АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД  ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
УХВАЛА

21 березня 2007
року                                                                                                 м.
Чернівці

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

Головуючого:
Чміля І.Х.

Суддів:
Галичанського А.Д., Ружило О.А.

Секретаря: Брензило
В.В.

За
участю прокурора Балицької Р.С., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства «Вимірювач» (далі - ВАТ «Вимірювач») про стягнення остаточного
розміру розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, за апеляційною
скаргою помічника прокурора Першотравневого району м. Чернівці, ОСОБА_1 та в
його інтересах ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці
від 11 жовтня 2006 року та додаткове рішення цього ж суду від 19 січня 2007
року, -

встановила:

В серпні 2000 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до відповідача.

Посилався на те, що він з 18.12.1984 року по 18.02.1999 року працював у
відповідача слюсарем-ремонтником У розряду. На його просьбу відповідач не видав
довідку про розмір остаточного розрахунку, який підлягав до виплати. 18.05.2000
року він отримав довідку №285 про наявність боргу підприємства перед ним в
розмірі 451 грн. 39 коп.

Вважає, що ця довідка не відображає дійсного стану
розрахунку перед ним, оскільки зазначена сума підлягає стягненню за рішенням
суду.

Просив визначити загальний розмір суми, яка підлягає до виплати, як
остаточний розрахунок при звільненні.

Справа
22ц-246/2007р.

В процесі розгляду
справи позивач та його представник доповнювали свої вимоги і остаточно позивач
просив стягнути на його користь 33292 грн. 80 коп. в рахунок заборгованості по платежах за період з 20 лютого
1999 року по 1 серпня 2006 року, а також 89000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, а всього 126610 грн. 90 коп.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2006 року
в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Додатковим рішення цього ж суду від 19 січня 2007 року відмовлено
ОСОБА_1  у задоволенні його вимог до ВАТ
«Вимірювач» про стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки
розрахунку та індексації цієї суми.

В апеляційній скарзі помічник прокурора Першотравневого району м. Чернівці
просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позову ОСОБА_1

Прокурор посилається на те, що підставою для скасування
рішення суду першої інстанції вважає порушення норм матеріального і
процесуального права.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_2 просить рішення суду
першої інстанції скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої
інстанції. Посилається на те, що підставою для скасування рішення суду та
передачі справи на новий розгляд вважають незаконність і необґрунтованість
рішення суду, прийнятого з порушенням норм матеріального і процесуального
права.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду позивач ОСОБА_1 просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог, оскільки вважає,
що це рішення є незаконним та необгрунтованим, воно ґрунтується на
необгрунтованому та суперечливому рішенні суду від 11 жовтня 2006 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення
прокурора, сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суду
першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню або зміні з підстав порушення або неправильного застосування норм
матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування
або зміні рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення
справи.

Перевіривши
доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої
інстанції до встановлених правовідносин правильно застосовано норми Кодексу
законів про працю України, а тому

доводи
апеляційних скарг про неправильне застосування норм матеріального права є
безпідставними.

Безпідставними є також доводи апеляційних скарг про порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.

Судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовано обставини, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, а встановленому дана
правильна оцінка.

Встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28
січня 1999 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по
заробітній платі та оплату простою не з вени працівника, а всього 1846 грн. 05
коп. (а.с.21-23). Зазначена сума стягувалася з підприємства за виконавчим
листом, оскільки підприємство не мало коштів. На час звільнення працівника з
роботи, тобто на 18.02.1999 року присуджена до сплати сума не була виплачена,
однак це не є підставою для задоволення цього позову.

Довідкою №515 від 13.11.2000 року (а.с. 25) підтверджується, що на день
звільнення позивача з роботи існувала тільки заборгованість із заробітної
плати, яка була стягнута за рішенням суду від 28 січня 1999 року.

Про відсутність заборгованості ( крім заборгованості за рішенням суду) на
день звільнення позивача з роботи підтверджується також висновком
судово-бухгалтерської експертизи. Щодо зазначеної у висновку експертизи суми 41
грн. 89 коп., то суд цьому висновку дав належну оцінку, яка доводами
апеляційних скарг не спростована.

Наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду і не
дають підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги помічника прокурора Першотравневого району м. Чернівці та
ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2, який діє за довіреністю і в інтересах
ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11
жовтня 2006 року та додаткове рішення цього ж суду від 19 січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом
двох місяців безпосередньо до касаційної інстанції.