Апеляційний суд
Справа  №
22ц-275/2007р.                                                         Головуючий  у
Категорія    5                                                                                 Доповідач  у
УХВАЛА

ІМЕНЕМ                     УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року колегія
судової палати з цивільних справ апеляційного
суду  міста  Севастополя
в  складі:

головуючого                   -
Єфімової  В.О.

суддів                               -
Птіціної
В.І.,   Зотова  B.C.

при  секретарі                  -  Федоніні  Є.О.

за  участю  представника
відповідача  ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення місцевого суду Балаклавського району м. Севастополя від Об грудня
2006р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні власністю  шляхом  виселення
та  зняття  з
реєстрації,   -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006 року позивач
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні власністю  шляхом  виселення
та  зняття  відповідача
з  реєстрації.

Вимоги
мотивовані тим, що квартира АДРЕСА_1 їй на праві особистої власності.
Відповідач право власності на цю квартиру не має, заважає позивачці
користуватися її власністю, не приймає участі в оплаті комунальних послуг, веде
себе неналежним чином. Позивач з дітьми змушена проживати в прохідній кімнаті.
Просила виселити відповідача на підставі ст. 391 ЦК України та зняти його з
реєстрації  в  даній
квартирі.

Рішенням
місцевого суду Балаклавського району м. Севастополя від  06  грудня  2006р.   в
задоволенні  позову  відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_1, не погодившись із вказаним рішенням, просить його
скасувати та постановити нове про задоволення її позовних вимог, посилаючись на
те, що судом не повно з'ясовані обставини що мають значення для справи, на
недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та на невідповідність
висновків суду обставинам справи. Також вказує, що судом неправильно
застосована норма матеріального права -
ст. 64 ЖК  України,
яка  не  підлягала
застосуванню.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали
справи, та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що
апеляційна  скарга  підлягає
відхиленню  з  таких
підстав.

Постановляючи
рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вселився і
проживає в спірній квартирі як колишній член сім' ї з дозволу позивачки, і з її
згоди зареєстрований в ній, а тому має право користуватися спірним
житловим  приміщенням.

З     такими
висновками     суду  погоджується                          судова             колегія

оскільки вони зроблені на підставі
повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з дотриманням вимог
матеріального та процесуального  права.

Судом
встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивачка на підставі
договору міни від 03.12.2003
року (арк.с.7) є власником квартири АДРЕСА_1. Як
вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки (а.с.46), відповідач
поселився в спірну квартиру з її згоди, як колишній чоловік, з яким вона мала
намір відновити шлюбні стосунки, і в грудні 2003 року він був зареєстрований за
вказаною  адресою   (арк.с.24).

Відповідно до
ст. 156 ЖК
України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири) , які проживають
разом з ним у будинку (квартирі),
що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при
їх вселенні не було  іншої  угоди
про  порядок  користування
цим  приміщенням.

Доказів про
укладення між сторонами якої-небудь угоди щодо порядку користування спірним
приміщенням, позивачем в суд не надано.

Згідно до ст. 64 ЖК України
членами сім'ї наймача можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо зазначені
особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують поживати в
займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як  наймач
і  члени  його
сім'ї.

Таким чином
відповідач, який вселився та зареєстрований в спірній квартирі у встановленому
законом порядку, має право користуватися
нею  наряду  з
позивачкою.

Доводи
апеляційної  скарги  не
спростовують  висновків  суду.

Судова колегія
вважає, що позивачка у відповідності до ст. 60 ЦПК України не довела тих обставини, на які вона
посилається як на підставу  своїх  вимог.

її доводи про
те, що відповідач не сплачує комунальні послуги та вона не може досягти з ним
згоди про порядок користування житлом, не є підставою для задоволення заявлених
позивачем вимог, оскільки  порядок  виселення
регулюється  ст.116,168  ЖК  України.

За таких
обставин апеляційна скарга, відповідно до ст. 308 ЦПК України, підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315 ЦПК
України, судова колегія,   -

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
місцевого суду Балаклавського району м. Севастополя від  06  грудня  2006р.   залишити
без  змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України
протягом  двох  місяців
із  дня  набрання
законної   сили.

Головуючий Судді

(підпис) (підписи)

З  оригіналом  згідно. Суддя
апеляційного  суду міста  Севастополя

В.О.Єфімова В.І.Птіціна В.С.Зотов

В. І.Птіціна