Справа 22ц-13/
2007                                   Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна                                     Коверзнев В.О.
Доповідач    -   Горобець Т.В
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

19 січня 2007 року   АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі:

Головуючого судді                                    Бойко О.В.

Суддів                                                Горобець Т.В.,Квача М.О.

При секретарі                                 Тарасовець О.І. Пільгуй Н.В.

З участю
позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, Відповідача ОСОБА_3, її представника - адвоката
ОСОБА_4, Представників ДВС в Деснянському районі м. Чернігова Сенченко
М.В,Сидоренка СВ.,

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 09
жовтня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Державної виконавчої служби у Деснянському районі
м.Чернігова , ДАК „ Національна мережа аукціонних
центрів" про визнання недійсними прилюдних торгів, актів
про проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності на квартиру

ВСТАНОВИВ:

В позові, уточненому
в процесі розгляду справи, ОСОБА_1 просить
визнати недійсними прилюдні торги з продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, а
також двох актів про проведення прилюдних торгів від 05.02.2004 року та про
визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на продану з торгів
1/2 частину спірної квартири.

На обґрунтування вимог зазначала, що реалізація 1/2 частини квартири , співвласниками
якої являлась вона, її син ,
невістка та онука, була проведена з прилюдних торгів з порушенням вимог ЗУ „ Про виконавче
провадження" та з порушенням її права власності, передбаченого
Конституцією України та ЗУ
„ Про власність". Про реалізацію її власності з торгів вона не
знала,боргів, які могли б стати підставою для звернення стягнення
на її нерухоме майно в неї не було, до боргів сина , частку якого
було реалізовано спільно з її часткою квартири, відношення не мала.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2006 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено. Доводи позивачки визнані безпідставними. Крім того,
суд першої інстанції послався на безпідставність вимог позивачки в частині неправомірності продажу з торгів 1/4 частини
квартири , яка є власністю не позивачки , а її сина ОСОБА_5 , оскільки
відчудженням цієї частини квартири її права , свободи чи інтереси не порушено.

Не погодившись з
таким рішенням суду першої інстанції,
ОСОБА_1 звертається з апеляційною
скаргою. Свої доводи мотивує тим, що суд не взяв до уваги її пояснення
щодо спільних ,/ а не лише її / боргів за комунальні послуги всіх
співвласників, в тому числі і відповідачки ОСОБА_3 безпідставністю висновку
суду  про її обізнаність про відкриття
процедури примусового виконання судових рішень. Зазначає також, що суд не
звернув уваги те, що в матеріалах справи є два акти про проведення прилюдних
торгів від 05.02.2004 року, з
різним змістом,але підставою для видачі свідоцтва про власність нотаріус вказує
лише один акт -затверджений
заступником начальника Виконавчої служби. Вважає   також порушеними вимоги п.3.2,6.3 Тимчасового
положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна" /
далі Тимчасове положення/,   та п.4.19.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали, посилаючись
на доводи, викладені в апеляційній скарзі та в позовній заяві, уточненій в
письмових поясненнях / а.с.50-52/. Виходячи з
розміру дійсної заборгованості за комунальні послуги,   вважає, що суд не мав жодних підстав для примусової
реалізації з торгів частки квартири ,що належала їй, та частки квартири, яка
належала її сину одним лотом.

В запереченнях
на апеляційну скаргу Виконавча служба вказує , що реалізація спірної частки квартири проведена   на підставі зведеного виконавчого
провадження по шести виконавчих листах за боргами ОСОБА_1 станом на 2004 рік на загальну
суму 3232,46 грн.,
зазначає на необов"язковість повідомлення боржника про об'єднання
виконавчих проваджень у зведене .
Невчинення дій по зверненню в першу чергу стягнення на кошти та інше майно
боржниці пояснює перевищенням загальної суми боргу розміру  двох мінімальних заробітних плат .

Вислухавши суддю-доповідача, сторін
та їх представників, дослідивши матеріали справи, матеріали архівних судових
рішень № № 2-3088/97,2-1489/00,2-4751/01,2-5078/03
та виконавчі провадження ІНФОРМАЦІЯ_1,
перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає задоволенню , а рішення суду
першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.48 ЦК
УРСР /1963 рік/ угода, яка не відповідає вимогам закону, визнається
недійсною. Відповідно до ст..
215,203 ч.І ЦК
України, недодержання в момент вчинення
правочину вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства
є підставою для визнання його недійсним. Відповідно до

ст.. 393 ЦК України
правовий акт державного органу, який не відповідає закону і порушує право
власності визнається судом
незаконним.

Судом першої інстанції встановлено наявність у позивачки станом на 2004 рік за судовими рішеннями віді 1.04.2000 року, 12.10.2001
року та 21.08.2003 року
загальної заборгованості перед різними підприємствами по комунальних послугах в
сумі 2532, 46 грн ., встановлено наявність у Виконавчій
службі зведеного виконавчого провадження на цю суму, а також, наявність у ОСОБА_5
перед ОСОБА_3 заборгованості по аліментах станом на 01.05.2003 року в сумі 3204 грн48 коп.
Встановлено , що
прилюдні торги з продажу 1/2 частини спірної квартири було проведено з
дотриманням вимог закону „
Про виконавче провадження". Щодо одночасного, /одним лотом/ продажу 1/4 частки квартири
позивачки з 1/4 часткою квартири її сина- боржника по аліментах, суд визнав
правомірним та таким , що не
порушує прав свобод чи інших інтересів позивачки.

Проте, такий
висновок суду першої інстанції не грунтується на наявних в матеріалах цивільної
справи доказах, на матеріалах архівних цивільних справ, рішення по яких, як
вказувала Виконавча служба, виконувались. Суд , крім того, не повно встановив обставини, які мають
значення для вирішення спору, зокрема не дослідив всі виконавчі провадження ,на
які йдеться посилання в документах по підготовці та проведенню прилюдних
торгів,   не перевірив наявність
зведеного виконавчого провадження, загальної суми, визначеної зведеним
виконавчим провадженням. Суд не послався на конкретні докази, на підставі яких
зроблено висновок про дотримання прав
боржника, як сторони у виконавчому провадженні при підготовці та
проведенні процедури примусового продажу нерухомого майна позивачки.

Апеляційним судом встановлено, що:

- ОСОБА_1,
її син-ОСОБА_5., бувша невістка -
ОСОБА_3, та онука ОСОБА_6 з 1993
року на праві спільної сумісної власності в рівних частках мали
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1./ а.с.
7/

-07.11.2002
року державним виконавцем складено Акт опису й арешту майна ОСОБА_5 -1/4 частини квартири
АДРЕСА_1 на
виконання рішення про стягнення аліментів по справі 2-3088 /97 ( а.с.153-154) Згідно заявки на
проведення прилюдних торгів від 07.05.2003
року філією Чернігівський аукціонний центр філії ДАК „ Національна
мережа аукціонних центрів" за відсутності Договору на реалізацію майна
ОСОБА_5 та належних правовстановлюючих документів про право власності на
нерухоме майно. Вказану частину квартири
ОСОБА_5. подано одним лотом /спільно/ з 1/4 частиною квартири позивачки -ОСОБА_1 ( а.с. 75,89,99-103,152)Тобто,
безпідставно порушено строки реалізації,
встановлені п.3.3 Тимчасового положнення про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. / далі - Тимчасове
положення ... ./

-Акт опису й арешту майна ОСОБА_1 складено Виконавчою службою 03.06.2003 року(а.с.149)
Оцінка майна проведена без участі боржникі або їх належного повідомлення. / а.с.95-97,145-147)

-ОСОБА_1 на момент примусового
виконання судових рішень являлась пенсіонеркою , отримує пенсію   та
постійно працює в Чернігівській облпсихлікарні

3

де отримує заробітну плату./
а.с.53/. Про місце роботи ОСОБА_1 було відомо державному виконавцю, оскільки
воно вказане у виконавчому листі /
арх..справа2-4751/01/.

Також встановлено, що на час прийняття державним виконавцем висновку щодо реалізації
арештованого майна ОСОБА_1, /станом на 28.08.2003
року/   у Виконавчій службі на
виконанні були такі провадження:

-з 10.06.2000 року в/л 2-1489 на суму 417,62 -на користь
ВАТ" Чернігівводоканал" та на
суму 20,88грн. на користь держави/виконавчі провадження 1346 та 1347/ Всього на 438 грн.42 коп.

-з 10.04.2002 року( майже
через два роки) в/л 2-4751на суму 425,91/ у виконавчому
листі сума до стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП ЖКУ ВАТ „ ЧеЗаРа"
виправлена і безпідставно відкрито провадження на суму 1125,91 грн. та на користь держави сума 51 грн. ( Справа 2-4751/01 та виконавчі провадження
1346,1348)

Отже, суми ,
стягнуті за рішеннями суду відіі.04.2000 року та від 12.10.2001 року з ОСОБА_1
дозволяли державному виконавцю без об"єднання виконавчих проваджень
виконати судові рішення кожне окремо та в строки, визначені 25 ЗУ „ Про
виконавче провадження" шляхом звернення стягнень на заробітну плату та
пенсію боржника.

Матеріали даної
справи та архівної цивільної справи 2-1489/00, а також матеріали виконавчих
проваджень 1345,1347 по цій справі свідчать, що ОСОБА_1 не знала і не могла
знати про стягнення з неї боргу в сумі 417 грн.62 коп. ,тому у Виконавчої
служби відповідно до ст.30 ЗУ" Про виконавче провадження" були
відсутні правові підстави розпочинати процедуру примусового виконання судового
рішення.

Виконавче
провадження по виконанню рішення суду про стягнення з позивачки на користь ВАТ „ Обтеплокомунерго"
1566,05 грн.
відкрито Виконавчою службою 17.11.2003 року,/ виконавче провадження
1349,1350/   - після проведення
31.10.2003 року прилюдних торгів, що суд першої інстанції не перевірив та
визнав цю суму, як суму, що підлягає
стягненню шляхом реалізації нерухомого майна позивачки.

Апеляційним
судом також встановлено, що зведеного виконавчого провадження, в розумінні ст.. 49 ЗУ „ Про виконавче
провадження", та оформленого у відповідності до п.4.19.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій Виконавчій службі на час
проведення прилюдних торгів, не було.

Виконавчою
службою було порушено вимоги ч.8 ст.50 та ч.3,4,5 ст..62 „ ЗУ Про виконавче
провадження" оскільки   майно, на
реалізацію з прилюдних торгів було передане без належних
правовстановлюючих документів про право часткової власності   боржників .Згідно свідоцтва про право
власності вся квартира перебувала у
спільній сумісній власності / а.с.7, 209-214 т.1/ , що виключало можливість реалізації як 1/4 так і 1/2 частини цієї квартири без визначення
частки кожного в судовому порядку.

Також, порушено вимоги 5.11 Інструкції про
проведення виконавчих дій та п.6.1
Тимчасового положення...   Акт про
проведення прилюдних торгів затверджується начальником відповідного органу
державної виконавчої служби і тільки такий акт є підставою для видачі відповідним
органам свідоцтва про право власності.

4

Встановлено, що
участь в торгах приймала безпосередньо стягувачка - ОСОБА_3, що є
порушенням п.5.12.7. Інструкції про проведення виконавчих дій, яка передбачає
право стягувача залишити за собою лише не продане майно, для чого необхідно
звернутись з відповідною заявою.

Свідоцтво про
право власності від 11.02.2004
року, яке оскаржує позивачка,/а.с.209/ видане нотаріусом на підстав акту
від 05.02.2004 року , затвердженого не
начальником, а заступником начальника Виконавчої служби Матеріали справи
свідчать про наявність двох актів від 05.02.2004
року, кожним з яких Виконавча служба обґрунтовує наявність підстав для
спільної / одним
лотом/ реалізації по 1/4 частині квартири різних співвласників (ОСОБА_1 та ОСОБА_5.)

Вирішуючи
питання чи порушені права ОСОБА_1 продажем 1/4 частини спірної квартири, яка належала її сину - ОСОБА_5., колегія суддів виходить з того, що ,   позивачка, як
і інші особи з оголошення в газеті, не отримали повну інформацію про
торги, в т.ч. і про
предмет продажу з торгів, як те передбачено п.3.6 Тимчасового положення...
(замість продажу 1/4 та 1/4 частини квартири оголошено про продаж 1/2 частини
квартири також не було повідомлено іншої, обов"язкової інформації (а.с.136
т.1), ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати на торгах своє право бути
покупцем і придбати з торгів % частину квартири, яка належала ОСОБА_5. Виходячи
з встановлених фактів, суд вважає за можливе, відповідно до ч.З ст. 303 ЦПК
України не обмежуючись доводами апеляційної скарги, вийти за межі її
доводів   та прийняти рішення по суті
спору.

Встановлені
апеляційним судом факти та обставини свідчать, що рішення суду першої інстанції
ухвалене з неповним з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для справи, з
порушенням норм матеріального та процесуального права, отже відповідно до ст.. 309 ч. 1,3,4 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.
303 ,304,307, 309ч.1 п.1,3 4, 316,317 ,319, 324 ЦПК України, ст.48 ЦК УРСР ,
/1963 рік/, ст215 ,203 ч.І ЦК України,
ст.11-1,14,25,29,30,50,55,62 . ЗУ
„ Про виконавче провадження" ,
апеляційний суд-

ВИРІШИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2006 року скасувати.

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними прилюдні торги, проведені філією
„ Чернігівський
аукціонний центр" 31
жовтня 2003 року по
реалізації 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 , власниками якої
в рівних частках - по 1/4
кожен, являлись ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Визнати недійсними : -
акт від 05 лютого 2004 року про проведення прилюдних
торгів з продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, затверджений заступником
начальника ДВС Деснянського райуправління юстиції м. Чернігова М.О. Єленським ;

·
акт від 05 лютого 2004 року, про проведення прилюдних торгів з продажу 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, затверджений начальником
ДВС Деснянського райуправління юстиції м. Чернігова М.О. Єленським;

·
свідоцтво Серії ІНФОРМАЦІЯ_2 про право власності ОСОБА_3на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1,як придбану з прилюдних торгів,
видане державним нотаріусом Другої Чернігівської
державної нотаріальної контори 11 лютого 2004 року та зареєстроване в реєстрі за НОМЕР_1 .

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення , але може бути оскарженим в
касаційному порядку до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

б