РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 березня 2007 року
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко
Ю.А.,при секретарі Алексієнко К.А. ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в своїх інтересах
та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,до
ОСОБА_3, 3-ті особи КП ВРЄЖО-3,відділ опіки та піклування Шевченківської
райадміністрації, про вселення.-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2007 р. ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього
сина ОСОБА_2,1999 р.н.,в
якому зазначає, що в 2002
р. її чоловіку ОСОБА_3,як працівнику прокуратури Запорізької області,
виконкомом Запорізької міської ради був виданий ордер на заняття службового
житлового приміщення АДРЕСА_1 на склад сім*ї з з-х осіб,в тому числі на неї та
неповнолітнього сина ,1999
р.н.

З часу отримання
ордеру відповідач, позивачка з сином зареєстровані в спірній квартирі,
вселилися та постійно проживали в ній, неповнолітній ОСОБА_2 знаходився на
обліку в дитячій поліклініці за місцем проживання, відвідував дитячий садок, в
теперішній час відвідує школу №
34,яка знаходиться поряд з будинком.

В квартирі
знаходяться особисті речі кожного, меблі та інше майно.

В 2005 р.шлюб між
сторонами був розірваний, після чого склався порядок використання житлового
приміщення, відповідно до якого позивачка з сином займали кімнату площею 8 кв.м.,відповідач
кімнату площею 16 кв.м.,кімната площею 16 кв.м. залишалася
в спільному користуванні.

Посилаючись на
те, що внаслідок агресивної поведінки відповідача спільне проживання було
неможливим, що змусило позивачку з сином тимчасово перебувати в родичів, в
квартирі залишилися особисті речі та інше майно,яке їй належить, з січня 2007 р. відповідач ,змінивши замок
вхідних дверей, перешкоджає їй та сину користуватись спірною квартирою,а іншого
житла вони не мають, просить суд вселити її з неповнолітнім ОСОБА_2для
постійного проживання за місцем реєстрації в квартиру АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні позивачка наполягала на задоволенні позову та пояснила,що спірна
квартира як службове житло була надана в користування її чоловіку ОСОБА_3на
склад сім*ї з з-х осіб.Вона з

2

сином вселилися в спірну квартиру та в ній зареєстровані
як члени сім*ї ОСОБА_3і мають рівне право користування нею.В грудні 2006 р. внаслідок
агресивної поведінки відповідача, який в стані алкогольного сп*яніння створював
неможливі умови для спільного проживання, вона з сином були змущені перейти на
тимчасове проживання в кімнату комунальної квартири, де проживають і зараз,в спірній
квартирі знаходяться їхні особисті речі, меблі. В січні 2007 р. вона
намагалася повернутися в спірну квартиру, але з*ясувалося,що відповідач без її
відома змінив замок вхідних дверей, ключ їй передати відмовився, пояснивши, що
він проти її з сином проживання в спірній квартирі.Зверення до
органів внутрішніх справ та ЖЕД результатів не дали. Просить суд вселити її з
неповнолітнім ОСОБА_2 для постійного проживання за місцем реєстрації в квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідач в
судове засідання не з*яився, викликався належним чином, про що в справі є його
розписка про отримання судової повістки, на підставі ст.224,225 ЦПК України,суд
розглянув справу без участі належним чином повідомленного відповідача на
підставі наявних доказів з постановлениям
заочного рішення.

3-ті особи в
судове засідання не з*явились, письмових заперечень або заяв про участь у
справі не надали,на підставі ч.З ст.3 6 ЦПК України, справа розглянута без
участі з-х осіб.

Всебічно
вивчивши обставини справи, заслухаши пояснення позивача , допитавши
свідків, дослідивши письмові докази в сукупності, суд вважає,що позов заявлений
обгрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановленних фактичних обставин
справи та відповідниї їм правовідносин.

Ст.4 7
Конституції України гарантує кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України
передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або
обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Судом
встановлено, що 30.05.2002
р.виконавчим комітетом Запорізької міської ради ОСОБА_3 на сім*ю з з-х
осіб, в тому числі дружину ОСОБА_1та сина ОСОБА_2,був виданий ордер № 28 серія «С» на
службове житлове приміщення АДРЕСА_1 на підставі розпорядження
Орджонікідзевської райадміністрації №
1187 від 27.05.2002 p.,про що
надано копія ордеру.

Довідкою ЖЄД-26
КП ВРЄЖО-3 підтверджено, що позивачка з сином ОСОБА_2,1999 p.зареєстровані
в зазначеній квартирі.

Відповідно до
ст.124 ЖК України,до користування службовим житловим приміщенням застосовуються
правила про договір найму житлового приміщення.

Ст.64 ЖК України
передбачено,що члени сім*ї наймача,що проживають разом з ним,користуються
нарівні з наймачем усіма правами та несуть усі обов*язки,що випливають з
договору найму жилого приміщення.

3

До членів
сім*ї  наймача належать  дружина наймача,їх діти та батьки.

Таким чином
,позивачка та неповнолітній ОСОБА_2,які отримали право користування спірною
квартирою та вселилися в неї як члени сім*ї відповідача ОСОБА_3мають рівні з
відповідачем права в користуванні спірною квартирою.

Як встановлено
судом, 11.03.2003 р.Шевченківським
районним судом М.Запоріжжя шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_3 був розірваний, місце
проживання неповнолітнього ОСОБА_2 визначено з матір*ю ОСОБА_1 , після розірвання
шлюбу з ОСОБА_3 позивачка право користування спірною квартирою не втратила.

З боку
відповідача заперечення проти користування позивачкою та сином спірною
квартирою виникли в жовтні 2006
p.,що підтверджується матеріалами Шевченківського РО ЗМУ УМВС України
в Запорізькій області ЖРЗПЗ -9618
від 22.10.2006 р.за заявою
ОСОБА_1про прийняття заходів відносно
ОСОБА_3

До січня 2007 р.позивачка з
неповнолітнім сином ОСОБА_2мали вільний доступ в спірну квартиру та
користувалися нею.

В січні 2007 р.відповідач
змінив замки спірної квартири,ключі передати позивачці відмовився,чим
перешкоджає з цього часу користуватися спірним житлом.

Ці обставини
підтверджено як поясненнями позивачки, так і свідками ОСОБА_4,ОСОБА_5,які пояснили, що
до грудня 2006 р.
позивачка проживала разом з сином та відповідачем в спірній квартирі, в грудні 2006 р.відповідач
своєю поведінкою змусив її з сином залишити спірну квартиру і з того часу
позивачка не має свого житла,тимчасово живе в кімнаті комунальної квартири.В
січні 2007 р.позивачка
намагалася вселитися в спірну квартиру,чому перешкоджає відповідач, який без її
відома змінив замок вхідних дверей та відмовився передати їй ключі від
квартири.Позивачка зверталася до органів внутрішніх справ в зв*язку з такими
діями відповідача,але останній заявив,що він як працівник прокуратури буде вчиняти
такі дії і надалі безкарно.

Той факт, що з
січня 2007 р.ОСОБА_1
не може користуватись спірною квартирою,куди її не пускає відповідач,
підтверджується також і письмовою заявою позивачки адміністрації ЖЕД-26 КП
ВРЄЖО-3 та письмовою відповіддю,згідно якої право позивачки на користування
спірним житлом підтверджено, відповідачу з боку ЖЕД-26 письмово запропоновано
забезпечити їй та неповнолітній дитині можливість проживати за місцем
реєстрації.

З наведеного
вище суд встановив,що позивачка не відмовлялася від свого права користування
спірною квартирою,а відповідач дійсно чинить позивачці перепони в користуванні
квартирою:не допускає її з сином в квартиру та заперечує проти проживання в
ній,змінив замок та відмовився передати ключ від вхідних дверей.

4

Аналізуючи
зазначені обставини, з урахуванням того, що місце проживання неповнолітнього
визначено з матір*ю ОСОБА_1, суд вважає, що неможливість її проживання в
спірній квартирі порушує також і права неповнолітнього ОСОБА_2на користування
спірним житлом, оскільки відповідно до ч.4 ст.2 9 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не досягла 10
років,є місце проживання його батьків(усиновителів)або одного з них,з ким
особа проживає.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 обгрунтовані нормою закону, підтверджені доказами, які суд вважає
достатніми та об*ктивними і приймає їх до уваги при ухваленні рішення,а тому
суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі
ст.ст.47 Конституції України,9,64
,124 ЖК України,ст.З,10,11,57,60,212-215,218,224-225
ЦПК України,суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в
її інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1
з неповнолітнім сином ОСОБА_2,1999
р.н.,в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене протягом 10
днів після його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження або апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом , що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, якка подається протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя  Ю.А.Галущенко