№2-2578/2007
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 квітня 2007
року     Луцький  міськрайонний   суд
Волинської  області

в складі
:                        головуючої -
судді Крупінської С.С.,

при секретарі - Давидович А. А.,

з участю :   позивача -ОСОБА_1,

відповідача -
ОСОБА_2,

представника
відповідача - ОСОБА_3.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Луцької міської ради
про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів
про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належний
спадкодавцю на праві приватної власності житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Позивач та відповідач ОСОБА_2 є
спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4, згідно заповіту мають право на
спадкове майно в рівних частинах. Відповідач ОСОБА_2 фактично прийняла
спадщину, проживала у своїй частині будинку. Для забезпечення нормальних умов
проживання вона самовільно перебудувала свою частину будинку і звела
самостійний будинок. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.11.2005 року
за ОСОБА_2 визнано право приватної власності на самовільно збудований житловий
будинок АДРЕСА_1.

ПозивачОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, проживає у спадковому будинку.
Однак отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно не може,
оскільки при написанні заповіту була допущена помилка : замість номеру будинку
ІНФОРМАЦІЯ_2 вказано номер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Враховуючи викладене просить визнати за нею право власності на спадкове
майно , а саме на житловий будинокАДРЕСА_1.

В попередньому судовому засіданні позивачОСОБА_1
підтримала позовні вимоги з вище зазначених підстав, просила їх задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3. позов визнала, не заперечувала проти його
задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав на праві спільної сумісної власності
подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від
29.04.1966року (а.с.7-9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5
, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 ( а.с.6). Після його
смерті відкрилась спадщина на належну спадкодавцю на праві спільної сумісної
власності частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в
АДРЕСА_1. ОСОБА_4 фактично вступила у володіння спадковим майном, продовжувала
проживати у вищезазначеному житловому будинку , тому відповідно до ст.549ЦК
Української РСР ( в редакції 1963 року) її слід вважати такою, що прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (а.с.5).
Після її смерті в порядку ст.525 ЦК
Української РСР (в редакції 1963 року) відкрилась спадщина на належне
ОСОБА_4 на праві власності майно, зокрема на житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що згідно заповіту від 01.02.1995 року (а.с.11) ОСОБА_4
на випадок своєї смерті заповіла належний їй жилий будинок з надвірними
будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

З пояснень відповідача ОСОБА_2, матеріалів цивільної справи №2-5672/05
вбачається, що ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, проживала у спадковому
будинку і для забезпечення нормальних умов проживання вона самовільно
перебудувала свою частину будинку і звела самостійний будинок. Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 28.11.2005 року (а.с.22) за ОСОБА_2 визнано
право приватної власності на самовільно збудований житловий будинок АДРЕСА_1.

З пояснень позивачаОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 , копії будинкової книги
(а.с.12-13) вбачається, що позивачОСОБА_1 вступила у фактичне володіння спадковим
майном до шести місяців шляхом проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 ,
догляду за спадковим будинком. Таким чином позивачОСОБА_1 відповідно до ст.549
ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) вважається такою, що прийняла
спадщину після смерті спадкодавця.

Враховуючи викладене , суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити
та визнати за позивачемОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті
ОСОБА_4 - на житловий будинок АДРЕСА_1

Керуючись ст. ст. 10,11,60,212,215 ЦПК України, на підставі ст.ст.328 ЦК
України, ст. 525,534,549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), суд ,-

вирішив   :

Позов
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4, право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок
АДРЕСА_1 .

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.