Справа № 2-62/07
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді:               Католікяна М.О.,

при
секретарі:                        Омарбековій
І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про стягнення витрат за
придбаний товар, відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

09
березня 2006 року позивач звернувся до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги
позивач обґрунтував тим, що 07.03.2005 р. він придбав у магазині відповідача
дві коробки зефіру як подарунки на Восьме березня, але вранці наступного дня
з'ясувалося, що один з цих виробів непридатний для вживання через закінчення
строку. За декілька днів позивач зробив у книзі відгуків та пропозицій магазину
відповідний запис з вимогою про компенсацію йому його втрат, проте ці вимоги не
були задоволені. Вказані обставини явилися причиною звернення позивача до суду
з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5,99 грн, моральної шкоди
в сумі 500,00 грн (а.с. 3).

У
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги.

Представник
відповідача заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши
пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково з наступних
підстав.

У
судовому засіданні було встановлено, що 07.03.2005 р. позивач у магазині
«Продукти-57» відповідача придбав, у тому числі дві коробки зефіру «Насолода»
вартістю 5,99 грн кожна, про що свідчить копія касового чеку (а.с. 2).

Після
придбання зефіру позивач з'ясував, що один з виробів непридатний для вживання
через закінчення строку (04.01.2005 р.). Зазначена обставина підтвердилася під
час огляду у судовому засіданні коробки з придбаним зефіром (а.с. 42).

20
березня 2005 року позивач з'явився до магазину відповідача та склав у книзі
відгуків та пропозицій заяву № 26, якою він висунув відповідачеві вимогу про
повернення йому витрачених коштів та відшкодування моральної шкоди в сумі 85,00
грн (а.с. 36).

04
березня 2006 року позивач знов з'явився до магазину відповідача та склав у
книзі відгуків та пропозицій аналогічну заяву № 54 (а.с. 37).

Дотепер
позивачеві не повернуто вартість придбаного товару.

Вказані
вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом
України від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» у редакції,
яка діяла в період виникнення спірних правовідносин.

В
силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно
до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно
(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно
з ч. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець,
який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується
передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього
або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а
покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Ураховуючи
положення вказаних норм, суд доходить висновку про те, що 07.03.2005 р. між
сторонами було укладене договір роздрібної купівлі-продажу.

У
відповідності з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно
до ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість
якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно
з ч.ч. 1, 3 ст. 677 ЦК України законом або іншими нормативно-правовими актами
може бути встановлений строк, зі спливом якого товар вважається непридатним для
використання за призначенням (строк придатності). Продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, на який встановлено строк придатності, з таким
розрахунком, щоб він міг бути використаний за призначенням до спливу цього
строку.

У
відповідності з абз. 2 п. 2 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів»
для лікарських засобів, харчових продуктів, виробів побутової хімії,
парфюмерно-косметичних та інших товарів, споживчі властивості яких можуть з
часом погіршуватися і становити небезпеку для життя, здоров'я, майна і
навколишнього природного середовища, встановлюється термін придатності, який
зазначається на етикетках, упаковці або в інших документах, що додаються до них
при продажу, і який вважається гарантійним терміном.

Таким
чином, зважаючи на те, що придбаний позивачем товар є харчовим продуктом
(кондитерський вироб), на який встановлено строк придатності, відповідач мав
передати позивачеві його з таким розрахунком, щоб він міг бути використаний за
призначенням до спливу цього строку.

В
силу ч. 1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо
покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин,
які існували до цього моменту.

Відповідно
до ч. 5 ст. 680 ЦК України, якщо недоліки товару виявлені покупцем після спливу
гарантійного строку або строку придатності, продавець несе відповідальність,
якщо покупець доведе, що недоліки товару виникли до передання йому товару або з
причин, які існували до цього моменту.

Судом
було встановлено, що недолік придбаного товару (закінчення строку придатності)
виник до його передання позивачеві, отже відповідач, у розумінні приведених
норм, має нести відповідальність за цей недолік.

Згідно
з п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості
товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких
пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які
виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право
відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової
суми.

У
відповідності з абз. 3 п. 2 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів»
продаж товарів, на яких термін придатності не зазначений або зазначений з
порушенням вимог нормативних документів, а також товарів, термін придатності
яких минув, забороняється.

Ураховуючи
зміст приведеної норми, суд вважає вимогу позивача про повернення сплаченої за
придбаний товар грошової суми правомірною, оскільки виявлений ним недолік
(закінчення строку придатності) істотно порушив вимоги щодо якості товару через
неможливість усунення цього недоліку.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

-
припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо
це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

-
зміна умов зобов'язання;

-
сплата неустойки;

-
відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно
до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні
вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Факт
порушення відповідачем договірних обов'язків та його вина встановлені судом, а
тому суд доходить висновку про те, що позивачеві насправді було заподіяно й
моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через придбання
недоброякісного товару, неможливості його дарування на свято, яке наближалося,
небажання відповідача у добровільному порядку компенсувати матеріальні втрати
тощо.

Приймаючи
до уваги положення наведеної вище норми та співвідношуючи їх із встановленими
фактами, суд однак вважає, що сума компенсації за заподіяну моральну шкоду
підлягає стягненню на користь позивача частково, в сумі 100,00 грн.

Суд
критично ставиться до пояснень представників відповідача, за якими позивач
нібито не довів факт придбання неякісного товару, оскільки останній надав
судові копію касового чеку (з оглядом оригіналу) та коробку з придбаним товаром
(з відповідною позначкою про строк придатності), що у сукупності підтверджує
обставини, на які послався позивач у своїй заяві.

Суд
також вважає за безпідставні посилання представників відповідача на матеріали
перевірки магазину «Продукти-57», відповідно до якої товару із закінченим
строком придатності виявлено не було, оскільки така перевірка було проведено
виключно працівниками відповідача без залучення до неї незацікавлених
(неупереджених) осіб (а.с.а.с. 48 - 55).

Крім
того, результати цієї перевірки об'єктивно не можуть підтверджувати або
спростовувати факт знаходження у минулому в магазині товару із закінченим
строком придатності.

Суд
критично ставиться до тверджень представників відповідача про те, що позивач
підтвердив факт придбання товару дуже пізно, як і звернувся до суду, що
унеможливлює встановлення факту порушення та усунення його наслідків, з
наступних підстав.

Згідно
зі ст. 688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення
умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості,
комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором
або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в
розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до
характеру і призначення товару. У разі невиконання покупцем цього обов'язку
продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення
відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем
обов'язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу
спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця
витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про
порушення умов договору. Якщо продавець знав або міг знати про те, що переданий
покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він не має права
посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов
договору, та на наслідки невиконання покупцем цього обов'язку, встановлені частиною
першою цієї статті.

Таким
чином, оскільки відповідач міг (мав) знати про те, що переданий позивачеві
товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу (закінчений строк
придатності), він не має права посилатися на те, що не одержав від покупця
належного повідомлення про порушення умов договору, та на наслідки невиконання
покупцем цього обов'язку.

У
відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають
стягненню судовий збір в сумі 51,00 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Ураховуючи
викладене, керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 611, 655, 673, 677 - 679, 680, 688,
698 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 24 Закону України від 12.05.1991 р.

№
1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 79,
81, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про стягнення
витрат за придбаний товар, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» на користь ОСОБА_1
вартість зефіру «Насолода» в сумі 5,99 грн, компенсацію за заподіяну моральну
шкоди в сумі 100,00 грн, усього - 105,99 грн.

У
задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» на користь держави
судовий збір в сумі 51,00 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30,00 грн, разом - 81,00 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: