30 травня 2007 року                                                            м. Київ
суддів Судової палати у цивільних справах
Суду України в складі:
суддів:
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного
товариства по газопостачанню та газифікації “Сумигаз” в особі структурного
підрозділу Роменського управління по експлуатації газового господарства
відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Сумигаз”
про визнання дій відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та
газифікації “Сумигаз”  неправомірними,
про зобов'язання надати 100% знижку в оплаті за спожитий на опалення газ та
відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн., за касаційними скаргами
ОСОБА_1та відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації
“Сумигаз” на рішення Роменського районного суду Сумської області від 12 січня
2004 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 05 квітня 2004 року,
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2003 року ОСОБА_1, звернувся в суд із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що він, як пенсіонер МВС, що проживає в сільській
місцевості, має право на пільги щодо плати за комунальні послуги. Відповідачем
безпідставно відмовлено в наданні йому 100% знижки в оплаті за спожитий, на
опалення, природний газ, чим заподіяна моральна шкода в розмірі 10 000 грн.
Рішенням Роменського районного суду
Сумської області від 12 січня 2004 року позов задоволено частково. Зобов'язано
відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Сумигаз” в
особі структурного підрозділу Роменського управління по експлуатації газового
господарства надати ОСОБА_1 100% знижку в оплаті за спожитий на опалення
природний газ у межах установлених норм з моменту вступу рішення в законну
силу. Визнано відмову в наданні такої знижки неправомірною. Стягнуто з  відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації “Сумигаз” на відшкодування моральної шкоди
ОСОБА_1 2 000 грн., на користь держави стягнуто 8 грн. 50 коп. мита.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 05 квітня 2004 року зменшено
розмір моральної шкоди з 2 000 грн. до 200 грн.

У касаційній скарзі відкритого
акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Сумигаз” ставиться
питання про скасування оскаржуваних судових рішень з підстав неправильного
застосування судами норм матеріального права та відмови в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про зміну рішення місцевого
суду з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та
задоволення повністю позовних вимог.

Касаційні скарги відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та
газифікації “Сумигаз” і ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги та зобов'язуючи відкрите акціонерне товариство
по газопостачанню та газифікації “Сумигаз”
надати ОСОБА_1 100% знижку в оплаті за спожитий на опалення природний
газ, визнаючи дії про відмову в наданні такої знижки неправомірними й стягуючи
на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування моральної шкоди, суди виходили з
того, що позивач як пенсіонер МВС України, який проживає в сільській місцевості
та відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про міліцію» має право на 100 % по
оплаті за спожитий на опалення природний газ.

Проте погодитися з такими висновками суду першої та апеляційної інстанцій
не можна, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Як установлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є
пенсіонером МВС України й згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 22 Закону України «Про
міліцію» має право на 100 % по оплаті за спожитий на опалення природний газ. За  працівниками  міліції,
звільненими  зі  служби за віком, хворобою  або
вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Відповідно до Порядку надання пільг, компенсацій і
гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
31 березня 2003 року № 426, видатки  на
відшкодування  витрат  за
надані  пільговику послуги
здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих
установ.

Пунктом 5 зазначеної Постанови передбачено, що для відшкодування фактичних
витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за
користування житлом, паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за
який здійснюється відшкодування (абзац 2 цього Порядку), а також довідку про
склад сім'ї (раз на рік). Згідно з пунктом 8 Порядку грошовий еквівалент
наданих пільг, компенсацій виплачується пільговику установою разом з іншими
щомісячними виплатами. Указаний порядок надання пільг стосується будь-яких
бюджетних установ.

Статтею 24 Закону України “Про міліцію” передбачено, що  фінансування міліції здійснюється за рахунок
державного та місцевих бюджетів. Таким чином, надання пільг позивачу за рахунок
коштів відповідача є неприпустимим, оскільки суперечить принципам фінансування
органів державної влади, у тому числі Закону України “Про міліцію”.

Тобто існує законодавчо визначений Порядок надання пільг, компенсацій і
гарантій працівникам бюджетних установ, у тому числі пенсіонерам МВС, але він
залишився поза увагою суду. Не дослідивши зазначеного Порядку, суд дійшов
передчасного висновку про необхідність відшкодування шкоди позивачу за рахунок
відповідача.

Крім того, покладаючи на відповідача обов'язок відшкодувати моральну шкоду,
суд послався на Закон України “Про захист прав споживачів”,  проте
при  цьому   не
врахував   вимог    ст. 3
цього  Закону (у редакції від 10
січня 2002 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин),
відповідно до яких споживач має право за цим Законом на відшкодування моральної
шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами,
послугами).

Оскільки порушення норм матеріального й
процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, судові рішення
не можуть залишатись у силі та підлягають скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.  336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1та відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації “Сумигаз” задовольнити
частково.

Рішення Роменського районного суду Сумської області від 12 січня 2004 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 05 квітня 2004 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий                                                      М.В.
Патрюк

Судді:                                                                 А.В. Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка