Справа № 22-471                                Головуючий
в 1 інстанції: Боймиструк
Доповідач: Хилевич С.В.
УХВАЛА

іменем України

23 квітня 2007 року                                                                                             м.
Рівне

Колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області в складі:

Головуючого -
судді: Малько О.С.

Суддів: Шеремет A.M., Хилевича СВ.,

при секретарі
судового засідання Томашевській І.М.

за участю
позивача та представників сторін

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну

справу за  апеляційною скаргою
приймальника-розподільника при

УМВС
України  в  Рівненській
області  на  рішення
Рівненського

міського суду від 15 лютого 2007
року в справі за позовом

ОСОБА_1 до
приймальника-розподільника при

УМВС України в
Рівненській області про стягнення заборгованості

по  заробітку,
компенсації  за  невикористані
відпустки  та

відшкодування
моральної шкоди,

заслухавши
-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове

засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної

скарги, колегія
суддів

встановила:

Рішенням Рівненського міського суду від 15 лютого 2007 року позов
задоволено частково; стягнуто із приймальника-розподільника при УМВС України в
Рівненській області на користь ОСОБА_1. заборгованість по заробітній платі
розміром у З 945 гривень 39 копійок, моральну шкоду розміром у 200 гривень, в
частині позову про стягнення компенсації за невикористані відпустки відмовлено
за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції
не з'ясував усіх обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення
справи, та порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Так, позивач перебував у трудових відносинах з приймальником-розподільником
при УМВС України в Рівненській області протягом часу з 1 вересня 1997 року по
24 жовтня 2005 року.

Вважає, що місцевий суд не врахував тієї обставини, що 1
квітня 2005 року між сторонами в справі укладено трудовий договір, згідно умов
якого позивач продовжував працювати на посаді фельдшера впродовж неповного
робочого дня. За виконання обов'язків, передбачених цим договором, позивачу
встановлено посадовий оклад розміром у 183 гривні 50 копійок, що складає 0, 5
повного посадового окладу, та надбавку за вислугу років у 10

відсотків від посадового окладу. За виконання обов'язків згідно договору
позивачу встановлено розмір посадового окладу у відповідності до спільного
наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони
здоров'я України та Міністерства внутрішніх справ України. Про нарахування та
виплату 100 відсотків надбавки в договорі не було вказано, а тому суд помилково
нарахував надбавку розміром у 100 відсотків з 1 квітня 2005 року і стягнув на
користь позивача.

Посилаючись у своїх доводах на незаконність рішення, вказував, що суд не
врахував того факту, що позивач надав суду неправильні нарахування розміру
заробітку, які є завищеними, а суд першої інстанції необґрунтовано взяв їх до
уваги при ухваленні рішення. Правильними нарахуваннями заборгованості вважають
суму в 2 467 гривень 97 копійок.

Також покликався на незаконність рішення в частині задоволення позову про
відшкодування моральної шкоди, оскільки вини приймальника-розподільника при
УМВС України в Рівненській області у невиплаті заробітку позивачу не вбачають.

На вказаних підставах просив апеляційний суд рішення Рівненського міського
суду від 15 лютого 2007 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути
із приймальника-розподільника при УМВС України в Рівненській області на користь
позивача заборгованість по заробітку розміром у 2 467 гривень 97 копійок,
відмовивши у відшкодуванні моральної шкоди.

Позивач та його представник в апеляційному суді просив апеляційну скаргу
відхилити, залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу повністю,
просив суд її задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції при прийнятті до свого провадження позову ОСОБА_1.
до приймальника-розподільника при УМВС України в Рівненській області про стягнення
заборгованості по заробітку, компенсації за невикористані відпустки та
відшкодування моральної шкоди та при постановленні рішення не з'ясовано
характер спірних правовідносин. Суд помилково прийняв до свого провадження в
порядку цивільного судочинства та розглянув справу із застосуванням положень
ЦПК України, відповідачем у якій є суб'єкт владних повноважень, що є підставою
для скасування рішення суду із закриттям провадження в справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. З КАС України справа адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому
хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень

Зазначений спір є публічно-правовим, оскільки відповідач є суб'єктом
владних повноважень, і спрямовані проти нього вимоги позивача пов'язані із
проходженням публічної служби.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 та ч. 2 ст. 18 КАС України
вирішення таких спорів віднесено до компетенції адміністративного  суду,
яким  згідно  п.
5  Перехідних  та

прикінцевих
положень цього кодексу на час розгляду справи був місцевий суд.

Виходячи з положень ч. З ст. 303 та п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, колегія
суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, закривши
провадження в справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. З ст. 303, п. 4 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 310,
313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу приймальника-розподільника при УМВС України в Рівненській
області задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 15 лютого 2007
року - скасувати.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до приймальника-розподільника при
УМВС України в Рівненській області про стягнення заборгованості по заробітку,
компенсації за невикористані відпустки та відшкодування моральної шкоди -
закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею чинності.