Справа
№2- 145/2007 p.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 березня 2007 року

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

Головуючого судді -
Плахотника Г.М.

При секретарі -
Заніній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /у власних інтересах та в
інтересах малолітньої дитини/ до ОСОБА_2 про його виселення без надання іншого
житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на Vt. частину
квартири

ВСТАНОВИВ:

У травні 2005
року до суду звернулася ОСОБА_1, оскільки згідно свідоцтва про укладення
шлюбу від ІНФОРМАЦІЯ_1
позивачка змінила прізвище/ у власних інтересах та в інтересах дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 із позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, вселення її та
дочки до квартири, про зобов'язання відповідача надати ключі від вхідних дверей
та не чинити перешкоди у користуванні квартирою, а також виселити відповідача
із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому
шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_3 до
ІНФОРМАЦІЯ_4. У шлюбі мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 2002
р. продала належну їй однокімнатну квартиру АДРЕСА_1  і за виручені
кошти придбала квартиру АДРЕСА_2.

З січня 2005
року проживає з дочкою у матері внаслідок негативних неприязних стосунків,
які виникли з відповідачем.

Пізніше відповідач поміняв замки у вхідних дверях
квартири і не допускає до квартири.

Просила постановити рішення про усунення перешкод які чинить
їй та дочці відповідач у користуванні спірною квартирою, вселити її та дочку до
квартири, зобов'язати відповідача надати ключі від вхідних дверей та не чинити
перешкоди у користуванні квартирою, а також виселити відповідача із спірної
квартири без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням суду від 20
грудня 2005 року її
позов був частково задоволений в частині вселення в спірну квартиру та надання
ключів від неї, тому в кінцевому рахунку просила суд виселити ОСОБА_2 із
спірної квартири без надання іншого житлового приміщення.

У липні 2005
року до суду звернувся відповідач ОСОБА_2 із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Не погодився з
позовом в частині його виселення із спірного житла. Посилаючись, що спірна
квартира була придбана під час шлюбу з ОСОБА_1 і до продажу нею однокімнатної
квартири, що кошти для придбання спірної квартири надавав його батько ОСОБА_4,
просив визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 позов
підтримала, просила задовольнити та не погодилась із зустрічним позовом просила
відмовити в задоволенні цього позову. Посилалася на обставини, які зазначені у
її позовній заяві. Не заперечувала, що спірна квартира була придбана до продажу
її однокімнатної квартири. Пояснила, що гроші для купівлі-продажу спірної
квартири в розмірі 2500 доларів
США брала у борг у ОСОБА_4 і якому пізніше повернула 2400 доларів США в
день продажу однокімнатної квартири. Доказів про повернення коштів, як
пояснила, не має.

Представник позивача - відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_5 позов підтримав, просив задовольнити. Не погодився із
зустрічним позовом, просив відмовити у задоволенні цього позову посилаючись на
обставини та підстави, які вказувала ОСОБА_1 Вважав, що докази про належність
спірної квартири тільки ОСОБА_1 - наявні, між днями купівлі-продажу спірної та
однокімнатної квартири незначний проміжок часу.

Відповідач -
позивач ОСОБА_2 із позовом ОСОБА_1 не погодився. Підтримав зустрічний позов,
просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави викладені у
зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи КГЖЕП „Молодіжне" ОСОБА_6
при вирішенні даного питання покладалась на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_7 з позовом ОСОБА_1 не погодився, зустрічний позов
підтримав. Пояснив, що надавав сім"ї свого сина гроші в сумі 2500 доларів США для
купівлі спірної квартири, ці гроші повернуті не були. На право власності на
спірну квартиру не претендує і питання про стягнення боргу не ставить.

Третя особа -
приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_8 в
судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи
повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи КП „Кременчуцьке МБТІ" в
судове засідання не прибув ,
просив справу розглядати без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників,
третіх осіб, свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Статтею 22
Кодексу про шлюб та сім"ю України /1969 р. в редакції станом на 25
січня 2002 p./ передбачено, що
майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен
з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно ст. 9
ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або
обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і
порядку, передбачених законом.

Статтею 157
цього Кодексу передбачено ,
що членів сім"ї власника жилого будинку /квартири/ може бути виселено
у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку
без надання іншого жилого приміщення.

2

Згідно ст.
156 ЖК України власник жилого будинку /квартири/ та члени його сім"ї мають
рівні права та обов'язки щодо житла, якщо не було іншої угоди при їх вселенні
про порядок користування цим приміщенням.

Судом достовірно встановлено, що позивач - відповідач
ОСОБА_1 та відповідач - позивач
ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_3 до ІНФОРМАЦІЯ_4, в якому мають
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_9,
який діяв в інтересах ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_1, посвідченого
третьою особою - приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, 25 січня 2002 року зареєстрованого в реєстрі №121 , ОСОБА_1
придбала кв. АДРЕСА_2 вартість придбаної квартири становила 2546 грн. У КП
„Кременчуцьке МБТГ реєстраційний напис по реєстрації нерухомого майна на
підставі вказаного договору було вчинено 12
лютого 2002 року за № 477 /т. 1 а.с. 10,54,68-74/.

Згадана спірна квартира була придбана ОСОБА_1 у шлюбі з
ОСОБА_2 за ціною 2500 доларів
США. Ці кошти для покупки квартири були надані ОСОБА_4 - батьком ОСОБА_2
цільовим призначенням. В судовому засіданні він пояснив, що гроші позичив у ОСОБА_13, надав сім"ї
сина не в борг, а в якості допомоги в придбанні квартири. Гроші йому ніхто не
повертав і він цього не вимагав і не вимагає, а тільки вважає, що синові
повинна належати половина спірної квартири.

Факт надання 2500
доларів США ОСОБА_4 в борг ОСОБА_13 останній підтвердив в судовому
засіданні.

Суд вважає, що діючими законами не забороняється
добровільна передача коштів батьками своїм дітям, які перебувають у шлюбі без
відповідного письмового оформлення і вважає ці кошти спільною власністю
подружжя.

Позивач ОСОБА_1 не заперечує, що 2500 доларів США , які передав їй
ОСОБА_4 були використані для покупки спірної квартири і не надала суду
переконливих доказів повернення цих коштів позикодавцю.

Суд приходить до висновку, що спірна квартира придбана
подружжям у шлюбі і кожен з подружжя має рівні права і несе рівні обов'язки
щодо спільного придбаного майна у шлюбі, у тому числі щодо спірної квартири,
яка належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому кожному із
них належить по 1/2. частині цієї квартири. Між подружжям інші угоди щодо
володіння , розпорядження
та користування спірною квартирою -
не укладалися , що
сторони по справі не заперечували.

Суд вважає, що визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2
частину спірної квартири не зачіпає інтересів її продавців, які в даний час
проживають за кордоном і їх місце проживання невідоме. Законом не передбачене
обов'язкове оформлення власності при покупці квартири на кожного із подружжя,
їх право спільної власності декларується ЦК України.

Доводи і посилання ОСОБА_1, ОСОБА_5 про повернення
коштів ОСОБА_4  у сумі 2500 доларів США
спростовується поясненнями ОСОБА_2,
ОСОБА_4, які заперечували факт повернення цих коштів, відсутністю будь-яких
письмових доказів про повернення цих коштів / розписки не відбиралися, будь-які договори у письмовій
формі без посвідчення у нотаріальному порядку або з посвідчення у такому
порядку не укладалися/.

Продаж належної позивачеві-відповідачу ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 було здійснено 15 лютого 2002 року,

3

тобто після придбання спірної квартири - 25 січня 2002 року та її
реєстрації в КП „Кременчуцьке МБТГ -
12 лютого 2002 року, що
підтвердили сторони по справі та підтверджується договором купівлі-продажу
посвідченого третьою особою ОСОБА_8 /т.1 а.с. 9, 75-78/.

Суд не вбачає підстав для виселення ОСОБА_2 із спірного
житлового приміщення без надання іншого житла, враховуючи, що
позивач-відповідач ОСОБА_1 не надала належних і допустимих доказів щодо надання
підстав для виселення із спірного житла.

Отже, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а зустрічний
позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі. Необхідно, вважає суд,
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Необхідно відмовити ОСОБА_1 / у її власних
інтересах та інтересах малолітньої дитини/ у задоволенні позову про виселення
ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_2 без
надання іншого житлового приміщення.

Щодо понесених сторонами витрат по оплаті судових зборів
при поданні позовних заяв, суд вважає, що необхідності у стягнення і оплачених
судових зборів зі сторони на користь сторони, якої вимоги задоволені, не має,
оскільки сторони просили обмежитися сплатою зі сторони позивачів без повернення
та стягнення з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 11,
12, 13, 16, 48, 50 Закону України „Про власність", ст. 22 КпШС України,
ст.ст. 9, 156, 157 ЖК
України, ст.ст. 14,
57-59, 208, 209, 212-215, 218, 223, 367 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 /у власних інтересах та в інтересах
малолітньої дитини/ до ОСОБА_2 про його виселення без надання іншого житлового
приміщення з квартири АДРЕСА_2 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_2.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через Автозаводський райсуд м. Кременчука.

В разі неподання заяви про апеляційне оскарження, рішення
набирає чинності після закінчення десятиденного терміну з дня проголошення
рішення, а в разі неподання апеляційної скарги - після закінчення двадцятиденного терміну.

Суддя