Справа
№2-157/ 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21
червня  2007

року

м.
Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого
- судді   Чебикіна В.П.,

при
секретарі -  Гасінбергер М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус

Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 та орган опіки та

піклування
Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання

недійсним
договору купівлі-продажу квартири та повернення квартири в натурі,

В
С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2,

ОСОБА_3,
треті особи - приватний нотаріус

Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 та орган опіки та

піклування   Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради про визнання

недійсним
договору купівлі-продажу квартири та повернення в натурі зазначеної

квартири.
В обґрунтування  позовних вимог ОСОБА_1
посилається на те, що

вона
з 22.12.1990 року по 25.10.2004 року перебувала відповідачем ОСОБА_2

у
зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя мають двох неповнолітніх дітей

(ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2). Під час перебування у шлюбі подружжям
було

придбано
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, інвентаризаційна вартість якої на час
придбання

складала
13.097 гривен та в якій сім'я ОСОБА_1 разом мешкала. У лютому 2004

року  ОСОБА_2, посилаючись на неможливість
подальшого сумісного проживання

та
пообіцявши придбати ОСОБА_1 з двома дітьми двокімнатну квартиру у м.

Дніпропетровську,
вмовив останню дати згоду на продаж квартири та за

результатами
обговорення з ОСОБА_2  продажу квартири
за 71.500 грн., яка

на
той час була еквівалентна 13.000 доларам США, при обов'язковій умові

проведення
розрахунку у присутності ОСОБА_1 та придбання відповідачем

ОСОБА_2
позивачці разом з дітьми обіцяної двокімнатної квартири у м.

Дніпропетровську,
ОСОБА_1 дала згоду на продаж квартири АДРЕСА_1 та оформлення

цієї
угоди. При оформленні купівлі-продажу квартири та при передачі грошей

позивачка
присутня не була; згодом останній стало відомо, що квартира була

продана
29 березня 2004 року, договір купівлі - продажу квартири був

посвідчений
приватним нотаріусом  Дніпропетровського
міського нотаріального

округу
ОСОБА_4, та квартира замість обумовлених 71.500 гривен була

продана
за 13.097 гривен, тобто менше її ринкової ціни та домовленостей між

колишнім
подружжям ОСОБА_1.

За судового розгляду позивачка також
посилалася на зловмисну

домовленість
між відповідачами по цій справі по приховуванню наявності прав

неповнолітніх
дітей на квартиру, на обізнаність про це нотаріуса ОСОБА_4

та
на те, що обіцяна відповідачем за цим позовом ОСОБА_2 їй разом із

двома
неповнолітніми дітьми двокімнатна квартира придбана не була, у зв'язку з

чим
вона з дітьми залишилася без житла.

У судовому  засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю  підтримала позовні

вимоги
та посилалася на обставини, викладені у позовній  заяві та доповненні до

неї.
У судовому засіданні позивачка також
просила зобов'язати КП “ДМБТІ”

скасувати
державну реєстрацію за ОСОБА_3 прав на нерухоме майно -

квартиру
АДРЕСА_1, зареєстрував права на дане майно за попереднім власником - ОСОБА_2 ;

представник
позивача в судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав вимоги

позову
ОСОБА_1 та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи
належним чином

повідомленими
про день та час судового засідання, повторне у судове засідання

не
з'явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Третя особа - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського

нотаріального
округу ОСОБА_4 проти позову заперечував, посилаючись в

обґрунтування
на дотримання ним  чинного законодавства
при посвідченні

29.03.2004
р. договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_2

та
ОСОБА_3, у зв'язку з чим вважав правомірним укладення між

відповідачами
по цій справі зазначеного вище договору.

Зі згоди позивача, його представника та
третьої особи суд ухвалює

рішення
при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, третьої особи,

дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1

підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК
України  правочин, що вчиняється батьками

(усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх,

неповнолітніх
чи непрацездатних  дітей. За ст. 228 ЦК
України правочин

вважається
таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на

порушення
конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення,

пошкодження
майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки

Крим,
територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин,  який

порушує
публічний порядок, є нікчемним.

За розгляду справи судом було
встановлено, що 10.07.2003 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період шлюбу, від якого
останні мають двох неповнолітніх

дітей
/ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /, було

придбано
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1; правовстановлюючий документ було оформлено на

ОСОБА_2
29.03.2004 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського

нотаріального
округу ОСОБА_4 було посвідчено укладений між ОСОБА_2

та
ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, відповідно до умов
якого

ОСОБА_2
продав ОСОБА_3 трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Згідно змісту п. 6

зазначеного
договору купівлі-продажу “Продавець” свідчить, що до цього часу

згадана
квартира нікому іншому не продана, не подарована, не передана як внесок

до
статутного фонду юридичних осіб, іншим способом не відчужена, не закладена,

в
спорі та під забороною відчуження (арештом) не перебуває, судового спору щодо

неї,  податкової застави, прихованих недоліків, а
також прав щодо них у третіх

осіб
(у тому числі за договорами оренди, найму чи шлюбним контрактом) як в

межах,
так і за межами України не має.

Проте, посвідчення приватним нотаріусом
ОСОБА_4 договору купівлі-

продажу
квартири мало місце при наявності прав неповнолітніх ОСОБА_5 та

ОСОБА_6
на предмет договору, окрім того, на порушення ч. 3  ст. 65

Сімейного
Кодексу України, відповідно до змісту якої для укладення одним із

подружжя
договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної

реєстрації,
а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя

має
бути подана письмово, а згода на укладення договору, який потребує

нотаріального
посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально

засвідчена,
мало місце при відсутності  нотаріально
посвідченої згоди позивачки

на
продаж квартири.

Відсутність нотаріально посвідченої
згоди іншого співвласника майна, що

знаходилося
у спільній сумісній власності на момент укладення договору, та

наявність
прав двох неповнолітніх дітей на зазначене майно у сукупності на

виконання
ч. 6 ст. 203 ЦК України та п. 43 Інструкції про порядок вчинення

нотаріальних
дій нотаріусами України №20/5, затвердженої наказом Міністерства

юстиції
України 03.03.2004 р., відповідно до змісту якого правочини щодо

розпорядження
майном, що є спільною сумісною власністю, які подаються для

нотаріального
посвідчення, підписуються всіма співвласниками цього майна або

уповноваженими
ними особами та згідно якому при посвідченні правочинів щодо

розпорядження
спільним майном, які підлягають нотаріальному посвідченню та

(або)
державній реєстрації, якщо правовстановлювальний документ оформлений на

одного
із співвласників, нотаріус вимагає письмову згоду інших співвласників,

справжність
підпису на заяві співвласників про їх згоду на укладання таких

правочинів
повинна бути засвідчена в нотаріальному порядку, виключало правові

підстави
для посвідчення нотаріусом ОСОБА_4 29.03.2004 р. зазначеного

вище
цивільно-правого договору.

Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний
правочин або правочин, визнаний

судом
недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 216 ЦК України  недійсний правочин не створює

юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі

недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у

натурі
все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі

неможливості
такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у

користуванні
майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість

того,
що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За розгляду справи приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського

нотаріального
округу ОСОБА_4 не було надано доказів, які б спростовували

доводи
позивача та свідчили про правомірність нотаріального посвідчення ним

29.03.2004
р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначеного вище цивільно-

правового
договору.

Крім того, як встановлено в судовому
засіданні, відповідач перед

укладанням
правочину вів позивачку в оману, обіцяв після продажу  квартири

придбати
для неї і двох неповнолітніх дітей двокімнатну квартиру, але своїх

обіцянок  виконувати не мав наміру. Після того, як
позивачка  прийшла до

висновку,
що відповідач її  вів в оману, звернулася
до суду з позовною заявою.

Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно

ввела
другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий

правочин
визнається судом недійсним.

Таким чином, суд вважає, що  договір купівлі-продажу квартири №45 у

будинку
№ 115 по проспекту імені газети “Правда” в місті Дніпропетровську  від

29.03.2004
року ,укладений між відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та

посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_4 слід визнати недійсним ще й за

підставами
того, що позивачка ОСОБА_1 була введена відповідачем ОСОБА_2

в
оману відносно того, що нібито вона і її діти від цього не постраждають, так

як  внаслідок продажу квартири отримають свою
долю у вигляді двокімнатної

квартири.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що доводи позивачки ОСОБА_1 в

судовому
засіданні знайшли  своє підтвердження,
грунтуються на законних

підставах,
тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,7, 14, 57,58, 197,
208, 212,214,215, 224, 225, 226

ЦПК  України, ст.ст. 203, 216, 228, 230, 236 ЦК
України, ст.65 СК України,

суд   -

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 та посвідчений

29.03.2004
р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального

округу
ОСОБА_4

Повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в

натурі
квартиру АДРЕСА_1 у м.

Дніпропетровську.

Зобов'язати Комунальне підприємство
“Дніпропетровське міжміське бюро

технічної
інвентаризації” скасувати державну реєстрацію прав ОСОБА_3 на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську.

Зобов'язати Комунальне підприємство
“Дніпропетровське міжміське бюро

технічної
інвентаризації” зареєструвати права  на
нерухоме майно -  квартиру

АДРЕСА_1
у м. Дніпропетровську

за
ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судового  збору у розмірі 25 грн. 50
коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму судового  збору у розмірі 25 грн. 50
коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний

строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням

після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за

письмовою
згодою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його

копії.

Суддя:
В.П.Чебикін