Справа №22ц - 3318/2007р.                                  Головуючий у 1 інстанції:
21                                                                 Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007р.                                             Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого:
Краснощокової Н.С. суддів:   Маширо О.П.,
Ігнатової Л.Є. при секретарі: Маслаковій М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних захворювань
України у м. Селидове на рішення Селидівського міського суду від 25 січня
2007р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних
захворювань України у м. Селидове про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач оскаржує рішення Селидівського міського суду від 25 січня
2007р., яким з нього на користь позивача стягнено у відшкодування моральної
шкоди, причиненої  ушкодженням
здоров'я   12 000 грн.

Апелянт у скарзі посилається на те, що рішення є неправильним, ухвалене з
порушенням вимог матеріального і процесуального права. Зокрема, спричинення
позивачці моральної шкоди не підтверджено висновком МСЕК, факту спричинення
йому моральної шкоди позивачем не доведено. Не враховано вимоги Закону України
"Про державний бюджет України на 2007 рік" пунктом 22 ст. 77 якого
зупинено на 2007 рік дію абзацу четвертого статті 1( в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей), підпункту "є" пункту
ї частини 1 ст. 21, ч.З ст. 28 та ч.З ст. 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань, які спричинили втрату
працездатності", тому правових підстав для стягнення моральної шкоди на
підставі норм закону, дія яких зупинена не було. Апелянт просить рішення
скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у позові.

Суд
першої інстанції при ухваленні рішення виходив із того, що позивачка працювала
на ДП "Селидіввугілля" та отримала трудове каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що стався 7.07.2002р. - при виконанні
трудових обов'язків вона отримала отруєння. Висновком МСЕК від 26.10.2006р.
позивачці встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку з
трудовим каліцтвом. Ушкодженням здоров'я та встановленням стійкої втрати
працездатності позивачці причинена моральна шкода, яка виражена у порушенні її
нормальних життєвих зв'язків, що потребує від неї додаткових зусиль для
організації свого життя. З врахуванням вказаних обставин та на підставі вимог
ст. ст. 21, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" суд частково задовольнив позовні
вимоги та стягнув з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної
шкоди  12          000
грн.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги Апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи на
користь позивачки суму у

відшкодування моральної шкоди суд виходив із того, що у
зв'язку із отриманням під

час роботи трудового каліцтва позивачка втратила
працездатність на 25%, в

результаті чого переносить моральні страждання, тому суд
стягнув з відділення Фонду

суму у відшкодування моральної шкоди, що відповідає
вимогам ст.ст. 21, 28 Закону

України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного

випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили          втрату

працездатності".

Однак, такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та
вимогам матеріального закону.

Ухвалюючи рішення у 2007 році суд не врахував вимоги пункту 22 ст. 71
Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік", яким зупинено на
2007 рік дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового
випадку), підпункту „є" пункту 1 частини першої статті 21, ч.З ст.28
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань, які спричинили
втрату працездатності". Тому правових підстав для стягнення сум моральної
шкоди з відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві на професійних захворювань України у м. Селидове у 2007р. немає.

Порушення вимог матеріального закону відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування рішенні і ухвалення нового.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 313-316 ЦПК України, Апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну   скаргу                Відділення   виконавчої
дирекції   Фонду   соціального

страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних захворювань
України у м. Селидове  задовольнити.

Рішення   Селидівського  міського суду
від 25 січня 2007р. скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на
професійних захворювань України у м. Селидове про відшкодування моральної
шкоди.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, касаційна
скарга може бути подана протягом 2-х місяців з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.