Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-107 /07 р.                                                        Головуючий у 1 інстанції:
Л. А.. Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2007 року                                                                                   м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого Крилової О. В.

суддів:            Стрелець Л.Г.

Боєвої
В. В. при секретарі Вертелецькій І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 12
жовтня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ТОВ
„Автоінформпроект", ОСОБА_4 про
визнання недійсними загальних зборів учасників товариства, визнання недійсним рішення загальних зборів,
визнання недійсним протоколу зборів, про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2002 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ТОВ

„Автоінформпроект" ТОВ Оазіс - 2000, ЗАКБ „Приватбанк" про визнання рішення

загальних зборів недійсними,
визнання договору купівлі - продажу недійсним, визнання

договору залогу недійсним.

Під час розгляду справи 29.09.2003 року разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із уточненим позовом до ТОВ „Автоінформпроект",
ОСОБА_4 про визнання недійсними загальних зборів учасників товариства, визнання
недійсним рішення загальних зборів, визнання
недійсним протоколу зборів, про стягнення моральної шкоди. В позові зазначали, що вони є засновниками ТОВ
„Автоінформпроект" і на підставі ст. 10 Закону України „Про господарські товариства" мають
право на участь в управлінні справами товариства.
Зазначали, що при скликанні та проведенні загальних зборів учасників товариства 19.01.2000 року було порушено процедуру їх скликання, процедуру проведення самих зборів та прийняття рішення на них . Так, вказали, що у порушення чинного законодавства їх було повідомлено про скликання і проведення зборів
не за 30 днів, а приблизно за 7-10 днів, їх також не було сповіщено про
порядок денний зборів. Прибувши на збори, вони встановили, що
відсутній кворум, отже збори є неповноважними, тому не можуть починати свою роботу. Крім того, не погодившись з порядком
проведення зборів та вирішенням питання щодо продажу
будівлі літ. Б -2 по пр. Металургів, 30 вони покинули

2збори, за прийняття рішення не голосували у зв'язку з наведеним вважають,
що збори не могли бути продовженими.

Крім того зазначають, що неправомірними діями
Товариства та ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 їм завдано моральної шкоди, яка полягає в
зменшенні їх ділової репутації як учасників товариства, ігноруванні їх законних прав та
інтересів, порушенні звичайного укладу життя.

Посилаючись на вказані обставини просили суд
визнати недійсними скликання загальних зборів учасників
товариства, визнати недійсними рішення прийняті на цих зборах, визнати недійсним протокол № 17 загальних зборів учасників та стягнути з відповідачів на користь
кожного з них моральну шкоду в розмірі 500
грн.

В процесі розгляду справи по суті позивачка
ОСОБА_5 від заявлених позовних вимог відмовилася, і її відмова прийнята судом,
про що постановлено ухвалу від 14.08.2006 року, якою закрито провадження у
справі в частині заявлених нею вимог.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 12.10.2006 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 просять скасувати вказане рішення як таке, що постановлено з
порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Заслухавши в засіданні суду апеляційної інстанції
доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є учасниками ТОВ „Автоінформпроект" і їх частка
у статутному фонді товариства становить 4,35 % та 4,58 %, відповідно.

Згідно ст. 58 Закону України „Про господарські
товариства" (далі - Закон) вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є збори учасників
товариства, які складаються з учасників товариства
або призначених ними представників.

Доводи апеляційної скарги щодо нелігитимності
зборів через відсутність кворуму не може бути прийнята судом виходячи з
наступного.

Згідно ст. 60 Закону збори учасників вважаються
поважними, якщо на них присутні учасники або представники , якщо у сукупності вони володіють понад 60 % голосів. Учасники зборів реєструються із
зазначенням кількості голосів, яку має кожний учасник. Цей перелік
підписується головою та секретарем зборів.

Судом першої інстанції було встановлено, що
19.01.2000 року відбулись загальні збори учасників ТО|3
.Автоінформпроект" на яких були присутні 19 учасників з 24, що становило відповідно 81,41
%.

Відповідно до ст. 61 Закону про проведення загальних зборів учасники повідомляються передбаченим Статутом способом із зазначенням часу та
місця проведення зборів і порядку денного. Повідомлення повинно бути
здійснено не менше ніж за 30 днів до скликання зборів.

Судом першої інстанції встановлено, що учасники
були сповіщені про час та місце проведення зборів шляхом розміщення
оголошення на дошці оголошень.

Оскільки ні Законом, ні Статутом не
передбачена форма сповіщення, а самі позивачі не заперечували, що вони знали про збори, суд першої інстанції, на думку
колегії, дійшов правильного висновку, що учасники
були належним чином повідомлені про час та місце проведення
зборів.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги щодо неналежного повідомлення учасників товариства про проведення
зборів, як однієї із підстав визнання зборів недійсними , не може бути прийнята судом, оскільки спростовується матеріалами
справи.

Так з протоколу № 17 від 19 січня 2000 року вбачається, що порядок денний зборів був ухвалений одностайно , питання щодо продажу будівлі „літ.
Б" по пр. Металургів , 30 було

3

включено до
порядку денного у питання „ Про господарсько -
фінансову діяльність і фонди ТОВ Автоінформпроект" в 1999 році.

У зв'язку з обговоренням питання з
приводу продажу будівлі, учасники зборів розділилися, і
частка вимагала зупинити роботу зборів. Після голосування з даного приводу встановлено, що „проти" зупинення роботи зборів
голосувало 76,65 % учасників, а „за" зупинення роботи - 23,35 % від числа присутніх, останні після
голосування покинули збори і не приймали участі у їх подальшій
роботі. Кількість учасників і їх голосів, що залишилися на зборах,
становило 62,4 %.

Відповідно до ст. 59 Закону питання щодо розпорядження майном товариства є виключною компетенцією загальних зборів і для вирішення
цього питання та прийняття рішення необхідна абсолютна
кількість і одностайність голосів, з цього приводу досить простої більшості голосів учасників, що приймають участь у роботі зборів.

Приймаючи до уваги, що після того, як частина
учасників залишила збори, кількість учасників, що залишилась, становила понад 60 %, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що збори учасників були повноважними
і на момент початку їх роботи, і на момент, коли частка учасників покинула їх,
і що порушень при проведенні зборів та прийняття на ньому рішень не було.

Крім того, відповідно до ст. 71 ЦК України у ред. 1963 року ( яка діяла на момент звернення позивачів до суду), строк позовної давності
встановлено у 3 роки. Згідно ст.. 75 ЦК України ( в ред. 1963 року) позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Із позовною заявою про визнання недійсним рішення
загальних зборів та протоколу зборів від 19.01.2000 року позивачі ОСОБА_1
і ОСОБА_2 звернулись 29.09.2003 року, тобто після спливу строку
позовної давності. Оскільки судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що позивачі знали про
постановлене на зборах рішення, то поважні причини для пропуску строку
відсутні, і суд першої інстанції обгрунтовано не знайшов підстав для його відновлення.

Інші доводи апеляційної скарги та додаткових
обґрунтувань апеляційної скарги також не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись  ст.ст. 307, 308
,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2

відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 12 жовтня 2006 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, проте може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного
Суду України протягом двох місяців починаючи з дня її проголошення .

Головуючий