overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №2-ц-471/07
РІШЕННЯ ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 року.
Болградській районний суд Одеської області в складі:

головуючої -
судді Калібової М.М.

при секретарі -
Войтової С.І.

у відкритому судовому засіданні в м. Болград розглянув
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Дмитрівської сільської Ради про

визнання права власності на
домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звертаючись до
суду із справжнім позовом, просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право
власності на 1/3 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 як за
спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач
указує, що після смерті батька відкрився спадок, який він фактично прийняв,
проте нотаріально оформити факт прийняття спадку не може, оскільки за життя ОСОБА_3
не мав свідоцтва про право власності на частину домоволодіння, що належить
йому.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнає, просить суд справу
розглянути в її відсутності.

Дмитрівська
сільська Рада позов визнає, просить суд справу розглянути у відсутності свого
представника.

Позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що
відповідно до особового рахунку НОМЕР_1
Дмитрівської сільської Ради домоволодіння АДРЕСА_1 за станом на 14
квітня 1991 року по
типу відносилося до колгоспного двору і в його склад входили: ОСОБА_3, ОСОБА_2
і ОСОБА_1. Кожний з членів двору має право на 1/3 частину домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрився спадок на 1/3 частину
домоволодіння, який фактично прийняв позивач ОСОБА_1, проте нотаріально
оформити факт прийняття спадку не може, оскільки батько за життя не одержав
свідоцтва про право власності на частину домоволодіння, що належить йому.

ОСОБА_2 - дружина
померлого 26 грудня 2006 року
зареєструвала в Дмитрівській сільській Раді заяву про відмову від спадку після
смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь сина ОСОБА_1.

Викладене
підтверджується заявами сторін, копією свідоцтва про шлюб, зареєстрованого між
ОСОБА_3 і ОСОБА_2, копією свідоцтва про народження позивача, копією свідоцтва
про смерть ОСОБА_3, довідкою, виданою Дмитрівською сільською Радою НОМЕР_2, копією заяви
ОСОБА_2 про те, що вона відмовляється від прийняття спадку, що відкрився після
смерті чоловіка ОСОБА_3 на користь свого сина ОСОБА_1, копією технічного
паспорта на будинок АДРЕСА_1, іншими
матеріалами справи.

При таких
обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є
обгрунтованими і відповідно до ст. 1261
ЦК України, ст. ст. 12,
48 Закону України «Про власність» підлягають задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 10, 60, 131,
212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 як за спадкоємцем першої черги після
смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з моменту його проголошення.
Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення суду.
Справа №2-ц-529
26 березня 2007 року                 Місцевий районний Болградський суд Одеської області
В складі: головуючої   судді
при секретарі Ковтун О.І.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Болграді
справу за позовом              ОСОБА_1
ПРО РОЗІРВАННЯ ШЛЮБУ
Позивач, ОСОБА_1, просив розірвати шлюб , зареєстрований між ним та відповідачем, посилаючись на те, що
вони спільне життя припинили із-за різних поглядів на сімейні відносини та із-за сварок, що примирення між ними стало
неможливим ,т.я. вони спільне проживання припинили в 2004 році. Миритися він не бажає і вважає ,що сім*я їх розпалася і зберегти шлюб можливості немає.
Немає спору і про місце проживання їх сина, ОСОБА_3, 1997 року народження, який на час розгляду справи живе з позивачем.
Відповідач, ОСОБА_2, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення в газеті
«Чорноморські новини» за 15 березня 2007 року. В суд не з*явилася і про причини своєї неявки не
Суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.
Встановлено, що сторони 16.04.1997 року зареєстрували шлюб в
Червоноармійській сільській Раді Болградського району
Одеської області, про що був вчинений запис акту НОМЕР_1.
Подружжя спільне проживання припинили із-за різних поглядів на сімейні
відносини, сварок і вже спільно не живуть з 2004 року. Миритися позивач не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Їх
неповнолітній син, ОСОБА_3, 1997 року народження , живе зі своїм батьком  і спору про його місце проживання немає.
Суд ,приймаючи
до уваги фактичні взаємовідносини сторін , дійсні причини розірвання шлюбу , приходить до висновку, що
подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам сторін ,т. я. позивач, на час розгляду справи,
наполягає на розірванні шлюбу і миритися наміру не має, інтересам їх
неповнолітньої дитини, і вважає за необхідне розірвати цей шлюб, що не
суперечить вимогам ст. 104,105,110,112 Сімейного Кодексу України.
Керуючись ст..10,60,131,212,-215 ЦПК України
СУД
між ОСОБА_1, 1966 року народження, та ОСОБА_2, народження 1977 року, зареєстрований 16.04.1997 року Червоноармійською сільською Радою Болградського району
Одеської області, запис
Стягнути при реєстрації розірвання шлюбу в відділі РАЦС держмито на користь
-ви з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 8 грн.50
Рішення може
бути оскаржене до Одеського апеляційного суду поданням:

·
заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з дня проголошення рішення

апеляційної скарги протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Справа № 2 -448
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 березня  2007  року Балаклавський районний суд міста Севастополя в
складі:

головуючого -
судді Курнякової Т.А.,

при секретарі -
Варочкіної Н.А.,

розглянувши у попередньому   судовому
засіданні (у залі суду) у місті Севастополі цивільну справу за позовом
представника позивача
Севастопольського
територіального  відділу рибоохорони  в
інтересах Державної інспекції охорони відтворення водних живих ресурсів
та регулювання рибальства до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди заподіяної рибному господарству,

встановив:

Державна
інспекція охорони відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди заподіяної рибному господарству внаслідок порушення правил
рибальства, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі не сплачує
збитки у добровільному порядку.

У судове
засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у
його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому
засідання пояснив, що борг у сумі 15
гривень 30 копійок,
судові витратну сумі 51 гривень
погасив добровільно, та надав суду квитанції.

Дослідував матеріали справи, суд приходить до наступного.

На підставі
протоколу про адміністративне правопорушення від 11.12.2006 року (ах. 6),
постанови Севастопольської інспекції рибоохорони від 12.12.2006 року (а.с. 8), ОСОБА_1 був визнаний
винним у скоєні правопорушення, передбаченого ч. З ст. 85 КУпАП, за
незаконний вилов риби -окуня, у
кількості 3 екземплярів,
на вудку з 10 гачками,
чим порушив вимоги „Правил любительського і спортивного рибальства" та на
порушника був накладений штраф у сумі  51 гривні.

Відповідно до розрахунку (а.с. 7),
шкода Державі склала суму 15
гривень ЗО копійок. Згідно зі ст. 1166
ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач ОСОБА_1 добровільно
погасив боргу сумі 15 гривень 30 копійок, судовий
збір у сумі 51 гривні,
тому суд вважає за необхідним відмовити позивачу у задоволенню повозу.

Дозволяючи
питання про витрати на інформаційно -
технічне  забезпечення у  сумі 30
гривень, суд вважає, що їх потрібно покласти на відповідача, згідно зі ст. 88 ЦПК України.

На підставі
висловленого, керуючись ст. 1166
ЦК України, ст. 88,
209,215,217, 226,228 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні
позовних вимог Державної інспекції охорони відтворення водних живих ресурсів та
регулювання рибальства -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30
гривень (отримувач: Ленінський район в місті Севастополі, , розрахунковий
рахунок: 0007,
банк отримувач: МУДК в місті Севастополі, МФО банку: 824509).

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано до Апеляційного суду міста
Севастополя, протягом 10
днів, з дня оголошення рішення, через Балаклавський районний суд міста
Севастополя.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно
Справа №2-371/2007
Категорія № 34
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 березня 2007 року
Балаклавський районний суд міста Севастополя у складі: головуючого - судді Курнякової
Т.А., при секретарі  - Ворочкіній Н.А.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в місті Севастополі (у залі суду) цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що причиною розпаду сім'ї послужив сімейний конфлікт,
що виник із ревнощів.

У попередньому
судовому засіданні позивач пояснив, що позовні вимоги підтримує у повному
обсязі. З відповідачем не має шлюбних стосунків з 23 квітня 2006 року, з того ж
часу вони не ведуть сумісного господарства, на примирення не згоден, просив
розірвати шлюб з відповідачем. Пояснив суду, що діти будуть мешкати з
відповідачем, та він буде добровільно сплачувати аліменти.

Відповідач у
попередньому судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, та
пояснила суду, що вони з 23
квітня 2006 року не
мають шлюбних стосунків, та втратили почуття любові та поваги один до одного.
Спора про майно не має. Діти будуть мешкати з нею. Просила шлюб розірвати,
судові витрати стягнути з  позивача.

Суд заслухав
позивача, відповідача, дослідував матеріали справи, приходить до наступного. ОСОБА_1 набувають у
шлюбі, зареєстрованому 19
лютого 1994 року у
відділі РАЦС Балаклавського районного управління юстиції міста Севастополя.
Сторони з 23 квітня 2006 року зупинили
шлюбні стосунки та ведення сумісного господарства. їх почуття кохання и поваги втрачені,
сім'я існує лише формально, тому суд вважає, що позов треба задовольнити.

Малолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 народження будуть мешкати з
матір'ю.

Спора про майно сторони не мають.

Розглянувши питання про судові витрати, суд вважає їх
стягнути з позивача, за його згодою.

На підставі
цього, керуючись ст. ст.
104, 105 Сімейного кодексу України, ст. ст. 174, 209,215 ЦПК України, суд

вирішив:

позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2,
зареєстрований 19 лютого 1994 року у відділі
РАЦС Балаклавського районного управління юстиції міста Севастополя ,
актовий запис №
42 - розірвати.

При одержані
свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1 державне мито
в дохід держави у сумі -
17 гривень , відповідача
від судових витрат звільнити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано до Апеляційного суду міста
Севастополя, протягом 10
днів, з дня оголошення рішення, через Балаклавський районний суд міста
Севастополя.

Суддя :   підпис З оригіналом згідно
Справа № 2-243/07 p.
РІШЕННЯ

і м " я м    України

19 лютого 2007 року
Балаклавський районний суд міста Севастополя у складі:

головуючого                      - судді   Бухарєвої Т.І.,

при секретарі                   - Приходько Д.А.,

перекладача                      - ОСОБА_1,

розглянувши в
відкритому попередньому судовому засіданні у місті Севастополі справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встанови в:

позивач вказує,
що 14.09.1994 року
уклав шлюб з відповідачкою.ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилась дочка ОСОБА_4, яка
проживає з відповідачкою. З 1997
року сторони разом не проживають, тому що відповідачка, забрав дитину,
виїхала до Росії, з того часу йому не відомо де вона є. Позивач просить шлюб
розірвати.

У судовому
засіданні позивач позов підтримав, додав, що в даний час має іншу дружину,
тобто знаходиться у фактичних шлюбних відносинах. Спір про майно з відповідачем
відсутній.

Відповідачка до суду не з'явилася, повідомлена належним
чином.

Суд, вислухав
доводи позивача, проаналізував зібрані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню
з слідуючи підстав.

Судом
встановлено, що з 1997 року
сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного
господарства не мають. Майно, придбане у шлюбі, поділили добровільно, дитина
проживає з матерю.

Дані факти підтвердили свідки: ОСОБА_5. та ОСОБА_6.

Відповідно до
вимог ст. 112 СК
України, суд зостановлює рішення про розлучення, якщо буде встановлено, що
подальше збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, або інтересам
дітей, мающих суттєве
значення.

Судом встановлено,
що шлюб існує формально, сторони майже 10
років разом не проживають. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача,
який живе у фактичному шлюбі з іншою жінкою.

2

Тому суд вважає потрібним шлюб розірвати.

При видачі
свідоцтва про розлучення суд вважає необхідним судові витрати покласти на
обнові стороні в рівних частках.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 213-215 ЦПК
України, відповідно до ст. 112
ч. 2 СК
України, суд -

вирішив:

Шлюб
зареєстрований 14 вересня 1991 року Кухарською
селищною Радою Усть-Янського району Якутської -Саха РСР, актовий запис №
ЗО, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -  розірвати.

Доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
залишити на виховання матері.

При отриманні
свідоцтва про розлучення стягнути з кожної з сторін у дохід держави по 8,50 грн.

Рішення може
бути переглянуто по заяви відповідачки шляхом подачи заяви у десятиденний термін з часу отримання копії
рішення.

СУДДЯ: підпис З
оригіналом згідно
Копія: Справа № 2 - 425/ 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2007 року
Балаклавський районний суд міста Севастополя в складі:

головуючого -
судді Курнякової Т.А.,

при секретарі -
Варочкіній Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні (в залі суду)
в місті Севастополі цивільну справу за позовом комунального підприємства
«Житлосервіс № 14» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне
підприємство «Житлосервіс №
14» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми
заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі добровільно
відмовляються погасити заборгованість за обслуговування та ремонт будинку, де
вони мешкають, та який знаходиться на балансі комунального підприємства
«Житлосервіс № 14».

Представник
позивача в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином,
причин не явки суду не повідомила.

Відповідачі у
судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, підстав неявки не
повідомили. Від ОСОБА_1. поступила заява з довідкою про погашення
заборгованості.

Довідкою від 13.07.2006 року № 2506 (а.с. 5), квартира №АДРЕСА_1, в місті
Севастополі, знаходиться на балансі комунального підприємства «Житлосервіс № 14».

На підставі
розрахунку суми позовних вимог (а.с.3), відповідачі мають заборгованість у сумі
112 гривень 12 копійок.

Відповідно до
«Правил користування приміщеннями в жилих будинках та прибудинковими
територіями», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року, власники
чи наймачі жилих приміщень зобов'язані сплачувати плату за їх обслуговування та
ремонт.

Згідно зі ст. 526 ЦК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного
кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно
до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 сплатили заборгованість у сумі 112
гривень 12 копійок,
тому позовна заява комунального підприємства «Житлосервіс № 14» не підлягає
задоволенню.

Дозволяючи питання про судові
витрати, суд вважає, що їх потрібно покласти на відповідачів, згідно зі ст. 88 ЦПК України.

На підставі висловленого, керуючись ст. 526 ЦК України, ст. ст.
88,   209, 215, 224-228   ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовних вимог комунального підприємства «Житлосервіс № 14» -відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_2  державне мито в дохід
держави у сумі 51,00 гривні,
у розмірі 25 гривень 50 копійок з
кожного.

Стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі ЗО
гривень, у розмірі 15 гривень
з кожного (отримувач: Ленінський район в місті Севастополі, , розрахунковий
рахунок: 0007,
банк отримувач: МУДК в місті Севастополі, МФО банку: 824509).

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Балаклавського районного суду міста Севастополя протягом
десяти днів з дня отримання копії рішення. Суддя: підпис З оригіналом згідно
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 червня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф., Сеніна Ю.Л., Шабуніна В.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Коцюбинської селищної ради про
встановлення порядку користування будинком та земельною ділянкою, знесення
самовільних будівель, визнання права власності на частину будинку в порядку
спадкування та усунення перешкод у користуванні будинком,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ірпінського міського  суду
від 27 жовтня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 27 грудня 2006  року,
зазначений позов ОСОБА_1 задоволено частково, постановлено визначити порядок
користування земельною ділянкою із зазначенням конкретних меж та зобов”язано
відповідачів знести самовільно збудовані будівлі на земельній ділянці позивачки;
в решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати ухвалені у справі судові
рішення в частині відмови їй в позові та ухвалити нове рішення про задоволення
цих вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити,
рішення Ірпінського міського  суду від 27
жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 грудня
2006  року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:
Є.Ф.Левченко

Ю.Л.Сенін

В.М.Шабунін
Справа № 2-2313/06 p.
РІШЕННЯ

іменем
України

19 лютого 2007 року
Балаклавський районний суд міста Севастополя у складі:

головуючого -
судді   Бухарєвої T.І,

при секретарі                     Приходько
Д.О.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні у місті Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу, мотивуючи тим,
що їх сім'я розпалася.

У судовому
засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що з
відповідачем сім'я розпалася. Сумісне життя не склалося, відчуття любові та
поваги втрачено. Вони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного
господарства з травня 2001
року, проживають роздільно приблизно 5
років. Від сумісного подружнього життя мають дитину ОСОБА_3, 1998 року народження.
Дитина проживає з позивачкою. Спору про розподіл майна немає. Позивачка вже З
роки проживає з іншим чоловіком.

Відповідач у
судове засідання не з'явився, про явку до суду був повідомлений належним чином,
причин неявки суд не повідомив, тому суд приймає заочне рішення.

Вислухавши
пояснення позивачки, вислухавши свідка ОСОБА_4, яка підтвердила що відповідач
більш 5 років не
проживають з позивачкою по справі.

Дослідивши
матеріали справи, суд приходить до наступного: сторони знаходяться у шлюбі,
зареєстрованому 23 травня 1998 року відділом
РАГС Балаклавської райдержадміністрації м. Севастополя, актовий запис № 83 (ах.6)

Подружжя
припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства з травня 2001 року, проживають
роздільно, позивачка поживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Місце
проживання дитини з обопільної згоди визначено з матір'ю.

Суд вважає, що
при таких обставинах сім'я розпалася остаточно, і їх шлюб підлягає розірванню.

Вирішуючи
питання про судові витрати, суд вважає, що їх необхідно покласти на сторін
порівну.

2

Керуючись ст. ст. 10,11,88 ч. 1,213-215  ЦПК України, відповідно до п. 3 ст. 105, п. 1 ст. 110,112 Сімейного кодексу України, суд-

В и р
і ш и в:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, зареєстрований 23
травня 1998 року
відділом РАГС Балаклавської райдержадміністрації міста Севастополя, актовий
запис № 83 -розірвати.

При отриманні
свідоцтва про розлучення стягнути на користь держави з кожної із сторін по 8,50 грн.

Рішення може
бути переглянуто Балаклавським районним судом міста Севастополя шляхом подачі
заяви про його перегляд протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: підпис

З оригіналом
згідно