Справа № 22-ц-1514/ 2007                                                                Головуючий
1 інст. - Шрамко Л.Л.
позбавлення батьківських прав                                      Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
березня 2007 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області у складі:

головуючого
- судді:             Борової С.А.,

суддів:                                    Даниленка
В.М.,

ПшенічноїЛ.В.

при
секретарі                         Гребенщиковій
Ю.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення
Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - відділ опіки і піклування
Дзержинського райвиконкому м. Харкова про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1. про
позбавлення його батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини -
ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, посилаючись на те, що з 2003 року батько
дитиною не цікавиться, не спілкується, вихованням дитини не займається,
матеріально її не забезпечує, жодного разу не приїздив до сина, не цікавиться
його навчанням та станом здоров'я, ухиляється від його утримання.

В судовому
засідання позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що після розлучення у 1998 році він
певний час спілкувався постійно з сином, а після того, як позивачка вдруге
вийшла заміж з 2003 року йому перешкоджають у спілкуванні з сином. Він не хотів
травмувати вагітну позивачку, а тому не надавав цим обставинам офіційний хід.

Представник органу опіки та піклування проти позову не заперечував та
вважав доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_2. задоволено. Позбавлено ОСОБА_1. бітьківських прав
відносно сина ОСОБА_4.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд,
посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає,
що відповідач належним чином виконує свої батьківські зобов*язання, але йому
чиняться перепони у спілкуванні з сином.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи,
обсудивши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд 1 -ї
інстанції виходив з того, що з 2003 року відповідач не виконує свої батьківські
обов'язки по утриманню та вихованню сина. Доказів про те, що позивачка та члени
її сім*ї перешкоджають батькові у спілкуванні з сином , відповідачем не надано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від
виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судова колегія вважає що рішення суду постановлене
відповідно з вимогами зазначеного закону.

Судом виконані вимоги
ст. 212, 213 ЦПК України, рішення є законним і обгрунтованим. Дана належна
оцінка наданим доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана
довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд вірно прийшов до висновку, що відповідач не надав доказів на
підтвердження своїх заперечень проти позову. Визнавши при цьому , що дійсно з
2003 року не спілкується з сином, за захистом своїх прав щодо спілкування з
дитиною нікуди на протязі довгого часу не звертався.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1-ї інстанції та виходить з
того, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої
поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє
відповідних дій.

Виходячи з інтересів дитини, суд вірно врахував ті обставини, що у зв*язку
з відсутністю зв*зків сина з батьком, дитина віддалилася від батька та таке
спілкування тільки травмує її.

Судом першої інстанції вірно у співвідношенні з іншими матеріалами справи
врахована думка про позбавлення батьківських прав відповідача органів опіки та
піклування.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про законність та
обґрунтованість рішення суду та не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з
моменту її проголошення, але може бути

оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України у 2-місячний термін з

дня набрання законної сили.