У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

24 вересня
2007 року                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лихути Л.М., Сеніна
Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 25 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 14 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2000 року ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2
про вселення.

Зазначав, що 28 січня 1976 року
йому на сім'ю із 3-х осіб, була надана 2-х
кімнатна квартира АДРЕСА_1 в будинку ЖБК “Вузівський”.

Після розірвання шлюбу з
відповідачкою, зборами уповноважених ЖБК “Вузівський” від 19 січня 1980 року
було прийнято рішення про розподіл між ним та відповідачкою паю та закріплення
за ним жилої кімнати площею 15,5 кв.м.

16 травня 1982 року на підставі
рішення загальних зборів ЖБК “Вузівський” йому була надана однокімнатна
ізольована квартира АДРЕСА_2, а в 1981 році - в порядку заміни етажності, -
надана однокімнатна квартира в тому ж будинку ЖБК “Вузівський”.

Посилаючись на те, що він зберіг право власності на
частину квартири АДРЕСА_1, просив вселити його в зазначене жиле приміщення та
відкрити особовий рахунок на жилу кімнату площею 15,5 кв.м., яка була
закріплена за ним рішенням загальних зборів членів ЖБК “Вузівський”.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25
грудня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 14 березня 2007 року, у задоволенні позовних вимог                ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 25 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 14 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Л.М. Лихута  Ю.Л. Сенін