У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

25 жовтня 2007 року                                                                                         м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в складі:

Левченка
Є.Ф.,  Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби в Орджонікідзєвському районі                     м. Харкова, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угоди дійсною, визнання права власності
на квартиру, звільнення квартири з-під арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 6 грудня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2007
року,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

У вересні 2003 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Державної
виконавчої служби в Орджонікідзєвському районі м. Харкова, ОСОБА_2,               ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання угоди дійсною, визнання права власності на квартиру, звільнення
квартири з-під арешту, посилаючись на те, що                 28 травня 2001 року він уклав
з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу, відповідно до якого останній зобов'язався
продати йому квартиру АДРЕСА_1 за 27 500 грн. Оскільки позивач повністю провів
розрахунок з                 ОСОБА_2 та
поселився у вказаній квартирі, але оформити договір купівлі-продажу у
нотаріальній конторі сторони не змогли, так як державним виконавцем на спірну
квартиру накладений арешт, просив суд позов задовольнити.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2006
року, залишеним без змін апеляційного суду Харківської області від 27 березня
2007 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 просять скасувати рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2007 року, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування  судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права і доводи скарги їх висновків не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                          Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.