
секретарі                                                             Теліціній
О.О,

за участю

позивача                                                                     ОСОБА_1,

відповідача                                                                 ОСОБА_2,

адвоката                                                                     ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження власністю, -

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2007 року позивачка ОСОБА_1. звернулася до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2. про усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження власністю, вказуючи, що вона на праві приватної
власності володіє квартирою АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі договору
купівлі-продажу від 26 жовтня 1992 року і. В листопаді 2000 року позивачка
зустріла ОСОБА_4. - дочку відповідачки ОСОБА_2., якій було відомо про бажання
позивачки продати вказану квартиру, та запропонувала позивачці продати квартиру
її матері - відповідачці по справі ОСОБА_2. Через відсутність на той момент
коштів у ОСОБА_2., ОСОБА_4. попросила позивачку прописати її матір в цій
квартирі з ціллю, що ОСОБА_2. назбирає кошти та зможе придбати саме цю
квартиру. У грудні 2000 року ОСОБА_2. прописалася в спірній квартирі та з цього
моменту як піднаймач квартири не вживала ніяких заходів, щоб придбати цю
квартиру. Крім того, за весь період не сплачувала комунальні послуги, як це
було обумовлено між ними по усній домовленності. В 2005-2006 р. позивачка
повністю сплатила заборгованість за комунальні послуги, яка накопичилася за
шість років життя в її квартирі ОСОБА_2. Позивачка неодноразово зверталась в
усній формі к ОСОБА_2. з
проханням або купити спірну квартиру, або виписатися та виселитися з неї. Після
кожного звернення ОСОБА_2. обіцяла, що гроші скоро будуть і вона розрахується з
позивачкою, однак цього не робила. 23 жовтня 2006 року, згідно ст. 97 ЖК
України, вона повідомила ОСОБА_2., щоб вона виселилася з її квартири та знялась
з реєстрації, однак відповідачка ОСОБА_2. ігнорує її вимоги та добровільно
цього не робить, в   зв*язку з чим вона
змушена звернутися до суду. Також у теперішній час, позивачка сама

бажає жити у спірній квартирі і знаходження в квартирі ОСОБА_2. перешкоджає
її праву користуватися своїм майном та розпоряджатися ним. На підставі
викладеного просила усунути перешкоди у здійсненні права користування та
розпорядження своєю квартирою з боку відповідачки ОСОБА_2. шляхом її виселення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. підтримала свої позовні вимоги,
посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що
раніше мешкала в приватному будинку, а в 2000 році переїхала мешкати до своєї
дочки ОСОБА_4., яка мешкала в квартирі № АДРЕСА_2 . Потім дочка повідомила їй,
що продається квартира на другому поверсі у її під*їзді - № АДРЕСА_1, яку вона
бажає придбати для своєї дочки ОСОБА_5. В усній домовленості її дочка з
позивачкою домовилися про те, що вона придбає квартиру у ОСОБА_1. за 1800
доларів США. Позивачку
ОСОБА_1. відповідачка ОСОБА_2. побачила вперше лише, коли вона разом з ОСОБА_4.
віддавали їй частку грошей за квартиру в сумі 1600 доларів США. Тобто вона винна
позивачці ще 200 доларів. Розписку про те, що ОСОБА_1. отримала від
відповідачки та її дочки гроші в сумі 1600 доларів, позивачка їм не писала.
Після цього на прикінці 2000 року відповідачка ОСОБА_2. прописалась в квартирі
ОСОБА_1., а влітку 2001 року переїхала мешкати в спірну квартиру. Договір
купівлі-продажу сторони домовилися укласти після того, як відповідачка зі своєю
дочкою віддадуть позивачці залишок, а позивачка зі свого боку оформить
документи на колясочну. Але ці документи позивачка так і не оформила, а
відповідачка ОСОБА_2. зі свого боку не віддала 200 доларів. Комунальні послуги
вона не сплачувала, лише в 2004 році з неї рішенням суду було стягнуто
заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 600 гривень. З 2005 року вона
почала платити за водопостачання, оскільки встановила в квартирі лічильник, а
також сплачувала за користування телефоном. В зв*язку з наведеним просила
відмовити позивачці в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_6. в судовому засіданні пояснив, що співмешкає з позивачкою по
справі ОСОБА_1. з 1989 року. Вона має у власності квартиру № АДРЕСА_1. В 2000
році позивачка переїхала мешкати до нього в будинок розташований за адресою: м.
АДРЕСА_3. З її слів йому відомо, що її квартиру бажала придбати її сусідка з 9
поверху, мати якої і поселилася в квартирі ОСОБА_1, але за квартиру ніхто не
розрахувався. ОСОБА_1. кілька років дзвонила мешканцям її квартири і просила
розрахуватися за квартиру. Він був присутній при зустрічі ОСОБА_2. і ОСОБА_1.,
вже після звернення останньої в суд. Відповідачка хотіла віддати ОСОБА_1. якісь
гроші, але позивачка відповіла їй, що вже не бажає продавати квартиру. Зі своєї
книжки він погасив заборгованість за комунальні послуги за квартиру ОСОБА_1.
Факт укладення договору купівлі-продажу між сторонами йому не відомий.

Свідок ОСОБА_7. в судовому засіданні пояснила, що мешкає
в квартирі № АДРЕСА_4. ОСОБА_1. вона знає з 1985 року, а ОСОБА_2. як сусідку
вона знає років шість, а дочку ОСОБА_2. вона знала раніше. їй відомо, що
ОСОБА_1. мала намір продати свою квартиру № АДРЕСА_1в 2000 році. Зі слів
ОСОБА_1. їй відомо,  що  вона продала її ОСОБА_2.,  але  грошей
за неї не  отримала.

ОСОБА_7.  збирала квитанції по сплаті за
комунальні  послуги за  квартиру ОСОБА_1. та передавала їй. Коли вона
питала ОСОБА_1., чому вона не переоформить квартиру, та відповідала, що їй ще
не віддали гроші за   , квартиру. ОСОБА_1.
неодноразово дзвонила ОСОБА_2. та казала їй, щоб вона віддавала гроші за
квартиру і тоді вона переоформить на неї квартиру.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази
по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що двокімнатна квартира
АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1. на підставі договору
купівлі-продажу від 26 жовтня 1992 року, посвідченого нотаріусом
Костянтинівської державної нотаріальної контори 26 жовтня 1992 року, реєстр
№2-5979 (а.с.5), зареєстрованого в Костянтинівському бюро технічної
інвентаризації за номером 18777 (а.с. 5). Рішенням Костянтинівської міської
ради №43 від 18 січня 1995 року (а.с.28) дозволено ОСОБА_1. приєднати
приміщення колясочної до квартири.

Відповідно довідки ДП "ЖЕО №4" (а.с.6) і карток
прописки (а.с. 50) в квартирі АДРЕСА_1зареєстровані: ОСОБА_1. 5 листопада 1985
року; ОСОБА_2. 17 листопада 2000 року, остання зареєстрована відповідна заяви
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. (а.с. 51).

Відповідно квитанцій (а.с. 12, 13; 40; 60, 61, 63-69;)
комунальні послуги за теплопостачання, водопостачання, газопостачання,
квартплата за період з листопада 2000 року по грудень 2006 року по квартирі
АДРЕСА_1сплачені ОСОБА_1. та погашені чеками про списання коштів з компенсаційного
рахунку для погашення заборгованості по комунальним послугам на ім.*я ОСОБА_6.
(а.с. 9-11; 107-110): окрім 696,36 грн, стягнутих рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду від 23 липня 2004 року (а.с. 41) з ОСОБА_2. так само як із
ОСОБА_1. за теплопостачання на користь ПО
"Костянтинівкатепломережа"(а.с.52). Відповідно до заяви ОСОБА_1. від
14 червня 2001 року (а.с.53) № телефону переоформлений на ОСОБА_2., з якою ВАТ "Укртелеком" заключило договір
№8465 від 14 червня 2001 року (а.с. 59), про надання послуг, які сплачувала
відповідачка ОСОБА_2. (а.с. 70-74).

Приймаючи до уваги викладене, та зважаючи на те, що
відповідачкою ОСОБА_2. не надано доказів, що між нею чи її дочкою ОСОБА_4., яка
померла 12 травня 2004 року (а.с. 96), і позивачкою ОСОБА_1. був укладений
договір куплі - продажу відповідно до закону чи з його порушенням відносно
форми вказаної квартири, що давало б суду можливість розглядати питання про
його дійсність, суд вважає що відповідачка ОСОБА_2. не являється власником чи
співвласником вказаної квартири і займає вказане приміщення як піднаймач в
порядку ст. 91 ЖК України, без укладання договору в письмовій формі і наступної
реєстрації в житлово- експлуатаційній організації, тобто без дотримання вимог
ч.4 ст. 91 ЖК України.

Відповідно до ст.. 94 ЖК України здача жилого приміщення
в піднайом з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою ст.. 91 ЖК
України, тягне за собою недійсність договору піднайму. В цьому разі громадяни,
які незаконно поселилися в жилому приміщені, зобов*язані негайно звільнити
його, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до листа ОСОБА_1. до ОСОБА_2. (а.с. 7, 57)
позивачка пропонувала   останній     звільнити
квартиру,   але   ОСОБА_2.
добровільно

залишити спірну
квартиру ОСОБА_2. не бажає, що перешкоджає ОСОБА_1. у здійсненні її прав
власника в користуванні і розпорядженні своїм майном.

Відповідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності
квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК
України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження своїм майном.

Приймаючи до уваги викладене позов ОСОБА_1. до ОСОБА_2 підлягає
задоволенню, оскільки, враховуючи, що порушене право власності позивачки
ОСОБА_1. потребує захисту, необхідно усунути перешкоди у здійсненні нею цього
права, шляхом виселення ОСОБА_2. зі спірної квартири без надання іншого жилого
приміщення.

Керуючись ст.ст. 91, 94, 150, 167 ЖК України, ст.ст. 316, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 74, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України , -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою
АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

Виселити ОСОБА_2з квартири АДРЕСА_1без надання іншого
жилого приміщення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.