У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши 11
вересня  2007 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 6
листопада 2006 року й Апеляційного суду Київської
області від 18 травня  2007
року в справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Ірпінська
державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Ірпінського міського
нотаріального округу Київської області ОСОБА_4-
про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтва
про право на спадщину за законом, договору довічного утримання, договору
купівлі-продажу й визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Бучанської селищної ради Київської області про
визнання недійсним заповіту,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що
його батьки - ОСОБА_5 і ОСОБА_6, були власниками спірної квартири і 29
жовтня 1997 року склали на нього заповіт.

Після смерті батька він разом з
матір'ю фактично прийняв спадщину, ніс витрати по утриманню квартири.

Після смерті матері у жовтні 2004
року він дізнався, що після смерті ОСОБА_5 його мати незаконно оформила
спадщину лише на себе, а             9
квітня 2004 року вона уклала з онучкою - ОСОБА_2, договір довічного утримання.

У листопаді 2004 року ОСОБА_2
відчужила вказану квартиру на користь ОСОБА_3

Просив встановити факт прийняття
ним спадщини після смерті ОСОБА_5, визнати недійсними свідоцтво про право на
спадщину за законом від 12 березня 2004 року, видане на ім'я ОСОБА_6,  договори довічного утримання та  купівлі-продажу й визнати за ним  право власності на ¼
частину
квартири в порядку спадкування  за
законом після смерті ОСОБА_5,  ¾ частини
квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 та на  грошові вклади в ощадному банку.

ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом, зазначаючи, що вона на законних  підставах стала власницею квартири,
скористалася своїм правом власності на спірне приміщення і відчужила його у
встановленому порядку.

Вважаючи заповіти на ім'я ОСОБА_1
від 29 жовтня 1997 року  незаконними,
просила її позов задовольнити.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від                              6 листопада 2006
року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено, визнано заповіти на ім'я ОСОБА_1 від 29 жовтня 1997 року
недійсними.

Рішенням Апеляційного
суду Київської області від 18 травня                2007
року зазначене
рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2
змінено, в задоволенні  зустрічного
позову ОСОБА_2 відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування судових рішень і передачу справи на
новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 і
задовольняючи  зустрічний позов ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що позивач за основним позовом не надав
достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, не довів, що він прийняв
спадщину в установленому порядку в передбачений законом шестимісячний строк
після смерті ОСОБА_5; ОСОБА_6 у встановленому порядку прийняла вказану спадщину
після смерті свого чоловіка; договори довічного утримання і купівлі-продажу
квартири є законними;  на час складення
оскаржуваних заповітів, які були посвідчені Бучанською селищною радою, в с.
Буча здійснювала нотаріальну діяльність приватний нотаріус, а тому посадова
особа селищної ради не була повноваженою посвідчувати заповіти.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний
суд  виходив з того, що ОСОБА_2 не надано
достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо незаконності заповітів, у
1997 році у с. Буча здійснював свою діяльність приватний нотаріус, а не
державний, а тому  заповіт посвідчено
посадовими особами селищної ради законно.

За
змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд
касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Ірпінська державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області
ОСОБА_4-  про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за
законом, договору довічного утримання, договору купівлі-продажу й визнання
права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Бучанської селищної ради Київської області про визнання недійсним заповіту за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 6 листопада 2006 року й Апеляційного
суду Київської області від 18 травня  2007
року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги
матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема