У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 травня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України у складі:

Романюка
Я.М.    Левченка Є.Ф.,      Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1 до Одеської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників
і підприємців торгівлі, громадського харчування та послуг про визнання права
власності на земельну ділянку, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Одеської
обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників і підприємців
торгівлі, громадського харчування та послуг, Одеського міського управління
Одеського регіонального філіалу державного підприємства “Центр державного
земельного кадастру при Державному комітеті України із земельних ресурсів” про
визнання державного акта на право приватної власності на землю та договору
дарування недійсними, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування дійсним, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Одеської обласної
організації Всеукраїнської профспілки працівників і підприємців торгівлі,
громадського харчування та послуг, Одеського міського управління Одеського
регіонального філіалу державного підприємства “Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті України із земельних ресурсів” про визнання
права власності на земельну ділянку та про зобов'язання видати правоустановчі
документи на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2007 року,

в с т а
н о в и л а :

в квітні 2005 року ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до Одеської обласної організації Всеукраїнської
профспілки працівників і підприємців торгівлі, громадського харчування та
послуг про визнання права власності на земельну ділянку.

В
грудні 2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
Одеської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників і
підприємців торгівлі, громадського харчування та послуг, Одеського міського
управління Одеського регіонального філіалу державного підприємства “Центр
державного земельного кадастру при Державному комітеті України із земельних
ресурсів” про визнання державного акта на право приватної власності на землю та
договору дарування недійсними.

В
лютому 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання
договору дарування дійсним.

В
березні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
Одеської обласної організації Всеукраїнської профспілки працівників і
підприємців торгівлі, громадського харчування та послуг, Одеського міського
управління Одеського регіонального філіалу державного підприємства “Центр
державного земельного кадастру при Державному комітеті України із земельних
ресурсів” про визнання права власності на земельну ділянку та про зобов'язання
видати правоустановчі документи на земельну ділянку

Рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 20 квітня 2006 року ОСОБА_1  та ОСОБА_3 у позовах відмовлено, позови
ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2007 року це рішення частково
скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначені судові рішення,
посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Згідно
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального  чи
процесуального  права і не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено,
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено  з додержанням судом норм матеріального та
процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Касаційна
скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані рішення залишенню без змін.

Керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
Я.М. Романюк

Є.Ф.
Левченко

М.П. Пшонка