АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді                         Малахової
Н.М.

суддів:                                                Жизневської А.В.

Матюшенка І.В. при секретарі

судового засідання                         Кульчицькій І.В.

розглянувши у відкритому судовому, засіданні в залі суду
у м. Житомирі апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ)„Полянківський фарфоровий завод" на
рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Полянківський
фарфоровий завод", про стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановила:

У березні 2007 року позивач
звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь заробітної плати та
середнього заробітку за час затримки розрахунку,
посилаючись на те, що він працював у відповідача з 8 квітня 2005 року по 15 травня 2006 року , проте відповідач в день звільнення не виплатив належні йому
суми. Тому просив виплатити заборгованість по зарплаті та середній заробіток за
час затримки розрахунку.

У процесі
розгляду справи позивач відмовився від позову в частині стягнення заборгованості по зарплаті і відмова прийнята судом.

Рішенням Баранівського районного суду від 23 квітня 2007 року позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 5619 грн.54 коп.
середнього заробітку за час затримки розрахунку, 56 грн. держмита в доход держави та 30 грн. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення процесу.

У апеляційній
скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права. Зазначає, що при вирішенні спору судом не враховано порушення справи про банкрутство
відносно відповідача.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в день звільнення
з роботи 15 травня 2006 року, а провів
повний розрахунок по заробітній платі 28
березня 2007 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем порушені
норми ст.116 КЗпП
України.

У відповідності
до ст.117 КЗпП
України в разі невиплати з вини власника
або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього кодексу при відсутності спору
про їх розмір підприємство, установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку
про день фактичного розрахунку.

Тому, враховуючи
ці вимоги закону, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на
обґрунтованість прийнятого судом рішення, оскільки згідно роз'яснень п.27 постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про практику застосування судами законодавства про оплату
праці" відповідно до правил гл.15 КЗпП
України порушення справи про банкрутство юридичної особи не позбавляє її
працівника права звернутися із заявою в органи по розгляду трудових спорів, у
тому числі і в районний суд.

Рішення суду
ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального
права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів :

ухвалила:

Апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства „Полянківський фарфоровий завод " відхилити.

Рішення
Баранівського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Справа № 22 ц/1382                 Головуючий у судці 1-ї інст. Михалюк О.П.

Категорія 1          Доповідач-суддя
Малахова
Н.М.