Справа 2-27/2007р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26
березня 2007
року          Садгірський районний суд м.
Чернівці

у складі:   головуючого - судді          Плавана В.О.

при секретарі                     Чістовій Л.В.

з участю
адвоката              ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною
заявою заяву ОСОБА_2
та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_8, Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій області про усунення перешкод
у здійсненні правомочностей користування і розпорядження власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:
ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій області про
усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування і розпорядження
власністю.

В позові посилаються на те, що на підставі рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 20.10.2004
року, яку всиупило в законну силу, за ними визнано право приватної спільної часткової власності на 93/100
ідеальних часток нежилого приміщення літ.„А", яке
розташоване по АДРЕСА_1.

Вказують в позові на те, що на підставі договору купівлі-продажу
від

02.10.2003
року укладеного між ВАТ „Чернівецький цукровий
завод" та

ОСОБА_7,                        посвідченого        Другою        Чернівецькою

Держнотканторою в реєстрі за № 4610 за останнім визнано право власності

на 5/100
ідеальних часток нежитлової будівлі літ. Б, яка складається
з

магазину, загальною площею              145,20 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1.

Також посилаються в позові, що згідно договору купівлі-продажу частини
будівлі від 25.03.2004
року, укладеного між ВАТ „Чернівецький цукровий
завод" та ОСОБА_8
посвідченого Другою Чернівецькою Держнотканторою в реєстрі за № 4610 за останньою визнано право власності на 2/100
ідеальних часток нежитлової будівлі літ. А, яка
складається з червоного кутка, загальною площею 78,0 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1.

В належній їм частині приміщення безпідставно знаходяться та користуються їхньою власністю відповідачі.
Вказують на те, що між ними та відповідачами виникли цивільно-правові
відносини, а не відносини що виникають з житлового законодавства. Посилаються в
позові на те, що на їхню пропозицію щодо укладання цивільно-правової угоди по
найму приміщення, відповідачі знехтували їхньою пропозицією і більше року займають без будь яких підстав належне їм
приміщення без оплати, крім того відповідачі зареєстровані в нежилому
приміщенні. Вказують на те, що відповідачі мають у приватній власності жилий
будинок, придбаний ними у 2006 році.

Посилаються в позові на те, що спірне приміщення, яке
знаходиться по АДРЕСА_1 є нежилим приміщенням, вони не є
правонаступниками прав та обовязків ВАТ „Чернівецького цукрового заводу".
Вважають, що у них немає обов'язків відносно виконання зобов'язань цукрового
заводу, в тому числі по виданим ордерам. Вказують в позові на те, що
відповідачі перешкоджають їм у здійсненні правомочностей користування і розпорядження
майном. Вказують в позові на те, що питання статусу належного їм спірного
приміщення неодноразово перевірялось прокуратурою м.Чернівці та прокуратурою
Чернівецької області, за результатами перевірки було встановлено, що дана
спірна будівля не була зареєстрована як гуртожиток в Чернівецькій міській раді
та не має юридичного статусу гуртожитку.

Також посилаються в позові на те, що згідно наказу №30
від 05.11.2003 року були звільнені прцівники ВАТ „Чернівецького цукрового заводу" в
тому числі відповідач ОСОБА_5, члени його сім'ї - відповідачі по справі відношення до цукрового заводу не мали.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Просить
про усунення відповідачами перешкод у здійсненні

позивачем правомочностей користування і розпорядження
його власністю,

шляхом виселення та звільнення з приміщення відповідачів
ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, разом зо всіма особами,
які проживають

разом з ними, їхнього майна, домашніх тварин та
заборонити відповідачам

користуватися вказаним приміщення, яке розташоване по
АДРЕСА_1.

Зобов'язати Садгірський РВ УМВС України в Чернівецькій області зняти з
реєстраційного обліку відповідачів разом зо всіма особами, які проживають з
відповідачами та зареєстровані в приміщенні по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2
в судове засідання не з'явилися, подав до суду заяву, в
якій просив розглянути справу в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує
в повному об'ємі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася повторно, хоча своєчасно
була повідомлена про час та місце розгляду, не повідомила суд про причину її
неявки, не подала до суду заяви про розгляд справи в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_5
в своїх інтересах та за довіреністтю в інтересех ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що підставі спільного
засідання правління та профкому заводу №21 від 11.11.1987 року йому як працівнику заводу, який працював з 1977 року було видано ордер № 44 на право зайняття
кімнати АДРЕСА_1, куди він заселився. Після чого на підставі спільного засідання правління
та профкому заводу №18
від 19.07.1996 року йому був виданий
ордер №
150 на право зайняття кімнати № 309 у вказаному гуртожитку, де він проживає разом із сім'єю по сьогоднішній
день. Вказує на те, що із заводу він був звільнений 05.11.2003 року за скороченням штату, в даний час працює на іншому приватному
підприємсті. Перешкоджань у користуванні власністю позивачу ні він, ні його
сім'я, відповідачі по справі, не чинить. Єдиним місцем проживання у нього і
його сім'ї є спірний гуртожиток. Вказує на те, що він та його сім'я підтримують
спірний будинок в належному стані та сплачують комунальні послуги згідно
договорів укладених будинковим комітетом. Вважає, що позов необгрунтований,
просить відмовити в позові за безпідставністю.

Третя особа -
представник Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій
області Проданюк М.Р. в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в
якій просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнає, вважає їх необгрунтованими, просить в позові
відмовити за безпідставністю.

Третя особа -
ОСОБА_7 в судове засідання не
з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в його
відсутність,

позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнає, вважає їх необгрунтованими, просить в позові
відмовити за безпідставністю.

Третя особа -
ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилася повторно, хоча своєчасно
була повідомлена про час та місце розгляду, не повідомила суд про причину її
неявки, не подала до суду заяви про розгляд справи в її відсутність.

Суд заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги
необгрунтовані, а тому в позові слід відмовити за безпідставністю.

Судом встановлені обставини і відповідно до них правовідносини, а саме: що
згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №603/29 від 10.12.1974
року Чернівецькому цукровому комбінату було відведено
земельну ділянку під будівництво гуртожитку для робітників та інженерно-технічних
працівників по АДРЕСА_1, відповідно з генпланом земельної ділянки.

Згідно акту приймання в експлуатацію державною комісією
закінчених будівництвом будинків житлово-цивільного призначення від 29.09.1978 року, призначеною рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №132 від 28.07.2006
року, було прийнято в експлуатацію 5-ти поверховий жилий
будинок -
гуртожиток на 220 місць по
АДРЕСА_1, замовником якого був Чернівецький цукровий завод.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради №586/19 від 29.09.1978 року, після завершення будівництва гуртожитку, було затверджено акт
приймання в експлуатацію державною комісією 5-ти поверхової житлової будівлі,
яка отримала статус гуртожитку на 220 місць по
АДРЕСА_1, який належить Чернівецькому цукровому заводу.

З копії паспорта гуртожитку вбачається, що вказаний гуртожиток належить
Чернівецькому цукровому заводу та розташований за адресою: АДРЕСА_1, вказана
будівля гуртожитку побудована згідно типового проекту 164-80-18 коридорного типу, який розраховано на 220 місць, 44 кімнати житловою площею 1254 тис. кв. м.

З рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 21.06.88

року № 164/6 вбачається, що на
прохання Чернівецького цукрового заводу

кімнати на другому, третьому, четвертому поверхах було
переведено в

статус, як гуртожиток для проживання малих сімей по
АДРЕСА_1.

З копії штатного розкладу працівників допоміжних цехів та дільниць ВАТ
„Чернівецький цукровий завод" вбачається, що однією із дільниць заводу
значиться житлово комунальне господарство, де на утриманні і обслуговуванні був
вищевказаний гуртожиток з штатом працівників згідно

розкладу,  куди
входили  прибиральниці,  двірники,
вахтери,  кастелянша, комендант гуртожитку.

З копії відношення Чернівецького цукрового заводу від 24.03.1988 року №565
вбачається, що дирекція заводу просить головного лікаря
санепідемстанції провести медогляд працівників робітничого гуртожитку.

З копії списку осіб які підлягають медогляду в гуртожитку Чернівецького
цукрового заводу по АДРЕСА_1 в березні 1989 року вбачається,
що під час медогляду були оглянуті прибиральниці, вахтери, кастелянша, комендант гуртожитку.

З ксерокопій актів перевірок Чернівецького управління водоканалу в період
часу за 1987
та 2001
роки, Головного державного санітарного лікаря м. Чернівці
за 1984,1986
роки, Державного пожежного нагляду за 1979 рік, начальника паспортного столу Садгірського району м. Чернівці за 1987 рік вбачається, що представниками вказаних організацій в присутності
коменданта гуртожитку були проведені перевірки діяльності гуртожитку по
АДРЕСА_1.

З копії договору купівлі-продажу частини будівлі від 02.10.2003 року, укладеного між ВАТ „Чернівецький цукровий завод" та ОСОБА_7
вбачається, що предметом купівлі-продажу був 5/100 ідеальних часток нежитлової будівлі літ. Б, яка складається з магазину,
загальною площею 145,20
кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1. В пункті 1 даного договору зазначено, що під літ. А значиться гуртожиток площею 3034,40 кв. м.

З копії договору купівлі-продажу частини будівлі від 05.03.2004 року, укладеного між ВАТ „Чернівецький цукровий завод" та ОСОБА_8 вбачається, що предметом купівлі-продажу є 2/100 ідеальних часток нежитлової будівлі в будівлі гуртожитку літ. А, яка
складається з червоного кутка, загальною площею 78,0 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1. В пункті 1 даного договору зазначено, що під літ. А значиться гуртожиток площею 3034,40 кв. м.

З копії довідки ВАТ„Чернівецький цукровий завод" № 623 від 08.06.2004
року підписаної головою правління Чабаном О.І. та
головним бухгалтером, вказується, що станом на 01.06.2004 року балансова вартість гуртожитку по АДРЕСА_1 складає 326218 грн.02
коп.

З копії заяви представника ВАТ„Чернівецький цукровий завод" від 04.06.2004 року начальнику ЧКОБТ вбачається, що представник заводу просить виготовити
витяг з реєстру прав власності для проведення відчуження власником об'єкту
нерухомості: гуртожитку по АДРЕСА_1.

З копії договору купівлі-продажу частини будівлі від 11.06.2004 року, укладеного між ВАТ „Чернівецький
цукровий завод" в особі продавця голови

правління
-Чабана І.О.
та ТОВ „Мірт" в особі покупця директора вказаного
підприємства ОСОБА_2
вбачається, що предметом купівлі-продажу є 93/100 ідеальних частин будівлі літ. А, загальною площею 2956,4 кв. м., яка знаходиться по АДРЕСА_1. В пункті 1 даного договору зазначено, що під Літ. А значиться гуртожиток площею 3034,40 кв. м., також зазначено в договорі, що відчужується частина будівлі
гуртожитку Літ. А, яка згідно виконаними розрахунками складають 93/100 ідеальних часток.

З копії договору купівлі-продажу від 18.06.2004 року між ТОВ „Мірт" в особі продавця директора вказаного підприємства ОСОБА_2 та покупця -
фізичної особи ОСОБА_9 вбачається, що було відчужено
приміщення 93/100
ідеальних частин будівлі літ. А, загальною площею 2956,4 кв. м., яка знаходиться по АДРЕСА_1. В пункті 1 даного договору зазначено, що під Літ. А значиться гуртожиток площею 3034,40 кв. м., також зазначено в договорі, що відчужується частина будівлі
гуртожитку Літ. А, яка згідно розрахунків складає 93/100 ідеальних часток.

Після чого за ОСОБА_9 21.06.2004 року було зареєстровано
право власності на вищевказане приміщення на підставі договору купівлі продажу
від 18.06.2004
року.

З витягів реєстрів прав власності Чернівецького комунального обласного бюро
технічної інвентаризації за №№ 3281377 від 10.06.2004 року, 3903307
від 18.06.2004 року вбачається, що
спірний тип об'єкту вказаний як нежитлова будівля, в даних реєстрах вказується,
що опис об'єкту є гуртожитком, в примітках на зворотній стороні реєстрів
вказується, що згідно заяви власників відчужується частина будівлі гуртожиток
Літ. А по АДРЕСА_1, яка згідно з виконаними
розрахунками складає 93/100 ідеальних часток.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 20.10.2004
року за ОСОБА_2 було визнано право власності на 46/100 ідеальних часток спірного нежитлового приміщення, за ОСОБА_3 визнано право
власності на 47/100
ідеальних часток нежилого приміщення " Літ. „
А ",
загальною площею 1494 кв. м., яке
розташоване по АДРЕСА_1. Після чого Чернівецьким обласним бюро технічної
інвентаризації за позивачами 21.01.2005 року було зареєстровано
право власності на вищевказане приміщення
на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2004 року. Згідно даного витягу спірний об'єкт вказаний як нежитлова будівля.

В ухвалі Господарського суду Чернівецької області від 07-16 лютого 2005
року встановлено, що в березні 1997 року під час перетворення державного підприємства „Чернівецький цукровий
завод" у ВАТ, в процесі його приватизації Регіональне відділення фонду
держмайна України     в Чернівецькій
області передав до статутного фонду ВАТ „Чернівецький цукровий завод",
серед іншого майна також гуртожиток по АДРЕСА_1. Даний факт також
підтверджується наказам регіонального відділення Фонду державного майна України
по Чернівецькій області №157-AT від 07.03.19997 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі на умовах договору найму з
ВАТ „Чернівецький цукровий завод", на підставі ордерів постійно проживають та зареєстровані у спірному будинку,
який є власністю позивачів з 21.01.2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме
майно Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 21.01.2005 року.

Згідно виданих ордерів на відповідачів було заведено картки прописки, а також було зроблено запис в паспортах
кожного відповідача про прописку, де в графі про прописку вказувалось,
що відповідачі прописані в гуртожитку за адресою спірного будинку.

Судом встановлено, що на момент розгляду даної справи
власниками

житлової будівлі-гуртожитку, який знаходиться по АДРЕСА_1
є чотири особи, які володіють наступними

ідеальними
частками: ОСОБА_7 -
5/100 часток, ОСОБА_8 -2/100 часток, ОСОБА_2- 46/100 часток, ОСОБА_3 - 47/100 часток. Спірний будинок
між власниками не розділений в натурі, не визначено та не виділено частки
кожного власника.

Судом встановлено, що виконавчими комітетами Чернівецької міської ради та
Садгірської районної ради м. Чернівці не приймалися рішення про зміну статусу
спірній будівлі -
гуртожитку по АДРЕСА_1.

Ці обставини підтверджені дослідженими доказами.

Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.ст.6,7,8 ЖК України жилі
будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у
встановленому порядку, як службових приміщень і приміщень гуртожитків.
Переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень в нежилі,
або для використання в інших цілях, проводиться за рішенням виконавчого
комітету відповідної Ради.

Відповідно до ст.127
ЖК України для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших громадян в період роботи або навчання можуть
використовуватись гуртожитки, під які надаються спеціально споруджені або
переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як
гуртожитки у виконавчих комітетах відповідної Ради.

Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Чернівецької міської ради
державному підприємству „Чернівецький цукровий завод" було дозволено будівництво гуртожитку для робітників та інженерно-технічних працівників по
АДРЕСА_1, відповідно з генпланом земельної ділянки. Після завершення
будівництва, згідно акту державної комісії,
рішенням виконкому Чернівецької міської ради вказану будівлю було прийнято
в експлуатацію та надано їй статус гуртожитку, для робітників та
інженерно-технічних працівників. Після чого рішенням виконкому Чернівецької
міської ради від 21.06.1988
року, було змінено статус гуртожитку на другому, третьому,
четвертому поверхах, з гуртожитку для одиноких на гуртожиток для проживання
малих сімей.

Про те, що нерухоме майно, яке придбане позивачами є жилим будинком і має
статус гуртожитку підтверджується наступними доказами, а саме: договорами
купівлі-продажу частин спірної будівлі ОСОБА_7, ОСОБА_8, довідкою ВАТ„Чернівецький цукровий завод" № 623 від 08.06.2004
року, договорами купівлі-продажу 93/100 часток спірної будівлі від 11.06.2004 року, укладеного між
ВАТ „Чернівецький цукровий завод" та ТОВ „Мірт" та договором
купівлі-продажу від 18.06.2004
року між ТОВ „Мірт" та ОСОБА_9, де в пункті 1 вказаних договорів зазначено, що під літ. А значиться гуртожиток площею 3034,40 кв. м., також зазначено в договорах, що відчужується частина будівлі
гуртожитку Літ. А, яка згідно з виконаними розрахунками складають 93/100 ідеальних часток.

Таким чином, на підставі рішень Чернівецької міської ради №603/29 від 10.12.1974
року, №586/19 від 29.09.1978 року, №
164/6 від 21.06.88 року, витягів реєстрів прав власності Чернівецького
комунального обласного бюро технічної інвентаризації за №№ 3281377 від 10.06.2004
року, 3903307 від 18.06.2004 року та інших встановлених в судовому засіданні доказів, суд приходить до
висновку, що спірна будівля по АДРЕСА_1 є жилим будинком і має статус
гуртожитку.

На день розгляду справи статус житлового будинку - гуртожитку по АДРЕСА_1 ніким не змінювався, рішень виконавчих комітетів
відповідних Ради про зміну статусу спірної будівлі не приймалося, позивачі не
надали до суду відповідне рішення про зміну статусу будівлі, з житлової на
нежитлову.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що до продажу та на
момент продажу спірної будівлі підприємству ТОВ „Мірт" по АДРЕСА_1, з
наступними відчуженнями даної будівлі, вона не змінювала свого статусу,
залишається жилим будинком зі статусом гуртожитку.

Дане твердження суду базується на вказаних вище доказах, які встановлені в
судовому засіданні, що спірна будівля будувалася відповідно до титульного
списку будівництва та проекту як приміщення гуртожитку, була здана в
експлуатацію та експлуатується по сьогоднішній день як гуртожиток, про це
свідчить розміщення кімнат в будівлі, підведені до неї комунікації,   а
саме:   електропостачання,   водопостачання  та
водовідвід, газопостачання, теплозабезпечення та інші зручності, які
дають можливість постійного проживання в даній будівлі людям.

Також в судовому засіданні встановлено, що даний гуртожиток обслуговувався
відповідним персоналом, який був зарахований до штатного розкладу працівників
допоміжних цехів та дільниць ВАТ „Чернівецький цукровий завод ", які працювали на умовах трудового договору, ордери на зайняття жилої площі в гуртожитку видавалися на
підставі спільного рішення адміністрації заводу та профкому працівникам
заводу у зв'язку з їх роботою на заводі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_2 достовірно було відомо, що ТОВ „Мірт" придбало об'єкт нерухомості:
житлову будівлю, яка має статус гуртожитку по АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою від 17.06.2004
року та заявами від 17.06.2004 року та 18.06.2004
року написаних позивачем на ім'я начальника ЧКОБТІ
Грінчак Л.В.

Суд вважає, що лист-відповідь №1670 від 30.08.2004 року та лист-відповідь № 18-20 від 05.05.2005 року начальника Чернівецького КОБТІ про те, що в їхньому архіві відсутнє
рішення міськвиконкому про; реєстрацію спірного приміщення розташованого по
АДРЕСА_1 як гуртожиток, суперечить
наведеним вище доказам, оскільки в примітках на зворотних сторонах
реєстрів Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації за №№ 3281377 від 10.06.2004
року та №3903307 від 18.06.2004 року вказується, що згідно заяви власників відчужується частина будівлі
гуртожиток Літ. А по АДРЕСА_1 , а в послідуючих витягах реєстрів, на які
посилаються позивачі дана інформація не вказується.

Також суд вважає, що лист прокуратури м. Чернівці від 22.08.2004 року є окремою думкою посадової особи, і не може бути джерелом доказування,
крім того в листі відсутні посилання на документи, які підтверджують нежитловий
статус спірної будівлі. Позивачами не було наведено достовірних доказів про те,
що спірна будівля яка розташована по АДРЕСА_1 є нежитловим приміщення.

Враховуючи наведені докази суд приходить до висновку, що при набутті права
власності спірного нерухомого об'єкту позивачам достовірно було відомо, що дана
будівля має статус житлової, а також про можливі в майбутньому наслідки та
претензії третіх осіб. Дане твердження суду базується на встановлених в
судовому засіданні доказах, з яких вбачається, що позивач ОСОБА_2 перебуваючи директором ТОВ „Мірт" укладав угоду з ВАТ „Чернівецький
цукровий завод" на придбання спірного об'єкту нерухомості та угоду на
відчуження вказаного об'єкту гр-ну ОСОБА_9, де в самих угодах та витягах з
реєстрів прав власності Чернівецького комунального обласного бюро технічної
інвентаризації і інших документах підписаних позивачем, йшлося про відчуження
спірної будівлі під літ. А, де значиться гуртожиток площею 3034,40 кв. м., також зазначено в договорах, що
відчужується частина будівлі гуртожитку Літ. А, яка згідно з виконаними
розрахунками складає 93/100 ідеальних часток по АДРЕСА_1.

Твердження позивачів про те, що при переході права власності на спірний
об'єкт нерухомості вони не знали про статус даного об'єкту, суд вважає
надуманими та безпідставними. А також суд вважає безпідставними твердження
позивачів про те, що спірна будівля по АДРЕСА_1 є нежилою, оскільки дане
твердження позивачів спростовується матеріалами справи.

На підставі наведеного суд вважає, що позивачі є власниками об'єкту
нерухомості: житлової будівлі, яка має статус гуртожитку розташованої по
АДРЕСА_1, оскільки на момент придбання позивачами спірного будинку, він
проектувався, здавався в експлуатацію, використовується як житлова будівля і
має статус гуртожитку. Вказана будівля відповідає будівельно-технічним та
санітарним нормам, в якій можливе проживання людей, дана будівля ніколи не
використовувалась як нежиле приміщення.

Відповідно до ст.47 Конституції України та ст.ст. 1,9 ЖК України, якими передбачено, що кожен громадянин має право на житло та на
одержання в безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення
в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово - будівельних кооперативів та гуртожитках. Ніхто не може бути виселений або
обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом та за рішенням суду.

Відповідно до ст.48 Конституції України передбачено, що кожен громадянин
має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає
достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.ст. 127-132
ЖК України, Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого Радою Міністрів Української РСР №208 від 03.06.1986 року
встановлено порядок надання житлової площі, користування житловою площею в гуртожитках, а також виселення з гуртожитків.

Відповідно до ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної
особи-людини, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (
гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті,
в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

В судовому засіданні встановлено, що спірну житлову будівлю -гуртожиток по АДРЕСА_1, після завершення його будівництва та прийняття в
експлуатацію в 1978
році, після чого в приміщення згідно ордерів   було заселено працівників ВАТ Чернівецького

цукрового заводу, які з моменту
заселення і по день розгляду справи постійно проживають в даному гуртожитку.

Судом встановлено, що відповідачі проживають у спірній житловій
будівлі-гуртожитку по АДРЕСА_1 на умовах договору найму згідно ордерів виданих
ВАТ „Чернівецьким цукровим заводом ", який є власністю наступних осіб, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які володіють 93/100 ідеальниими частками,
ОСОБА_7 який володіє 5/100
ідеальних часток, ОСОБА_8 яка володіє 2/100
ідеальних часток спірної будівлі. Відповідачі
користуються комунальними послугами згідно
договорів укладених будинковим комітетом, який підтримує спірний будинок в
належному технічному стані та піклується про збереження власності, яка
належить позивачам ОСОБА_2
та ОСОБА_3 не перешкоджають позивачам розпоряджатися та
користуватися їхньою власністю.

Так, ВАТ „Чернівецьким цукровим заводом" на підставі
спільного

засідання правління та профкому заводу №21 від 11.11.1987
року року

працівнику заводу, який працював з 1977 року ОСОБА_5 було видано

ордер № 44 на право зайняття
кімнати АДРЕСА_1, куди він заселився. Після чого на

підставі спільного засідання правління та профкому заводу №18 від

19.07.1996 року працівнику заводу ОСОБА_5 було видано ордер № 150

на право зайняття кімнати          № 309, куди він заселився разом із сімєю, у

вказаному
гуртожитку проживає по сьогоднішній день. З ксерокопії трудової книги видно, що
ОСОБА_5 був звільнений з заводу 05.11.2003 року за скороченням штату.

На підставі виданих ордерів відповідачі були прописані та зареєстровані у
спірній будівлі -
гуртожитку, а також зроблено запис в їх паспортах про
прописку у гуртожитку за вказаною в ордерах адресою. В ордерах вказується, що
місце в гуртожитку відповідачу надається на період роботи на ВАТ „Чернівецький
цукровий завод", з довідок будинкового комітету видно, що місце проживання
відповідачів є постійним за адресою АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що при видачі ордерів, на
підставі яких відбулося заселення відповідачів в гуртожиток, не були порушені
вимоги ст.ст. 128,129
ЖК України та Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого Радою Міністрів Української РСР №208 від 03.06.1986
року.

При реєстрації відповідачів за місцем їх постійного проживання у гуртожитку
по АДРЕСА_1, також не були порушені вимоги ст. 29 ЦК України, ст. 6
Закону України „ Про свободу
пересування та вільний вибір місця проживання ", Примірного регламенту з оформлення документів та контролю з питань
реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування ) фізичних осіб в Україні, затвердженого наказом МВС України №96, від 03.02.2005
року.

Не виявлено порушень вимог ст. 130 ЖК України, щодо
порядку користування відповідачами житловою площею в гуртожитку, згідно
укладених договорів будинковим комітетом відповідачі здійснюють оплату
комунальних послуг, підтримують спірну будівлю в належному технічному та
санітарному стані, піклується про збереження власності, яка належить позивачам.

На підставі наведеного суд вважає, що відповідачі законно та правомірно
набули право на житло в спірному гуртожитку, оскільки їх заселення, реєстрація
та постійне проживання в гуртожитку здійснювалися в рамках закону. Не знайшло
підтвердження в судовому засіданні твердження позивачів, що відповідачі незаконно
проживають та користуються спірним гуртожитком, не бажають укладати договори
найму з позивачами. Дані твердження суд вважає надуманими та безпідставними,
оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами та матеріалами справи.

За змістом ст. 41
ч .7
Конституції України використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Такі ж положення містяться в с.6 ч.5 Закону України „Про власність" та
ст.319 ч.5 ЦК України, якими передбачено, що власник здійснюючи свої права,
зобов'язаний не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян,
юридичних осіб та держави.

Відповідно до ст.810 ч.З ЦК України до договору найму житла, крім найму
житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються
положення цього кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.ст. 770,
814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у
найом, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. На вимогу
наймодавця договір найму може бути розірваний за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно до ст.ст.316,328 ЦК України власниками житлової будівлі-гуртожитку, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 є чотири особи, які володіють наступними ідеальними частками: ОСОБА_7 - 5/100 часток, ОСОБА_8
-2/100 часток, ОСОБА_2- 46/100 часток, ОСОБА_3 - 47/100 часток. Спірний будинок
між власниками не розділений в натурі, не визначено та не виділено частки
кожного із власників.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що згідно угод укладених з
ВАТ „Чернівецьким цукровим заводом" до нових власників ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перейшли права та обов'язки наймодавця житлової
будівлі-гуртожитку, яка знаходиться по АДРЕСА_1. Власники будівлі, в тому числі
і позивачі, є правонаступниками прав та обов'язків Чернівецького цукрового
заводу стосовно утримання, використання даної будівлі, а також укладання
відповідних угод згідно норм ЦК України та ЖК України з мешканцями спірної
будівлі, яка має статус гуртожитку. Права власників спірної будівлі, в тому
числі позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо володіння, користування та розпорядження майном, зі
сторони відповідачів не порушуються.

Суд вважає, що позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не здійснюється належним чином
утримання спірної будівлі, не надаються відповідачам відповідні комунальні
послуги передбачені законом, чим порушуються
права та охоронювані законом інтереси мешканців гуртожитку.

На вимогу наймодавця договір найму може бути розірваний тільки з підстав передбачених п.2 ст.825 ЦК України та за
ст.132 ЖК
України.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивачами не наведені
підстави передбачені в п.2 ст.825 ЦК України та ст.ст.125,132 ЖК України для
розірвання договору найму, виселення та зняття з реєстрації відповідачів із
спірної будівлі -
гуртожитку по АДРЕСА_1.

Крім того спірна будівля не розділена відповідно до часток між власниками,
не виділено кожному із власників його частка спірної будівлі в натурі,
позивачами не доведено в судовому засіданні, хто із власників якою часткою
будівлі володіє.

Що стосується твердження позивачів, що у відповідачів на праві власності є
якесь майно, то дані твердження судом не приймаються до уваги, оскільки вони не
стосуються предмету розгляду даної справи.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що відповідачі своїми
діями перешкоджають позивачам у здійсненні ними права власності відносно
спірної будівля.

При наведених обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необгрунтовані, а тому в позові йому слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.41,47,48
Конституції України, ст.ст. 5,29,316,319,328,770,
810 ч.З, 814, 825 ЦК України, ст.ст. 41,47,48 ЖК України, ст.ст.5,6,48 Закону України
„Про власність" Примірного положення про гуртожитки, затвердженого
Радою Міністрів Української РСР №208 від 03.06.1986 року., ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання", Примірного регламенту з оформлення документів та контролю з
питань реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні,
затвердженого наказом МВС України №96, від 03.02.2005 року, ст.ст. 10,11,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача: ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій області про усунення перешкод у здійсненні правомочностей
користування і розпорядження власністю відмовити
за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області, через
Садгірський районний суд м. Чернівці
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом 20-ти днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч .4 ст.295 ЦПК України.