Справа №22ц -1399                                              Головуючий
Категорія 21                                                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

8 лютого 2007 року                                                                           м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючої
Круглікової К.С.

суддів                  Лук'янової
С.В.

Прокопчук Л.М.

при
секретарі    Личкатій В.В.

за
участю            позивача та представника
відповідача,

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Селидове на рішення Селидівського
міського суду від 11 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Селидове про відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року позивач
звернувся до відповідача з позовом про стягнення моральної шкоди в сумі 25 000 грн., яку йому
спричинено внаслідок виробничої травми, яку він отримав 31 травня 2004 року , працюючи на
шахті „Україна" .При цьому посилався на те, що висновками МСЕК йому було
встановлено 25% втрати
професійної працездатності.

Рішенням
Селидівського міського суду від 11
грудня 2006 року з
відповідача на користь позивача стягнуто моральну шкоду в сумі 13 000 грн.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Селидове ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову ,
посилаючись на те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної
шкоди , оскільки
висновок МСЕК про втрату професійної працездатності та інвалідність сам по собі
не є доказом спричинення потерпілому моральної шкоди, , крім того
посилались на те, що Законом України „Про державний бюджет України на 2006 рік"
зупинено на 2006 рік дію
абзацу 4 ст.  1( в частині

2

відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей) ,
підпункту „є" п.1, ч.1,ст. 21,
ч.З ст. 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили
втрату працездатності".

Заслухавши суддю-доповідача , пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає , що апеляційна
скарга відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Селидове підлягає частковому задоволенню ,
а рішення суду -зміні з таких підстав.

Судом першої
інстанції встановлені як факт втрати позивачем професійної працездатності, так і факт
спричинення цим моральної шкоди.

З урахуванням
зазначених обставин апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
ст. 21 Закону
України„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили
втрату працездатності" у разі настання страхового випадку Фонд
зобов'язаний відшкодувати потерпілому моральну шкоду, до чого і
зобов'язав його суд.

Однак з
висновком суду щодо визнання розміру стягнутої моральної шкоди апеляційний суд
не може погодитися.

Відповідно до
роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд
визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних
позивачеві моральних та фізичних страждань , з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема ,
враховуються характер і тривалість страждань , стан здоров'я потерпілого , тяжкість завданої травми , наслідки тілесних ушкоджень , істотність
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Визначивши
розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди , суд повинен
навести в рішенні відповідні мотиви.

Ухвалюючи
рішення про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Селидове на користь позивача 13
000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд не навів мотивів саме такого
розміру відшкодування , а тому
апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір стягнутої моральної шкоди до 6 000 грн.

Доводи
апеляційної скарги про те, що Законом України „Про державний бюджет України на 2006 рік"
зупинено на 2006 рік дію
абзацу 4 ст. 1( в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей) , підпункту
„є" п.1, ч.1,ст. 21,
ч.З ст. 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили
втрату працездатності", не можуть бути, прийняті до уваги, оскільки дія
зазначеного Закону була зупинена лише на 2006
рік, а страховий випадок мав місце у 2001
році, тобто під час його дії.

3

Оскільки судом
неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи в частині розміру
відшкодування моральної шкоди ,
рішення суду в цій частині підлягає зміні на підставі п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги необгрунтовані і не
спростовують висновків суду.

Керуючись
статтями 309, 307,308 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Селидове  задовольнити частково.

Рішення
Селидівського міського суду від 11
грудня 2006 року
змінити, розмір моральної шкоди ,
що підлягає стягненню з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Селидове на користь ОСОБА_1, зменшити до 6 000 грн.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді