Справа №2-61/2007
РІШЕННЯ

Іменем  України

12 лютого 2007   року                                                                                       м. Житомир

Корольовський
районний суд м. Житомира в складі:
судді   КотікТ.С. секретаря   Рудницької С.М. адвоката   ОСОБА_4 розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2та ОСОБА_3про виселення,
відшкодування матеріальної і моральної шкоди та за зустрічним позовом

ОСОБА_2до ОСОБА_1та виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права на
проживання та визнання недійсним

свідоцтва про право власності,

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначила, що вона на підставі ордеру отримала кімнату площею 12,46 кв.м в сімейному гуртожитку по
АДРЕСА_1. В послідуючому, їй додатково надано
кімнату НОМЕР_2 за вказаною адресою, які вона
приватизувала та отримала свідоцтво про право власності на вказані кімнати,
яким присвоєно №1.

У зв'язку з тим, що відповідачі самоправно зайняли
кімнату НОМЕР_2 вона
просить їх виселити та відшкодувати їй збитки,
які заподіяли відповідачі в сумі 730 гривень 17 коп. Сума збитків складається із вартості
шиферу, який вона придбала для того щоб полагодити дах та із
вартості робіт по ремонту даху.

Також позивачка зазначає, що неправомірними діями відповідачів їй спричинена
моральна шкода на суму 10 000 гривень, яку позивачка обґрунтовує тим, що відповідачі проявили до неї неповагу, принизили її честь та гідність,
нанесли тілесні ушкодження. Вона вимушена була звертатися в різні інстанції за захистом
своїх прав.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про визнання за ним права на проживання в кімнаті жилою площею 24,65 кв.м. та визнання недійсним
свідоцтва про право власності на АДРЕСА_1 яке видане на ім'я ОСОБА_1 В обгрунтування вимог, позивач
зазначив, що вселився в кімнату площею 24,65 кв.м на підставі ордеру, зареєструвався у вказаному
приміщенні, провів ремонтні роботи та сплачує комунальні послуги, а тому
просить визнати за ним право на проживання у вказаній кімнаті.

Видане ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на
АДРЕСА_1 по АДРЕСА_1 позивач вважає недійсним, оскільки зазначає, що відповідачка не отримувала ордер на житло, яке приватизувала, а проживала
в кімнаті площею 20,44 кв.м.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала
позовні вимоги в повному об'ємі, зустрічний позов не визнала та вважає його безпідставним.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а
також представник ОСОБА_2 вимоги позову ОСОБА_1 не визнали та
вважають їх безпідставними. Вимоги зустрічного позову
підтримали в повному об'ємі та просять його задовольнити.

Представник фірми «Житомирінвест» ВАТ
та представник ДП «Житловик» фірми

«Житомирінвест» ВАТ вимоги позову ОСОБА_1 підтримали та вважають, що вона
на

законних підставах отримала АДРЕСА_1 та приватизувала її. Відповідач ОСОБА_2

відношення до квартири, яку займає ОСОБА_1 не має, оскільки ордер йому
виданий на

АДРЕСА_2

Представник виконавчого комітету Житомирської міської ради вимоги
зустрічного позову не визнав та пояснив, що
приватизація квартири проведена на законних підставах та визнавати її
недійсною не має потреби.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

2

26.03.2002 року, ОСОБА_1 був наданий ордер НОМЕР_7 на жиле приміщення жилою площею 12,46 кв.м, яке складається з 1 кімнати в квартирі сімейного гуртожитку за адресою АДРЕСА_1

У зв'язку з тим, що вказане жиле
приміщення використовувалося мешканцями сімейного гуртожитку в якості кладової,
позивачка фактично вселилася в кімнату площею 20,44 кв.м в якій зареєстрований громадянин
ОСОБА_5, однак тривалий час в кімнаті не проживає. Вказані обставини підтверджені показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також
не заперечуються і самою позивачкою.

В послідуючому, на підставі заяви ОСОБА_1, їй
додатково, для покращення житлових ^мов, було виділено кімнату НОМЕР_2 площею 24,29
кв.м на підставі рішення фірми «Житомирінвест»
ВАТ та з 01.01.2006 року з урахуванням наданої кімнати їй проводяться
нарахування за комунальні послуги, що стверджується змістом довідкою НОМЕР_1

Надання додаткової жилої площі в житловому фонді,
який знаходиться в ДП «Житловик» урегульований п.6.7 Статуту підприємства /а.с.55/, а тому
посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що
позивачці надали кімнату без ордеру є безпідставними, оскільки повторне
заселення проводиться за рішенням Правління фірми.

Зі змісту копії поетажного плану та оригіналу,
який оглянутий в судовому засіданні, кімната на яку
виданий позивачці ордер має розмір 12,5 кв.м та зазначена під номером 1-2, кімната, яка надана позивачці, як додаткова площа має
розмір 24,6 кв.м та зазначена під номер 1-1. Вказані кімнати
розташовані по ліву сторону від входу в приміщення гуртожитку та є
суміжними.

Після приватизації кімнат в
сімейному гуртожитку, нумерація квартир змінилася та кімнати, які виділені позивачці вважаютьсяАДРЕСА_1, що стверджується змістом наказу №НОМЕР_3. На вказану квартиру виготовлений технічний паспорт та
видане

свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_1

На підставі заяв ОСОБА_3, з якою ОСОБА_2 перебуває у фактичних шлюбних відносинах, останньому видано ордер НОМЕР_5 на жиле приміщення площею 24,65 кв.м яке складається з однієї кімнати в сімейному
гуртожитку по АДРЕСА_2. За
вказаною адресою, відповідач ОСОБА_2 зареєструвався 10.02.2006 року, про що
свідчить відмітка в паспорті.

На підставі вказаного ордеру,
ОСОБА_2 зайняв жиле приміщення НОМЕР_2 (за старою нумерацією) та №1 (за новою
нумерацією), яке виділене ОСОБА_1 як додаткова жила площа.

Доказів того, що кімната, яку зайняв ОСОБА_2, мала
чи має шостий номер, не надано та не встановлено судом при дослідженні доказів по
справі та матеріалів Інвентаризаційної справи.

Як пояснили відповідачі, кімнату
вони зайняли, оскільки вона була вільна та іншої жилої площі такого
розміру, що вказаний в ордері більше не було.

Зі змісту свідоцтва про право
власності на житло №НОМЕР_6 АДРЕСА_2, належить на
праві приватної власності ОСОБА_8.

Факт неправомірного вселення ОСОБА_2 в кімнату, яка
виділена ОСОБА_1 стверджується змістом акту від 08.06.2006 року /а.с.21/,
листом-попередженням від 04.07.2006 року про виселення /а.с.26/ та
листом від 13.06.2006 року /а.с.78/

З оглянутої в судовому засіданні
інвентаризаційної справи № 17406 на АДРЕСА_1 вбачається, що вказаний будинок є одноповерховим та копія поетажного плану, що надана сторонами є ідентична оригіналу, який
складений станом на 01.06.1999 року та зберігається в інвентаризаційній справі.

З матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що сім квартир, які
надані громадянам для проживання, передані
їм у власність, окрім АДРЕСА_3 - площею 20,44 кв.м в якій зареєстрований ОСОБА_5та в
якій тимчасово проживала ОСОБА_1

У зв'язку з викладеним, позовні
вимоги про виселення відповідачів з АДРЕСА_1 є
обгрунтованими.

Підлягають до часткового задоволення
позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди на суму 322 гривні, які потратила позивачка на
придбання шиферу для ремонту даху над кімнатою НОМЕР_2. В іншій частині, вимоги про відшкодування матеріальної
шкоди суд

3

залишає без задоволення, оскільки позивачкою не доведено, що їй спричинена
шкода на /решту суми.

Матеріальну шкоду суд стягує з відповідача ОСОБА_2,
оскільки саме його діями та з його вини позивачці
заподіяна матеріальна шкода.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд
задовольняє частково на суму 700 гривень. Моральну шкоду
з відповідачів суд стягує в частковому відношенні з урахуванням неправомірних
дій кожного з відповідачів та враховує вину кожного з відповідачів в моральних
стражданнях, які зазнала позивачка.

З відповідача ОСОБА_2 суд стягує 500 гривень на
відшкодування моральної шкоди та з відповідачки
ОСОБА_3 200 гривень.

При визначенні розміру відшкодування шкоди, суд виходить
з тривалості порушеного права
позивачки та враховує те, що у зв'язку з неправомірними діями відповідачів вона
вимушена була докладати додаткові
зусилля для відновлення своїх прав.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним
права на проживання в кімнаті жилою площею 24,65 кв.м., суд залишає без задоволення оскільки видача
ордера на АДРЕСА_2 не надає йому права на
проживання в АДРЕСА_1.

Твердження відповідача з приводу того, що квартира тривалий час ніким не
використовувалася та він зробив в ній ремонт, не можуть бути підставою для
визнання за ним права на проживання.

Так само, суд не приймає до уваги і те, що ОСОБА_2 сплачує комунальні
послуги, оскільки всі розрахункові квитанції по яких він сплачує кошти,
виписані на АДРЕСА_2.

Не підлягають до задоволення і позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на жиле
приміщення, яке видане ОСОБА_1, на АДРЕСА_1в
м. Житомирі, оскільки вказане свідоцтво видане ОСОБА_1 на законних підставах та відповідно до ст. 65-1
ЖК України.

Керуючись ст. ст. 61,65-1, 116,150, 155 ЖК України, ст.23,1166,1167, 1192
ЦК України, Законом України „Про приватизацію державного житлового
фонду" ст.ст. 10,60,208,212 ЦПК
України, суд -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2та ОСОБА_3з АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1322
гривні на відшкодування матеріальної шкоди, 500
гривень на відшкодування моральної
шкоди та 49 гривень судових витрат.
Всього стягнути 871
гривну.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1200 гривень на відшкодування
моральної шкоди та 49
гривень судових витрат. Всього стягнути 249 гривень.

В решті, позовні вимоги залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2до ОСОБА_1та виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права на проживання та
визнання недійсним свідоцтва про право
власності залишити без задоволення за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне  оскарження, якщо
заяву про апеляційне оскарження не подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через
Корольовський районний суд м.
Житомира шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та в послідуючому подачі
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.