Справа №
25 червня 2007 року                   Індустріальний районний суд
судді Мороз В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за
позовом                    ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної
звернувся до суду з позовом до відповідача Усик Владислава
Степановича про відшкодування шкоди, завданої внаслідок
14.01.2005 року на вул.Б.Хмельницького в м.
Дніпропетровську з вини водія ОСОБА_2.
стягнути з відповідача на його користь матеріальні
збитки в сумі 2666 грн. 69 коп., моральну шкоду в сумі
автотоварознавчого дослідження в усім 400 грн., судові
витрати в сумі 59 грн.
В судовому засіданні представник позивача, який діє на
ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги свого довірителя,
просив суд їх
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки
суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним
чином. Суд зі згоди представника позивача розглядає
справу за ст.ст.169, 224
ЦПК України, за відсутності відповідача.
Суд,
вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.
Судом встановлено, що 14.01.2005 року, о 14-00 годині, в
м. Дніпропетровську на
вул. Богдана Хмельницького, трапилося зіткнення
керуванням ОСОБА_1, яким управляв останній на підставі
довіреності наданої останньому ОСОБА_4, посвідченої
приватним нотаріусом
ДМНО ОСОБА_5 04.11.2003 року, реєстровий НОМЕР_3
Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача
свідчить постанова Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від
17.11.2005 року, згідно якої його визнано винним у
скоєнні ДТП та піддано
адміністративному стягненню.
У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України (підстави
звільнення від доказування)
-   постанова суду
по справі про адміністративне правопорушення, яка вступила в
законну силу, обов'язкова для суду, який розглядає
справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої винесена постанова
суду, з питань, чи мали
місце ці дії і чи скоєні вони даною особою.
Протиправні дії відповідача ОСОБА_2
перебувають у прямому
причинному зв'язку із наслідками, що наступили внаслідок
ДТП, а саме у завдані
ОСОБА_1  матеріальних збитків та
відповідності до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам
фізичної, або юридичної особи, а також шкода, завдана
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної
діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або
утриманням транспортних
засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи,
здійснює, та інших осіб. Ч.2 цієї статті передбачає, що
шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренда і т.і.)
володіє транспортним засобом, механізмом, іншим
об'єктом, використовування,
зберігання або утримання якого створює підвищену
Згідно висновку спеціаліста від 29.01.2005р. № 28/05,
складеного  судовим
експертом автотоварознавцем ОСОБА_6, матеріальний
держномер НОМЕР_2 складає
того, позивач поніс витрати по оплаті послуг судового експерта в
підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_2 повинен
відшкодувати завдані позивачу ОСОБА_1 матеріальні збитки
обсязі, а саме матеріальні збитки в сумі 2666 грн. 69
судового експерта в сумі 400 грн., а всього 3066 грн. 69
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині повністю.
Крім того, своїми діями відповідач ОСОБА_2 заподіяв
моральну шкоду, яка полягає в тому, що він переживав за
автомобіля, переживав та нервувала у зв'язку з тим, що
відповідач відмовився
від відшкодування збитків. Крім того, все це призвело до
порушення нормального
життєвого укладу позивача, необхідністю звернення до
суду за захистом своїх
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на
моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
України визначає, що моральна шкода, заподіяна фізичній особі
діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що
заподіяла її, за наявністю
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 31 березня 1995р. №
4 «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової)
шкоди», із змінами внесеними постановою ПВСУ № 5 від
25.05.2001р. - спори про
відшкодування заподіяної фізичній особі моральної
розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування
передбачено нормами Конституції України або випливає з
В даному випадку були порушені права позивача ОСОБА_1,
закріплені ст.41 Конституції України - кожен має право
володіти, користуватися
і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може
незаконно бути позбавлений
В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає
ОСОБА_1 підлягаючим задоволенню частково в сумі 500
така сума буде відповідати перенесеним моральним
стражданням позивача.
до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на
користь позивача судові витрати, понесені ним по оплаті
судового збору в сумі
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в
розмірі 30 грн. на користь держави.
підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 1166, 1167, 1187 ЦК
України; ст.ст.10, 11, 27, 31, 57, 61, 88, 169, 215,
223, 224 ЦПК України;
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27.03.1992р. «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди»;
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995р. № 4 «Про
судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», із
змінами внесеними постановою ПВСУ № 5 від 25.05.2001р.,
суд, -
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) у відшкодування моральної
- 2666 грн. 69 коп., у відшкодування  моральної шкоди в сумі 500 грн., витрати
по оплаті послуг судового експерта в сумі 400 грн.,
судові витрати в сумі 59
грн. 50 коп., а всього 3626 грн. 19 коп.
з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1) на користь держави витрати на інформаційно-технічне
забезпечення процесу в розмірі 30 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду

Дніпропетровської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний

строк з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне
оскарження і поданням

після цього протягом 20 днів  апеляційної скарги, з подачею її копії до

апеляційної інстанції або у порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за

письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його

копії.

Суддя

В.П. Мороз