АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року
м.Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
судді - Варикаші
О.Д.

суддів                          - Ступакова О.А.

-
Станкевича В. А.

при секретарі
- Сутул и Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2006 року, по справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

23.02.2005
рокуОСОБА_1. звернувся
з позовом до суду до ОСОБА_2. про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в
якому просив тягнути з ОСОБА_2. на його користь матеріальну шкоду в сумі 12620 грн. та моральну
шкоду в сумі 3000 грн., а
всього 15620 грн., а
також просив витрати по сплаті державного мита покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1. обґрунтовував тим, що 8 березня 2002 року він рухався
на своєму автомобілі Тойота,
держ.номер НОМЕР_1по вул.
Гагаріна в м. Ізмаїлі, коли відповідач на своєму автомобілі «Москвич»,
порушивши правила дорожнього руху допустив зіткнення з його автомобілем.
Внаслідок дорожньої пригоди його автомобіль отримав пошкодження та йому було
завдано матеріальної шкоди на суму 15200 грн. із яких відповідачем відшкодовано
2580 грн. Крім того, діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка
виразилася в моральних стражданнях від зміни звичного ритму життя в зв'язку з
пошкодженням засобу пересування, яку він оцінює в 3000 грн. Тому просить
стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду і судові витрати.

В судовому засіданні в суді першої інстанції позивач свій
позов підтримав, відповідач позов не визнав.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської
області від 16.11.2006 року
позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_18580 грн. 52коп.
на відшкодування матеріальної шкоди, 3000грн. на відшкодування моральної шкоди,
225грн. витрат на проведення експертизи та отримання довідок, 102грн. 81коп.
витрат на сплату держмита, а разом 11908
(одинадцять тисяч дев'ятсот вісім)грн. 33коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2. подав апеляційну
скаргу на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2006 року, в якій
просить рішення суду скасувати і повернути справу на новий розгляд до
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і процесуального

Справа №
22ц-731/07                                                                                                              Категорія
ЦП:23

Головуючий у першій інстанції Швець В.М.

Доповідач Варикаша О.Д.

права,
на те що позивач не мав повноважень на ведення справи, що до справи в якості
відповідача не було залучено фірму «Омега», в якій він працював і в момент ДТП
виконував трудові обов'язки, що він відшкодував позивачеві матеріальну шкоду
від ДТП в сумі 2580 грн., за
усною домовленістю з позивачем, що судом не враховано вартість деталей автомобіля
на момент ДТП та вимоги ч.З ст.23 ЦК України при визначенні розміру моральної
шкоди, а також на те, що позивач пропустив строки позовної давності, оскільки
його позовна заява була залишена без |зуху відповідно до ухвали суду від 02.03.2005 року, та надано
строк для усунення недоліків до 16.03.2005
року, а ДТП відбулося 08.03.2002
року.

ОСОБА_2.
та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_1.
в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Відповідно до ч2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися
в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах
позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду
зміні з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.І ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої
інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимогиОСОБА_1., суд першої
інстанції виходив з того, що позов обґрунтований і такий, що має бути
задоволений частково.

Факт заподіяння ушкоджень автомобілеві позивача в
результаті ДТП, винуватцем якого був відповідач підтверджується актом огляду і
перевірки технічного стану автомобіля, довідкою про проведення ремонту,
поясненнями сторін, відповідно до чого ОСОБА_2. винний в ДТП.

Відповідно до висновку № НОМЕР_2року дослідження фахівця автотоварознавця сума
матеріального збитку автомобілеві позивача внаслідок ДТП дорівнює 11160грн.
52коп.

Згідно зі ст.ст. 22, 1166 ЦК України шкода заподіяна
майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду, в повному
обсязі.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено
вину відповідача в заподіянні матеріального збитку позивачеві. Збиток підлягає
відшкодуванню з урахуванням часткового відшкодування в сумі 2580грн., що
підтверджено сторонами, в сумі 8580грн, 52коп.

Тому суд вважав, що позов підлягає частковому задоволенню.

До пояснень відповідача та його представника щодо
відсутності в позивача повноважень на пред'явлення вимог до відповідача суд
віднісся критично, посилаючись що наявними в справі документами (довіреністю,
тимчасовим свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, актом про виконані
ремонтні роботі) доведено, що на час ДТП і до теперішнього часу автомобіль
знаходився в користуванні позивача тому саме йому заподіяно шкоду, він поніс
збитки по ремонту автомобіля.

При задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної
шкоди, суд першої інстанції керувався ст.ст. 23, 1167 ЦК України та виходив з того, що відповідач допустив
незаконні дії відносно позивача, збиток повністю не відшкодував, позбавив його
можливості використовувати автомобіль, що спричинило моральні страждання
позивача, які виразилися в зміні звичного ритму життя в необхідності
кількаразових звернень в різні інстанції, розмір якої суд визначив в сумі
3000грн.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керувався
положеннями ст.88 ЦПК
України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, в межах
позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює та прийшов до правильного висновку задовольнивши
частково позовні вимоги ОСОБА_1.

Оскільки, відповідно до ч. 2, ст. 1187
ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Відповідно до ст. 1167
ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи,
доведено дослідженими судом доказами та підтверджено самим відповідачем (а.с. 82), що відповідач 08.03.2002 року на
належному йому автомобілі марки «Москвич» здійснив ДТП в результаті чого
пошкодив автомобіль марки «Тойота»
д/н НОМЕР_1, яким
на правовій підставі (а.с.74-80)
володів та керував позивач, завдавши позивачеві матеріальної та моральної
шкоди.

Тому судом правильно стягнуто матеріальну шкоду з
ОСОБА_2. та правильно визначено розмір матеріальної шкоди , в межах позовних
вимог, з урахуванням висновку експерта НОМЕР_2року
(а.с.10-15) та враховуючи часткове відшкодування відповідачем матеріальної
шкоди в розмірі 2580 грн.

Також суд прийшов до правильного висновку, що в
результаті здійснення відповідачем ДТП, позивачеві завдано моральної шкоди.

Між тим, при визначенні розміру моральної шкоди судом не
враховані положення ст. 23
ЦК України, щодо вимог розумності і справедливості, при визначенні розміру
моральної шкоди.

Тому судова колегія, відповідно до ст.23 ЦК України,
враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань
позивача, вимоги розумності і справедливості, вважає, що 1000 грн. буде
достатньою компенсацією моральної шкоди позивачеві.

Крім того, судом при стягненні з відповідача судових
витрат не вірно визначено розмір державного мита, сума якого з урахуванням
п.п.«а», «д» п.1 ст.З Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»
від 30.04.1993 року
складає 94 грн. 31 коп.

Таким чином, на підставі викладеного судова колегія
вважає, що з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. необхідно стягнути в рахунок відшкодування
моральної шкоди 1000 грн. та 94 грн. 31 коп. витрат по
сплаті державного мита, а разом, з урахуванням матеріальної шкоди та інших
судових витрат, 9899 грн. 83 коп.

Тому рішення суду, в частині розміру моральної шкоди та
державного мита, підлягає зміні, а в іншій частині залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не мав повноважень
на ведення справи, що до справи в якості відповідача не було залучено фірму
«Омега», в якій відповідач працював і в момент ДТП виконував трудові обов'язки,
що відповідач відшкодував позивачеві матеріальну шкоду від ДТП в сумі 2580 грн., за усною
домовленістю з позивачем, що судом не враховано вартість деталей автомобіля на
момент ДТП, судова колегія вважає, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки
не ґрунтуються на законі та не спростовують висновки суду, а спростовуються
матеріалами справи.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, як на момент
ДТП, звернення з позовом до суду так і в подальшому, володів автомобілем марки «Тойота», держ.номер НОМЕР_1на правовій
підставі (а.с.70,
74-80), тому він мав право заявляти вимоги про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, оскільки на нього, згідно зі ст.48 Закону
України «Про

власність» від 07.02.1991
року, поширюються положення закону щодо захисту права власності. В
матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо перебування в трудових
відносинах відповідача з фірмою «Омега» в момент ДТП, між тим відповідач
підтвердив в судовому засіданні, що автомобіль марки «Москвич», на якому він
здійснив ДТП належить йому, а тому відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, на
нього покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди позивачеві, підстави для
притягнення іншого відповідача відсутні. При визначені розміру матеріальної
шкоди суд першої інстанції виходив із заявлених позовних вимог та висновку
експерта (а.с. 10-15), крім того в ході розгляду справи відповідач не
заперечував проти розміру матеріальної шкоди та не ставив під сумнів вартість,
деталей автомобіля, визначену в висновку експерта, а посилався лише на те, що
позивач не має права вимагати відшкодування шкоди (а.с.81-82).

Щодо доводів апелянта, що позивач пропустив строки
позовної давності, оскільки його позовна заява була залишена без руху
відповідно до ухвали суду від 02.03.2005
року, та надано строк для усунення недоліків до 16.03.2005 року, а ДТП
відбулося 08.03.2002 року, то
судова колегія вважає, що вони також не можуть бути прийняті до уваги, так як
відповідно до ч.2 ст. 139
ЦПК України, 1963 року,
який діяв на момент звернення з позовом до суду позивача та залишення його
позовної заяви без руху (а.с.7) і ч.2 ст. 121
ЦПК України 2004 року,
якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги,
позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Позовну
заяву до суду позивачем було подано 23.02.2005
року.

Керуючись ст.ст. 304,
307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Змінити рішення Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 16.11.2006
року, по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_11000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 94
грн. 31 коп.
витрат по сплаті державного мита, а разом 9899
грн. 83 коп., в
іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, однак