Справа № 22-ц- 3831/06        Головуючий у  1
інстанції  Маценко  Н.П.
Категорія  1,  2                            Доповідач  Оношко
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
лютого  2007  року колегія
суддів  судової палати в  цивільних справах Апеляційного  суду
Київської  області в  складі:
суддів
Олійника  В.І.,  Оношко
при  секретарі  Велицькому
розглянула  у відкритому
судовому    засіданні  в  м.
Києві    цивільну  справу
за  апеляційними  скаргами
прокурора  м.  Бровари Київської області  в
інтересах  ОСОБА_1 ,      та
ОСОБА_2,  ОСОБА_3     на
рішення   Броварського  міськрайонного  суду
від  03   листопада
2006  року    у справі
за позовом  прокурора  м. Бровари
в  інтересах  ОСОБА_2
до ОСОБА_4 ,  треті особи:
ОСОБА_3,  приватний нотаріус  Броварського    міського
нотаріального округу ОСОБА_5-  про
визнання  недійсним  договору купівлі-продажу  та  за
позовом  ОСОБА_3   до
ОСОБА_4 ,  третя  особа: приватний  нотаріус
Броварського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 -про визнання  договору
купівлі-продажу  недійсним.

Заслухавши  доповідь    судді
Апеляційного  суду,  перевіривши
матеріали справи  та  доводи
апеляційної  скарги, колегія
суддів  ,
-

в с т а н о в и л а :

У квітні  2006  року
прокурор м.  Бровари  звернувся
до  суду з  позовом
в  інтересах ОСОБА_1  до ОСОБА_4
,  третя особа:  ОСОБА_3
про   визнання  договору
купівлі-продажу  квартири  недійсим.
У  позові  зазначав,
що 19 грудня  2003  року
між  ОСОБА_1  і ОСОБА_3 - продавцями  та
ОСОБА_4 -  покупцем  був
укладений договір  купівлі
продажу  квартир АДРЕСА_1, згідно  з
яким  продавці  продали,
а  покупець купила зазначену  квартиру.

Договір  купівлі  продажу
був  посвідчений  приватним
нотаріусом  Броварського
міського  нотаріального округу.

Прокурор  посилався   на  те
,  що
ОСОБА_1є інвалідом  11  групи,
глухим та  неписьменним.  При
укладенні  договору  купівлі
продажу    приватним  нотаріусом
були  порушені  вимоги
п.13 розділу 11 Інструкції    про
порядок  вчинення нотаріальних дій  нотаріусами
України  ,   яким
встановлено,  що в  разі,
коли    глухий,  німий
або  глухонімий  громадянин є
неписьменним,  то  при
вчиненні  нотаріальної  дії
обов”зково    повинна  бути присутня    письменна особа ,  яка
може  порозумітися  з глухим, німим  або
глухонімим  громадянином  і  посвідчити
своїм підписом ,  що  зміст
угоди  відповідає  волевиявленню    учасника
нотаріальної дії.   Під  час
підписання  договору
купівлі-продажу     така  особа, яка могла б  порозумітися
з позивачем   та  посвідчити
своїм  підписом   ,
що  зміст  угоди
відповідає  волі  позивача
, присутня  не  була,
тому  прокурор просить     визнати договір  недійсним
з  підстав  ,
передбачених    ч.3  ст.
203,  ст. 215  ЦК
України.

У  серпні  2006 року
ОСОБА_3  звернувся  з позовом
до  ОСОБА_4  про визнання
договору  купівлі-продажу  квартири
недійсним.   Позовні  вимоги обґрунтовував  тим,
що    відповідачка - племінниця  його
матері,   ще при  житті матері стала  умовляти
його  та батька  ОСОБА_1
приватизувати  займану  ними
квартиру,    погрожувала ,  що  їх
виселять  з  квартири, якщо вони  її
не  приватизують. Позивач  не
пам”ятає, як  трапилося,  що
відповідачка возила  його  з батьком по
якихось  інстанціях,  як
відбувся  продаж  квартири,
оскільки   він є хронічним  алкоголіком
,  а тому  не
може  усвідомлювати  те
,  що  відбувалося,
як нормальна  людина. З   жовтня
2003  року   до кінця
року  був    в стані
запою.

Його  батько  ОСОБА_1
є  інвалідом 11 групи,  глухонімий ,
не  вміє  читати
та писати,    погано  бачить
, не може  порозумітися   в
багатьох життєвих  ситуаціях.   Відповідачка ошукала їх, протиправно  заволоділа
їх квартирою. Грошей  від  відповідачки
він  не   отримував,
договору купівлі-продажу  не  підписував.
Відповідачка приховала від
них  факт  оформлення
договору,  не  ставила питання  про їх
виселення ,  а  лише
пропонувала  переїхати    в якийсь
будиночок у сільській  місцевості
.

Просив  визнати    договір
купівлі-продажу  квартири     недійсним
з підстав  ,  передбачених ст.  55
ЦК  України  / в ред
1963  року./

Рішення   Броварського  міськрайонного  суду
від 03 листопада  2006  року
в  позовах відмовлено.

В  апеляційній  скарзі
ОСОБА_1  та  ОСОБА_3 просять  скасувати рішення  суду
з            підстав
його  незаконності  ,
неповного

з”ясування  судом обставин,  що мають
значення  для  справи, недоведеності обставин,   що мають значення  для
справи, які  суд  вважає
встановленими,
невідповідності  висновків
суду   обставинам  справи та ухвалити  нове рішення
про  задоволення  їх
позовів.

В апеляцій скарзі прокурор
м.  Бровари  в
інтересах  ОСОБА_1  ставить
питання  про    скасування рішення  суду,
посилаючись  на  його неправильність, незаконність,    неповне
з”ясування  судом  обставин,
що  мають  значення
для  справи,  невідповідність  висновків
суду  обставинам  справи
та  ухвалення  нового
рішення  про  визнання
договору купівлі-продажу
квартири  недійсним.

Перевіривши  матеріали справи
в  порядку ст.  303
ЦПК  України, колегія  суддів
вважає,  що  апеляційні скарги   не підлягають задоволенню  з
таких  підстав.

За  правилами  ст.
224  ЦК  України
/   в ред.  1963
року /  за  договором
купівлі-продажу    продавець  зобов”язується   передати
майно  у  власність
покупцеві ,  а  покупець
зобов”язується    прийняти  майно
і  сплатити  за нього
певну грошову  суму.

Згідно  з  правилами розділу   111
глави  1  ст.
27  Інструкції  про
порядок    вчинення  нотаріальних дій  нотаріусами
України   відповідно до  чинного законодавства    обов”язковому  нотаріальному
посвідченню   підлягають  договори
про   відчуження   /
купівля-продаж ,    міна ,
дарування,    довічне  утримання / жилого  будинку , іншого  нерухомого
майна  /  статті
227, 242 244, 426  Цивільного   кодексу
/  в ред 1963  року/.

Постановляючи  рішення  ,
суд  правильно  виходив
з   того, що    19
грудня  2003  року між
позивачами  ОСОБА_1  та
ОСОБА_3  та   ОСОБА_4
був   укладений  договір купівлі   - продажу
квартири АДРЕСА_1,  згідно  з яким
позивачі   продали,  а
відповідачка  купила зазначену
квартиру    ,  при цьому
продаж,  згідно  з п. 3
договору ,  було вчинено  за
17 927  грн.,   гроші продавці одержали  під
час  підписання  договору./
а.с. 4/.

У
відповідності  з  вимогами ст.
27    глави 1 розділу  111 Інструкції  про
порядок  вчинення  нотаріальних дій нотаріусами  України,
договір купівлі  продажу     посвідчений  приватним нотаріусом  Броварського
міського  нотаріального
округу  ОСОБА_5

31  січня  2004
року за  ОСОБА_4 була
зареєстроване       право  власності на квартиру   /а.с. 5/.

За
правилами п.13  розділу 11
Інструкції  про   порядок
вчинення  нотаріальних дій  нотаріусами
України,якщо    глухий,  німий
або  глухонімий   громадянин,
що  звернувся     за
вчиненням нотаріальної дії,
неписьменний  ,  то  при
вчинення    нотаріальної  дії обов”язково має  бути
присутня   письменна  особа,
яка  може  порозумітися    з
глухим,  німим  або
глухонімим громадянином  і   посвідчити
своїм  підписом, що  зміст
угоди ,  заяви    чи
іншого документу    відповідає
волі  учасника нотаріальної дії.

Висновок  суду   щодо
недоведеності     позовних вимог   викладених
в позові  прокурора в  інтересах
ОСОБА_1   про  те ,
що   позивач ОСОБА_1 ,  який  є
глухонімим,     є  неписьменним , а  тому
договір купівлі-продажу  був  укладений
з  порушенням  вище
вказаних вимог  Інструкції ,     грунтується на   наявних
в  матеріалах справи доказах,     тому суд
зробив правильний  висновок
про  те
, що    підстав для   задоволення
позовних   вимог  ОСОБА_1 немає.

Відмовляючи в  позові
ОСОБА_3   суд правильно  виходив
з  того,   що
посилання позивача  ОСОБА_3  про
те,  що він  станом
на  час  укладення договору купівлі -продажу
страждав  на  хронічний
алкоголізм   ,   лікувався
у    відповідних   лікувальних установах, а  тому не міг
повністю  усвідомлювати   обставин
укладення договору купівлі -
продажу   не     знайшло свого підтвердження  доказами
та спростовується  ними  .

За наведених  обставин
суд  першої інстанції  дійшов правильного висновку  про те, що
позивачі  не  довели
,  а  суд  не
становив   обставин ,  в силу
яких   спірний договір  купівлі
продажу    міг  бути  визнаний
недійсним.  На  момент
укладення договору сторони
мали  необхідний  обсяг
цивільної дієздатності  ,  правочин
був   укладений  в письмовій
формі  та  нотаріально
посвідчений  ,  договір
був  спрямований  на реальне
настання  правових  наслідків
,  що обумовлені  ним  :  обидві
сторони  мали  намір
укласти договір купівлі-продажу
,  правочин  відповідав
їх внутрішній  волі  Передбачені законом підстави  для визнання
договору  недійсним  відсутні. З
урахуванням  наведеного    суд
ухвалив   законне   та
обґрунтоване рішення про  відмову   в позовах .

Доводи  апеляційних  скарг
прокурора  та позивачів  про
те  що  позивач ОСОБА_1  є неписьменним   ,
спростовуються    матеріалами  справи .
Так ,    про наявність у  нього освіти
8 класів  позивач   вказував при
опиті   його  з участю
сурдоперекладача  в  прокуратурі
м.  Бровари / а.с.  16 /  .

Та  обставина  , що ОСОБА_1
письменний , вбачається  з    пояснень
позивача  в судовому  засіданні
щодо запису   про  місце перебування його сина  на лікуванні, при  цьому
позивач   підтвердив  ,
що    досліджуваний  судом
запис  на  календарі
виконаний ним   /  а.с.
297,  278.  279 /;
з    показань  свідка ОСОБА_6  -
директора    місії  глухонімих
при  міжнародному
благодійному  фонді  про
те,   що ОСОБА_1  закінчив
8 класів/  а.с.  259/,
з    приєднаних до матеріалів  справи
матеріалів  про відмову  в порушенні
кримінальної  справи     від
17  липня   2006 року
та    від     22
червня  2006  року
з  яких  вбачається,
що ОСОБА_1   07  липня
2006   власноручно  писав
пояснення ,  а  25 липня 2006
року   зробив запис  на відібраному   у
нього   поясненні  ,
що  останнє ним  прочитано ,
написано  вірно та    йому зрозуміло.  Крім
того  позивач  особисто
звертався  до  нотаріальної контори з заявою  про
прийняття спадщини  ,
самостійно  отримав  спадщину
після смерті  дружини,   одержував
пенсію  .   Наведені
докази  спростовують    доводи
позивача про  те    що
він є неписьменним.

Доводи апеляційних скарг про
те,  що позивач  ОСОБА_3 станом  на
час  укладення договору
купівлі  продажу   страждав
на  хронічний алкоголізм      не приймаються  до уваги
, оскільки  спростовуються  доказами . З
матеріалі  справи встановлено,  що
ОСОБА_3  схильний  до
вживання спиртних напоїв,   у   1996 році
перебував  на   лікування
з діагнозом    хронічний  алкоголізм.

Проте  з 1996  року
на обліку   у нарколога    чи
психіатра  не  перебував,
з діагнозом хронічний
алкоголізм    на  обліку
перебуває     лише з  21
березня  2006  року/
з часу,  коли  виник даний
спір/ ,  з травня   2006
року    знаходився     за власним
бажанням     на  стаціонарному
лікуванні  в  Євангельському центрі    соціальної реабілітації    хворих на наркоманію  та алкоголізм   при
МБФ „Варнава”, при цьому  медичних
довідок  та   документів
, які б  підтверджували  потребу в
такому   лікуванні    Центр не вимагає.  В
судовому  засіданні  позивач ОСОБА_1  підтвердив,
що  до  смерті
матері  син / ОСОБА_3/  пив
рідко.  Договір купівлі  продажу був
укладений  менш   ніж через два  місяці
після  смерті     матері
позивача ОСОБА_3   / а . с.  183 /.

Жодного  об”єктивного доказу   про
те , що  позивач  ОСОБА_3 страждав  на хронічний
алкоголізм в  період , коли  укладалася
угода  ,    в
матеріалах справи  немає.

За правилами с т.   60   ЦПК
України,  кожна  сторона повинна довести  ті
обставини,  на які вона  посилається
як на  підставу  своїх
вимог  і заперечень, крім
випадків,  встановлених  статтею
61  цього    Кодексу.

Колегія  суддів  не може
прийняти до уваги   пояснень  позивачів
ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 щодо    обставин укладення    договору .

Так,   в  своїх поясненнях   позивач
ОСОБА_1  посилався  на
те  , що   відповідачка прийшла  до
нього додому вранці ,
сказала  підписати   документи на
пам”ятник  дружині  ,  він
подумав   ,  що
це документи на  пам”ятник дружині
та  підписав  їх
,  до  нотаріуса
не  їздив  ,  коли
писав слово  „продаю”  то
думав,    що  підписує
документ  на  пам”ятник
дружині;  пізніше пояснив,  що додому
приходили дві  жінки , син  в цей час був
на лікуванні  , а  потім
стверджував,   що підписав  договір в
нотаріальній  конторі,  проте
через   свою  неписьменність  думав , що
це документи на  пам”ятник  дружині,
син при   цьому  був
присутній  ,  але
був  п”яний.

В судовому засіданні  першої
інстанції  ОСОБА_3 неодноразово    змінював
показання  щодо обставин   укладення договору:  „не
пам”ятаю,    чи підписував  договір, до
нотаріальної контори  не  їздив;
третю особу  не  знаю;
грошей не отримував;   в договорі
купівлі-продажу  немає  мого
підпису ;  не можу сказати ,  чи
мій  це  підпис, можливо  мій; гроші
мені може  й  давали ,
може  був  у нотаріуса та  підписував
договір”.

Зазначені  пояснення  позивачів
є суперечливими  , надуманими   та
непереконливими  ,  та
спростовуються  наявними в
матеріалах  справи   нічим
не   опороченими   доказами
про   обставини  укладення
договору  купівлі-продажу.

Інші доводи  апеляційної
скарги  не спростовують  висновків
суду  ,  викладених
у рішенні.

Суд  першої  інстанції
ухвалив  рішення з додержанням  норм матеріального  та
процесуального права,  підстав  для
його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  308,  315 ЦПК
України,  колегія  суддів,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну  скаргу
прокурора  м.  Бровари
в  інтересах  ОСОБА_1
та  апеляційну скаргу   ОСОБА_2 і
ОСОБА_3  на рішення  Броварського
міськрайонного  суду  від
03  листопада  2006
року    відхилити .

Рішення  Броварського
міськрайонного  суду  від
03  листопада  2006
року  залишити  без
змін.

Ухвала  набирає  законної
сили  з  моменту
проголошення і  може  бути
оскаржена  до  Верховного Суду    України
протягом  двох  місяців.

Головуючий

Судді