Справа № 2-18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
березня 2007 року Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово
суддею :                    Шваюк Г.В.,

при
секретарі :                                 Тарчинській
Л.Я.,

з участю сторін:

позивачки вона ж
і відповідачка

по
зустрічному позову:                   ОСОБА_1

представника
позивачки:               ОСОБА_6,

відповідачки
вона ж позивачка

по
зустрічному позову                    ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до
Сороківської сільської ради Бучацького району, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб
Бучацької нотаріальної контори, Бучацького БТІ про визнання права власності на
житловий будинок, господарські будівлі та споруди та зустрічним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4та Бучацького
БТІ про визнання права на спадкове майно, зобов'язання БТІ зареєструвати право
власності та виселення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд
із позовом до Сороківської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Бучацької
нотаріальної контори, Бучацького БТІ про визнання права власності на житловий будинок,
господарські будівлі та споруди, що розташовані в АДРЕСА_1 Бучацького
району, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, яка була власницею
спірного будинковолодіння. За час життя ОСОБА_5, а саме у ІНФОРМАЦІЯ_2 році,
дала згоду на її вселення разом з сім'єю в даний будинок, де вона проживає по
теперішній час. Вважає, що проживши більше 10 років у спірному будинку, набула
права власності на нього. Тому просить суд позов задовольнити.

Із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та Бучацького
БТІ звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права на спадкове майно,
зобов'язання БТІ зареєструвати право власності та виселити відповідачів із
будинокОволодіння, мотивуючи тим, що з ІНФОРМАЦІЯ_3 року після смерті їхньої
матері, ОСОБА_8, вони та їх сестра ОСОБА_5 в рівних частках успадкували спірне
будинковолодіння. Однак, в будинку проживала тільки їхня сестра, ОСОБА_5. Вони
допомагали підтримувати будинок. З ІНФОРМАЦІЯ_4 року із ОСОБА_5    почала проживати

сім'я ОСОБА_1 на
умовах найму. Із ОСОБА_5 ОСОБА_1
вела роздільне господарство, користувалася виділеними її сім'ї кімнатами у
будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла їх сестра, ОСОБА_5 Вони як єдині спадкоємці своєї сестри
успадкували 1/3 частку у будинковолодінні, яка належала їй, так як 2/3 частини
вже були їхньою власністю.

Після смерті
ОСОБА_5 вони дозволили сім'ї ОСОБА_1
проживати в будинку, фактично уклавши з ними усний договір найму. Щороку
даний договір продовжували.

ВІНФОРМАЦІЯ_5
року, коли ОСОБА_7 приїхала проконтролювати стан та порядок користування ОСОБА_1 майном, то
побачила, що вона не виконує умови усного договору найму житла та не доглядає
могили матері та сестри.

У ІНФОРМАЦІЯ_6
року їм стало відомо, що ОСОБА_1
оформила право власності на їхнє будинковолодіння, позбавивши їх права на
спадщину, тому вони просять в зустрічному позові визнати за ними право на
спадкове майно в рівних частках, зобов'язавши Бучацьке БТІ зареєструвати за
ними право на спадкове майно кожному по 1/2 частині та виселити з
будинковолодіння ОСОБА_1
ОСОБА_4. з неповнолітніми дітьми.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 позов
підтримала, зустрічний заперечила та пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року вона разом
із своїм чоловіком ОСОБА_4
та дітьми на прохання ОСОБА_5 вселилася в її будинок для того, щоб
доглядати її, поскільки остання була інвалідом і не могла сама обслуговувати
себе в побуті. А за це вона залишала їм свій будинок. Прописалися вона до
будинку з сім'єю як члени сім'ї. До смерті ОСОБА_5 вона доглянула її, обробляла
присадибну земельну ділянку, провела поточні ремонти в будинку, замінила дах та
виконувала всі інші роботи потрібні по господарству. Після смерті ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_7 року, належним чином похоронила її. В шестимісячний строк після
смерті ОСОБА_5 ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_3. в господарство не навідувалися, ніяких
претензій до неї не мали, ОСОБА_3. не був присутній на похороні ОСОБА_5, а
ОСОБА_7 зразу ж після похорону поїхала. В наступний раз вона приїхала
вІНФОРМАЦІЯ_5 року,тобто майже через десять років, подивилася на господарство,
провідала могили матері та сестри та поїхала. Ніяких майнових претензій на
будинок не заявляла. ОСОБА_3. на протязі 10 років взагалі не появлявся.

За час
проживання в будинку з ІНФОРМАЦІЯ_8року по даний час ОСОБА_1 провела значні
будівельні роботи в господарстві: добудувала половину житлового будинку, стару
частину - обмурувала цеглою, поміняла вікна, двері, підлоги, підвела газ та
інші комунікації, впорядкувала подвір'я.

Вважає, що
відповідачі та позивачі по зустрічному позову спадщину після своєї сестри
ОСОБА_5 не прийняли, ні шляхом вступу в управління майном, ні шляхом подачі
заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Отже, їм в позові слід
відмовити.

Відповідачка ОСОБА_7 первинний позов заперечила,
зустрічний підтримала і пояснила, що спірний будинок, в 60-х роках збудувала її
мати, ОСОБА_8. В ІНФОРМАЦІЯ_9 році, одружившись, із будинку вибув ОСОБА_3. Вона
виїхала остаточно із будинку в Херсонську область в ІНФОРМАЦІЯ_10році. ОСОБА_8
проживала разом із дочкою, ОСОБА_5 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 року. В
будинку залишилася проживати сестра ОСОБА_5 Вона часто навідувала її, забирала
її до себе. Однак, остання не хотіла в неї жити. З ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5
прийняла на квартиру ОСОБА_1
із сім'єю, щоб

ті допомагали їй по господарству. Після смерті ОСОБА_5
вона уклала із ОСОБА_1 усний
договір найму, щоб та доглядала господарство. Однак, ОСОБА_1 без її дозволу
та дозволу спеціальних служб провела добудову до будинку та інші будівельні
роботи. В ІНФОРМАЦІЯ_12 році вона поставили вимогу ОСОБА_1 звільнити
будинковолодіння. Однак, остання не виселилася.

Просить її позов
задовольнити, визнати за нею право на Уг частину спадкового майна, а на іншу
частину - за братом, ОСОБА_3 та виселити ОСОБА_1
із членами сім'ї із будинку.

ОСОБА_3. в
судовому засіданні первинний позов заперечив, зустрічний підтримав і пояснив,
що після смерті ОСОБА_5 він не ставив питання про виселення ОСОБА_1 із будинку,
поскільки остання не мала де проживати. На даний час матеріальне становище в
неї покращилося, і вона спроможна компенсувати їм за частину спадкового майна або
звільнити їхній будинок і знайти інше житло.

Представник
Сороківської сільської ради ОСОБА_9. первинний позов підтримала, зустрічний -
заперечила та пояснила, що ОСОБА_1
з сім'єю вселилася до ОСОБА_5 на правах члена сім'ї. Так як ОСОБА_5 була
інвалідом, не могла обслуговувати себе, то ОСОБА_1 взяла на себе ці обов'язки. Доглянула ОСОБА_5до смерті,
похоронила її та залишилася проживати в тому будинку. За життя ОСОБА_5 не
склала ні заповіту, ні договору довічного утримання. ОСОБА_7 та ОСОБА_3.
проживають в іншій місцевості, фактично спадщини не прийняли, ніяких дій, які б
свідчили про вступ в управління майном, не вчинили. Сестру, ОСОБА_5., не
доглядали. До ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона була на обслуговувані територіального
центру одиноких непрацездатних громадян УПСП Бучацької райдержадміністрації, а
з серпня ІНФОРМАЦІЯ_2 року її доглядала ОСОБА_1

Заслухавши
сторони по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до
переконання, що первинний та зустрічний позови до задоволення не підлягають,
виходячи із слідуючого: ОСОБА_1
із сім'єю правомірно, по згоді власника ОСОБА_5 вселилася в
будинковолодіння, та зареєструвалася до даного будинковолодіння. Доглянула її
до смерті та похоронила. Після смерті ОСОБА_5 залишилася проживати в
будинковолодінні і проживає по даний час. До ІНФОРМАЦІЯ_12 року ніхто не
заявляв майнових претензій на будинковолодіння. Доводи ОСОБА_1 про те, що вона
добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років, з часу вселення - з серпня ІНФОРМАЦІЯ_2
року, підставні. Однак, право власності на це майно за набувальною давністю
вона не набула так як згідно п.8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правил
ст. 344 ЦК України
про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося
після набрання чинності цим кодексом та за три роки до нього. Отже,
десятирічний строк набувальної давності слід рахувати з ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

Доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про визнання за ними права на
спадкове майно та виселення ОСОБА_1
із будинковолодіння судом до уваги не можуть бути взяті, виходячи із
слідуючого: спірне будинковолодіння належало до типу колгоспного двору, що
підтверджується оглянутими в судовому засіданні по-господарськими книгами,
починаючи із 60-х років. В судовому засіданні доведено, що ОСОБА_3. вибув із
господарства в ІНФОРМАЦІЯ_9 році, а ОСОБА_7 - в ІНФОРМАЦІЯ_10році. Доводів, що
вони матеріально підтримували двір, суду не представили.

Згідно п.6
постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12. 1995року «Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної власності» положення ст.ст. 17, 18,
Закону України « Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на
правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону.

До правовідносин,
що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема,
спори, щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до
ІНФОРМАЦІЯ_14 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього
двору, а саме:

1.
Право власності на майно, яке належало колгоспному двору
і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які були
його членами до ІНФОРМАЦІЯ_14 року і не втратили право на частку у його майні.

2.
Розмір частки члена двору визначається із рівності часток
усіх його членів.

Поскільки ОСОБА_8 померла до
ІНФОРМАЦІЯ_14 року, то повноправним власником спірного будинку стала ОСОБА_5

Після смерті
ОСОБА_5 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ніхто із спадкоємців
спадщини не прийняв, ні шляхом вступу в управління або володіння спадковим
майном, ні шляхом подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття
спадщини заяви про її прийняття.

Згідно ч.2 ст.
553 ЦК УРСР (1963р.)
слідує, що той хто не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини
(ст. 549 ЦК УРСР), вважається
таким, що відмовився від спадщини.

Позивачі по
зустрічному позову вважають, що вони спадщину прийняли шляхом вступу в
управління майном. Однак, жодних доказів на підтвердження цього факту не
надали. Також їхні покази спростовуються поясненнями ОСОБА_1, представника
Сороківської сільської ради та свідків: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16.

Про факт
відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 та про те, що в будинку проживає ОСОБА_1 із сім'єю їм
було відомо, однак не звернулися за захистом свого права на протязі трьох
років. Отже, загальний строк позовної давності, передбачений ст. 71 ЦК УРСР, як ОСОБА_7
так і ОСОБА_3. пропустили. Отже, у визнанні права на спадкове майно їм слід
відмовити.

Доводи ОСОБА_7
та ОСОБА_3 про те, що із ОСОБА_1
вони уклали договір найму та щорічно його продовжували безпідставні, так як
згідно ст. 158 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення укладається між
власником будинку та наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у
виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління,
що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк
на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача.
Отже, ОСОБА_7 та ОСОБА_3. не представили суду доказів, що вони є власниками
будинковолодіння, а
ОСОБА_1 - наймачем.

Поскільки факт
проживання в будинку ОСОБА_1
не ущемляє інтересів позивачів по зустрічному позову, то у виселенні ОСОБА_1 із сім'єю слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212, 215,218 ЦПК України,
ст.ст. 71, ч.І ст. 80, 530, 549, ч.2 ст. 553 ЦК УРСР (1963 р.),
ст.ст. 344, п.8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

ВИРІШИВ:

В лозові ОСОБА_1 до
Сороківської сільської ради Бучацького району, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб
Бучацької нотаріальної контори, Бучацького БТІ про визнання права власності на
житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані в АДРЕСА_1, Тернопільської
області, відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

В
зустрічному позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4та Бучацького
БТІ про визнання права на спадкове майно - будинковолодіння, що розташоване в АДРЕСА_1, Тернопільської
області, зобов'язання БТІ зареєструвати право власності та виселення відмовити
за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заява про апеляційне оскарження подається апеляційному
суду Тернопільської області через Бучацький районний суд на протязі 10 днів з
дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на протязі 20 днів після подання
апеляційної заяви або без попереднього подання такої заяви в строк встановлений
законом.