Справа 22ц-10 5032007                                         Головуючий в 1 інстанції Шум Л.І.
Категорія 21 (2 )                                                    Доповідач Митрофанова Л.В.
УХВАЛА Іменем   України

16 травня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду

Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Неклеси В.І.

судців                Митрофанової Л.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі   Бондарь Ю.А.

за участю: позивачки - ОСОБА_1,
представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі - Бершадської Людмили
Станіславівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу за апеляційними скаргами відкритого акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний комбінат», відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому
Розі на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 16 грудня 2005 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому
Розі про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 16 грудня 2005 року позов
задоволений в повному обсязі. З відкритого акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» (далі ВАТ
«КЗРК») на користь ОСОБА_1 стягнуто недоплачені
суми по щомісячних виплатах відшкодування шкоди за період з 01.01.1996 року по 01.04.2001 року в сумі 496,88 грн., компенсація
за час затримки виплати в належному розмірі заподіяної шкоди
за період з 01.01.1998 року по 01.04.2001 року в сумі 298,74 грн. та
державне мито на користь держави в розмірі 51 грн., з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України в м.
Кривому Розі стягнута заборгованість по відшкодуванню шкоди за період з 01.04.2001 року по 01.12.2005 року в
сумі - 1846,68 грн., і щомісячно з
01.12.2005 року по 84,88 грн. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок
щомісячних виплат.

В апеляційній скарзі ВАТ «КЗРК»
ставить питання про скасування рішення суду і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, так як судом
не досліджено питання фактичного підвищення тарифних
ставок і окладів по підприємству, судом не надана правова оцінка
економічному обгрунтуванню та застосуванню коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і окладів на підприємстві, а також
фактичної середньої заробітної плати по
комбінату, та незаконно стягнуто компенсацію.

В апеляційній скарзі Фонд соціального страхування ставить
питання про скасування рішення суду і
направлення справи на новий розгляд в іншому складі суду, оскільки постановляючи рішення, суд першої
інстанції не взяв до уваги, що Фонд соціального
страхування не є належним відповідачем по справі, суд необгрунтовано відкоригував
суми    відшкодування шкоди на
коефіцієнти росту тарифних ставок і

окладів, а не на коефіцієнти фактичного росту заробітної плати, не
перевірив, чи збільшилася фактична заробітна
плата, безпідставно застосував коефіцієнт 2,5 з 01.01.1996 року, суд неправильно застосував п. 28 "Правил
відшкодування власником підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків" надалі Правил відшкодування шкоди , затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року №472
, який встановив лише випадки перерахунку сум відшкодування шкоди, а не сам
механізм такого перерахунку, судом не враховано, що при збільшенні тарифних
ставок не відбулося підвищення заробітної плати працівників, судом неправомірно
стягнута компенсація.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила рішення суду
скасувати з направленням справи на новий
розгляд, позивачка проти задоволення апеляційних скарг заперечувала.

Перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія судців вважає, що
апеляційна скарга ВАТ "КЗРК" та
скарга Фонду соціального страхування підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.06.1962 року по
03.07.1992 року працювала машиністом
електромостового крану 4-го розряду на шахті імені Леніна ВО «Кривбасруда»,
правонаступником якого стало ВАТ "КЗРК".
13.02.1976 року вона отримала виробничу травму, про що
свідчить акт форми Н-1 від 16.02.1976 року. У зв'язку із чим їй висновком МСЕК встановлена у 1976 до 1988 роки 15 %
втрати загальної працездатності та 35 % втрати
професійної працездатності без визнання інвалідом. Висновком МСЕК від
01.03.1988 року відсоток втрати профпрацездатності змінено на 25%, висновком МСЕК від 08.10.2003 року відсоток втрати
працездатності зменшено до 20% , з 22.08.2003 року безстроково.

У зв'язку з частковою втратою працездатності
позивачу відповідачем провадились виплати відшкодування втраченого
заробітку згідно із законом, а з 1992 року згідно з Постановою КМУ від
26.05.1992 року № 276 з розрахунку базового середнього заробітку за
січень-квітень 1992 року по професії позивача та ступеня втрати працездатності.

Задовольняючи в повному обсязі вимоги позивача в
межах, які перевищують строк позовної давності, суд першої
інстанції виходив із того, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, а право на позов
виникає з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її права (ст. 76 ЦК України в
редакції 1963р.).

На думку колегії судців, такий висновок суду є невірним .

Суд першої інстанції не звернув увагу на норми ст.
71 ЦК
України в редакції 1963 року, з урахуванням
правила п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року та роз'яснення, викладені в п.п. 1,
1-1,1-2, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року ( з подальшими змінами), «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого
права ( позовна давність), встановлюється тривалістю
у три роки. У випадках, коли вимоги потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або
роботодавцем ( у тому числі й у разі неправильного
обчислення суми щомісячних платежів) при задоволені позову,
кошти стягуються за час, що не перевищує трьох років, які передували
моменту звернення особи до суду.

Відповідно до Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-Х1У "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили  втрату працездатності"

особам,
які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з моменту
передачі відповідними підприємствами в установленому порядку документів,
що підтверджують право цих працівників на такі послуги.

Однак, стягуючи
з ВАТ «КЗРК» заборгованість по відшкодуванню втраченого заробітку за період
починаючи з 01.01.1996 року, а з Фонду соціального страхування щомісячні страхові платежі за період з 01.04.2001
року по 01.12.2005 року, суд не звернув уваги на це правило і не
встановив, чи дотримано позивачем строк позовної давності при звернені до суду
з зазначеним позовом.

Крім того, в
мотивувальній частині рішення суд посилається на необхідність проведення
перерахунку виплат відшкодування шкоди шляхом множення розміру відшкодування шкоди, що склалася на момент
чергового підвищення тарифних ставок і посадових окладів на коефіцієнти
їхнього фактичного підвищення у відповідності до Постанов КМУ від 03.12.1992
року № 676, від 26.01.1993 року № 46, від 02.06.1993 року № 392, від 30.08.1993
року № 671, від 02.12.1993 року № 449, від 04.07.1994 року № 974, від
20.10.1994 року № 720, від 08.02.1995 року № 102 та п. 28 «Правил відшкодування
шкоди» (а.с. 153), проте при проведенні перерахунків в рішенні суду (а.с. 151)
судом не застосовано коефіцієнт підвищення тарифних ставок та окладів у
відповідності до постанови КМУ від 04.07.1994 року № 974, таким чином рішення
суду містить протиріччя.

Оскільки цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд, згідно вимог п.5 ч.1 ст. 311 ЦПК України.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням вимог
матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню в повному обсязі, з
направленням справи на новий розгляд в той же суд.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 311,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги відкритого акціонерного товариства "Криворізький залізорудний
комбінат", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України в м. Кривому
Розі -задовольнити.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2005 року скасувати. Справу
направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.