Справа № 22-ц - 1997/2007 р.                                               Головуючий І інст. Гуменний З.І.
Категорія право власності                                                    Доповідач                 Луспеник Д.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 p.

Судова колегія
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в
складі:

головуючого -
судді Луспеника Д.Д.,

суддів ,            -                Яцини В.Б., Швецової Л.А.,

при секретарі -                Макарові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на ухвалу Чугуївського міського
суду Харківської області від 23 лютого 2007 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
припинення права спільної часткової власності на будинок з виплатою грошової
компенсації та визнання права власності на будинок,

встановила: У вересні 2006 р. ОСОБА_2 звернулася до суду зі
вказаною позовною заявою.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 15 листопада 2006
р. вказаний позов повністю задоволений.

25 грудня 2006 р. ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення та з проханням про
поновлення строку на подання такої заяви, мотивуючи це тим, що помилково спочатку оскаржив заочне рішення
безпосередньо в апеляційному порядку.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23 лютого 2007 р. ОСОБА_1 відмовлено в поновленні
пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, заява повернута без розгляду заявникові.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права, оскільки він
своєчасно оскаржив заочне рішення, проте помилково подав таку скаргу не до
районного суду, а до апеляційного суду, що,
на його думку, є поважною причиною для поновлення пропущеного строку.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне
її задовольнити.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у поновленні пропущеного процесуального строку на подання заяви про
перегляд заочного рішення, районний суд виходив з того, що відповідач без
поважних причин пропустив цей строк.

Судова колегія вважає, що ухвала
суду першої інстанції в силу п. 2
ст. 312 ЦПК
України підлягає скасуванню з постановлениям
нової ухвали, оскільки суд порушив норми процесуального права при вирішенні
вказаного вище процесуального питання

Судовою колегією встановлено, що 15.11.2006 р. судом
ухвалено заочне рішення у вказаній вище справі, тобто за відсутності
відповідача, яке ним отримано 28.11.2006
р. (а.с.65).

Проте ще 22.11.2006 р. ОСОБА_1 подав заяву про
апеляційне оскарження заочного рішення (а.с.66),
а 11.12.2006 р. - апеляційну
скаргу (а.с.69).

Таким чином, ОСОБА_1 у встановленим
законом строк виявив бажання оскаржити заочне рішення суду, проте, не
користуючись послугами юриста, помилився в розумінні норми процесуального права, подавши апеляційну скаргу, а не заяву про
перегляд заочного рішення до того суду, який це рішення ухвалив, що
передбачено ст. 228 ЦПК
України.

З урахуванням
наведеного, судова колегія вважає, що є підстави для поновлення пропущеного з
поважних причин строку, на подання заяви про перегляд заочного рішення, гак як, фактично, своєю ухвалою суд першої
інстанції позбавив заявника права на подальше апеляційне оскарження заочного
рішення у разі залишення його заяви про перегляд такого рішення без
задоволення.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, п.З ч.2
ст. 307, п.2 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Чугуївського міського суду Харківської області від 23 лютого 2007 року скасувати,
заяву ОСОБА_1 задовольнити, поновити йому пропущений процесуальний строк на
подання заяви про перегляд заочного рішення, справу направити до суду першої
інстанції для розгляду заяви про перегляд заочного рішення від 15 листопада 2006 р.

Ухвала
апеляційної інстанції згідно зі ст. 324
ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.