Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Справа №  2-128607р

30
березня  2007 року

Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого: судді Бондаренко Г.М.,

при секретарі Муравської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ялти цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Лівадійської селищної ради про
визнання незаконними та скасування Рішення , суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати Рішення 22-ої сесії 4-го скликання
Лівадійської селищної ради №108 від 29.09.2004р. та Рішення 24-ої сесії 4-го
скликання Лівадійської селищної ради №66 від 24.12.2004р.  посилаючись на те, що ці рішення є
протиправними.

Свій
позив мотивує тим, що на її земельну ділянку площею 0,1064 Га АДРЕСА_1, яка
тривалий час використовується в цілях городництва, відбулося накладення меж
площею приблизно 0,04 Га земельної ділянки, яка передана в оренду ТОВ „Апекс-Південь” згідно з
вищевказаними рішеннями Лівадійської селищної ради, а також
тим, що вищевказані рішення
Лівадійської селищної ради порушують першочергове право
позивачки на оформлення оренди земельної ділянки.

Представник
відповідача Лівадійської селищної
ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що
Рішення 22-ої сесії 4-го скликання Лівадійської селищної ради №108 від
29.09.2004р  та Рішення 24-ої сесії 4-го
скликання Лівадійської селищної ради №66 від 24.12.2004р. видані в межах
компетенції, визначеної Законом України „Про місцеве самоврядування в України”,
земельна ділянка АДРЕСА_1, яка передана в оренду ТОВ „Апекс-Південь” згідно з цими
рішеннями Лівадійської селищної ради, не могла бути в користуванні позивачки,
тому що перебувала в користуванні радгоспу-заводу „Лівадія” та була вилучена зі
землекористування згідно з Рішенням 24-ої сесії 4-го скликання Лівадійської
селищної ради №66 від 24.12.2004р одночасно з затвердженням проекту землеустрою
по відведенню земельної ділянки й рішенням про його передачу в оренду ТОВ
„Апекс-Південь”.

Представник
третьої особи товариства з обмеженою
відповідальністю „Апекс-Південь” у судовому засіданні позовні вимоги не визнав,
заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те,  що ТОВ „Апекс-Південь” у повній відповідності
із законодавством зробило проект землеустрою та уклало з відповідачем договір
оренди земельної ділянки від 31.12.2004р. площею 19,8398 Га АДРЕСА_1” а ,
позивачкою не представлені докази того, що земельна ділянка, яка передана в
оренду ТОВ „Апекс-Південь”, має накладення на земельну ділянку ОСОБА_1, не
представлені докази права землекористування позивачкою земельною ділянкою
АДРЕСА_1” саме площею 0,1064 Га, не надана схема накладення меж земельних
ділянок, при складанні проекту землеустрою межі земельної ділянки позивачки зі
суміжним землекористувачем ТОВ „Апекс-Південь” не погоджені.

Вислухавши
позивачку, представників сторін, дослідивши матеріали справі, суд вважає, що
вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частини
друга й третя ст.55 Конституції України визначають, що права та свободи
громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суд
рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових осіб.

У
відповідності до ст. 14 Конституції України кожному громадянину України,
гарантується право на землю.

Судом
встановлено, що 12.06.1996р. на підставі Рішення №67 від 19.04.1995р.
виконавчого комітету Лівадійської
селищної ради між позивачкою і Лівадійської селищної радою укладений договір на
право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) площею
0,07 Га.

Згідно
з пунктом 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 статті 59 Цивільного процесуального кодексу України
обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тобто
позивачка для обґрунтування права землекористування земельною ділянкою зАДРЕСА_1” саме площею 0,1064 Га
була зобов'язана представити до суду відповідний правовстановлюючий документ,
що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою.

Кадастровий план земельної ділянки,
яка була передана в тимчасове користування відповідно до цього договору, з
межовими знаками та координатами, що позначають межи її земельної ділянки
відповідно до вищевказаного рішення виконавчого комітету Лівадійської селищної ради і
договору, позивачкою у судовому засіданні не представлені.

Відповідно
зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду
земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної
реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж
у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації забороняється.

Суд
вважає, що позивачкою не доведено її право землекористування земельною ділянкою
АДРЕСА_1” площею 0,1064
Га, а також факт накладення на цю ділянку меж земельної
ділянки площею 19,8398 Га
АДРЕСА_1”, яка передана в оренду ТОВ „Апекс-Південь”.

Позивачка
як на доказ наявності в неї права землекористування посилається на схему
генерального плану забудови ділянки №7 та №7а індивідуальними житловими
будинками в райони АДРЕСА_1, який не є документом, що посвідчують право
власності або користування земельною ділянкою площею 0,1064 Га АДРЕСА_1” і не
приймаються судом до увазі.

Суд також вважає необґрунтованим
твердження позивачки  про те , що строк
дії договору на право
тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) від 12.06.1996р
автоматично продовжився в 2006 року ще на 10 років.

Згідно з п.3 Розділу X „Перехідні
положення” Земельного кодексу України у випадках, коли земельні ділянки надані
в оренду до введення в дію цього Кодексу органами, повноваження яких з надання
земельних ділянок з прийняттям цього Кодексу змінені, продовження строку оренди
зазначених земельних ділянок здійснюється органами, що мають право надання
вказаних земель за цим Кодексом.

Відповідно до ст.12 Земельного
кодексу України до
повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на
території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. На підставі п.34 ч.1
ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в України” виключно на
пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання
регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Отже, продовження договору на право
тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) від 12.06.1996р може проводиться виключно на
підстави рішення сесії Лівадійської селищної ради.

Крім того, як
свідчать докази у справі, позивачка ще в 2004 році була попереджена про те, що строк оренди її
земельної ділянки продовжуватися не буде. Цей факт не заперечується позивачкою
й підтверджується колективним листом ОСОБА_2 і ОСОБА_1, спрямованим
15.06.2006р. на адресу Лівадійської селищної ради.

На
думку позивачки, Рішенням
22-ої сесії 4-го скликання Лівадійської селищної ради №108 від 29.09.2004р. та
Рішенням 24-ої сесії 4-го скликання Лівадійської селищної ради №66 від
24.12.2004р. у неї була незаконно вилучена частина її земельної ділянки та
перекритий під'їзд до міста. Однак цей факт не знайшов свого підтвердження у
судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справі земельна ділянка площею 19,8398 Га
АДРЕСА_1” , яка була передана в оренду ТОВ „Апекс-Південь”, до 24 грудня 2004
року перебувала у постійному користуванні в радгоспу-заводу „Лівадія”. Цей факт
підтверджений відповідачем і третьою особою у судовому засіданні та
підтверджується численними письмовими доказами.

Відповідно
до ч.1 ст. 151 ЗК України юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі)
земельних ділянок, зобов'язані до початку проектування погодити із власниками
землі і землекористувачами та селищними радами місце розташування об'єкта,
розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням
комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування
на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів, умови проживання населення
і охорону довкілля.

Згідно з п.1,3 Рішення 24-ої сесії
4-го скликання Лівадійської селищної ради №66 від 24.12.2004р. „Про передачу
земельної ділянки в оренду ТОВ „Апекс-Південь” АДРЕСА_1” зі згодою попереднього
землекористувача - радгоспу-заводу „Лівадія” Лівадійська селищна рада вилучила
цю ділянку з постійного користування радгоспу-заводу „Лівадія” і цим же
рішенням передала її в оренду ТОВ „Апекс-Південь”.

Посилання
позивачки не те, що спірні рішення Лівадійської селищної ради порушують її першочергове
право на оформлення оренди земельної ділянки також не відповідають
законодавству

Згідно з ст.33 Закону України „Про
оренду землі” від 6.10.1998р. №161-XIV в разі закінчення зазначеного в договорі
строку оренди передбачене законом переважне право орендарів на поновлення
договору оренди поширюється лише на випадки, коли земля знову передається в
оренду. У судовому засіданні встановлено, що позивачка не була користувачем
тієї частини земельної ділянки, що була передана в оренду „Апекс-Південь” и не
має переважного права оренди.

З таких  підстав
суд  вважає ,  що
позовні вимоги не обґрунтовані ,
а тому  в задоволені  позову повинно бути відмовлено .

На
підставі викладеного, керуючись ст..ст.60, 208, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст.ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст. 12, 93, 116, 124, 125, 198 Земельного кодексу
України, Постановою Пленум Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року „Про
практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних
справ”, суд

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до Лівадійської селищної ради про визнання незаконними та скасування Рішення
22-ої сесії 4-го скликання Лівадійської селищної ради №108 від 29.09.2004р. та
Рішення 24-ої сесії 4-го скликання Лівадійської селищної ради №66 від
24.12.2004р. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд
АРК через Ялтинський міський суд у порядку та строки передбачені ст.ст. 294-296
ЦПК України.

Суддя: