Справа №2/81/07/02
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2007
р.                             Київський
районний суд м.Харкова

в складі:
головуючого - судді                       Божко
В.В.

за участю
секретаря                                      Моісеєвої-Жуковської
О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3, 3-тя особа - РВК
Київського району м. Харкова про визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, 3-тя особа - РВК Київського району м. Харкова про поновлення
порушеного права та вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, 3-тя
особа - Київський РВК м. Харкова про визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач є наймачем
2-кімнотної АДРЕСА_1, яка була отримана на склад сім'ї 3 особи: вона -
позивачка, відповідач та їх син позивач ОСОБА_2 Усі особи зареєстровані в
спірному житловому приміщенні. В 2004 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний.
Ще в 1996 р. відповідач добровільно залишив житло, забрав усі свої речі і
мешкає з новою сім'єю.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги,
пояснивши суду, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який зловживав
алкогольними напоями. В 1996 р. він залишив квартиру, вивіз усі свої та сумісні
речі у її відсутність і до 2004 р.
в квартирі не з'являється. В 2004 р. відповідач, маючи ключі від квартири,
вивіз залишки речей. Після цього позивачка звернулася до суду з заявою про розірвання
шлюбу. Відповідач не був присутнім у судовому засіданні. З 2004 р. ОСОБА_3
почав звертатися до правоохоронних органів, але вона не міняла замків, і не
чинила перешкод колишньому чоловікові у проживанні. Доказами цього є численні
акти та довідки з житлових органів, лікарні та інше.

Позивач ОСОБА_2
підтримав позовні вимоги, підтвердив пояснення ОСОБА_1, пояснив суду, що
відповідач та позивачка є його батьками, вони часто сварилися, батько пив,
потім він пішов до іншої жінки. Сам, він, позивач ОСОБА_2 був відсутнім з 2003
р. до 2005 р. у м.Харкові. Події цього часу йому відомі із слів матері.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, звернувся до суду з
зустрічними позовними вимогами до відповідачів про поновлення порушеного права,
посилаючись на те, що спірна квартира була ним отримана у зв'язку зі службою в
правоохоронних органах на склад сім'ї 3 особи: він, дружина та син, в 1991
році, і вона є єдиним його місцем

проживання,
іншого житла він не має. У зв'язку з погіршенням відносин між ним та дружиною,
він затримувався на роботі, іноді там залишався на ніч, крім того його
відсутність викликана перебуванням на лікуванні у госпіталі, у відпустці, а
також доглядом за хворою матір'ю, яка проживає у Запоріжжі. Тільки в січні 2005
р. йому стало відомо про те, що їх шлюб розірваний, бо на цей час вони
продовжували шлюбні відносини. В цей же час колишня дружина замінила замки в
квартирі, та перестала його пускати, у зв'язку з чим він став звертатися до
правоохоронних органів.

3-тя особа -
представник Київського РВК м. Харкова в судове засідання не з'явився,
сповіщений про час і місце слухання справи належним чином, надав суду лист, в
якому просить слухати справу без участі його представника.

Суд, заслухавши
пояснення позивачів, відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Наймачем
2-кімнатної АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_3 В квартирі також зареєстровані
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 18 жовтня 2004 р. шлюб сторін розірваний.

Відповідно до
вимог ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, наймач або члени його сім'ї
можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщення, за
умови, що вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців.

На підставі ст.
71 ч.2 ЖК України «якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом».

На підтвердження
своїх доводів позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2посилаються на численні акти про
відсутність відповідача на спірній жилплощі з 1996 р., довідку з лікарні
НОМЕР_1 Київського району м. Харкова про те, що ОСОБА_3 не перебуває на обліку
в лікарні за місцем реєстрації, довідки Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укртелеком» про те, що відповідач не одержує поштової
кореспонденції, а також не отримує пенсії у поштовому відділенні за місцем
реєстрації, довідки КП «Харківське міськБТІ» про незвертання ОСОБА_3 з заявою
про обмін, а також показання свідків.

Проте
вищезазначені докази не підтверджують безспірно відсутність відповідача в
квартирі з 1996 року, і оспорюються наданими відповідачем доказами своєї
відсутності тільки з грудня 2004 р.

Так,
відповідачем була надана довідка з поліклініки УМВС України в Харківській
області, де він перебуває на обліку, як колишній робітник правоохоронних
органів, що виключає необхідність перебування на обліку в лікарні НОМЕР_1
Київського району м.Харкова, яка територіально обслуговує житловий будинок, в
якому зареєстровані сторони.

З пояснень
позивачки відомо, що до 2004 р. відповідач мав ключі від двері до квартири. Те,
що позивачка замінила замки в квартирі, підтверджується поясненнями позивача
ОСОБА_4, який пояснив, що за час його знаходження на дійсній строковій службі
мати замінила замки, а також заявою до правоохоронних органів відповідача про
заміну позивачкою замків, і заявою самої позивачки, яка стверджує, що
відповідач зламав замок до квартири.

Такі дії
позивачки, як заміна замку, суд розцінює як перешкоду для проживання. Ці дії
мали місце в грудні 2004 р. - січні 2005 р.

Крім того,
ствердження позивачки про стосунки, які не склалися, відповідач не спростовує,
а підтверджує, що він іноді не ночував в квартирі з метою уникнути скандалів,
однак відсутність його на спірній жилплощі викликана поважними причинами, і не
триває понад 6 місяців.

Відповідач надав докази своєї періодичної відсутності, а також докази свого
порушеного права на проживання,    а
саме: довідку з    госпіталю УМВС України
в

Харківській області про стаціонарне лікування в
2000-2001р., 2002, 2003 p., лікарняний висновок про свою хворобу, у зв'язку з чим він
вийшов на пенсію, довідки з лікарні м. Запоріжжя про хворобу матері ОСОБА_5,
яка потребувала догляду, матеріали з МВМ-1 Київського РВ УМВД України в
Харківській області про його звернення до правоохоронних органів з заявою про
поновлення порушеного права та вселення, довідку про надання сім'ї ОСОБА_1 50%
знижки по сплаті комунальних послуг за 1997 p., 1999 р,
довідку до КЖЄП-14 Київського району м.Харкова від відповідача про тимчасове не
проживання з поважної причини.

Допрошені зі сторони позивачів свідки у судовому засіданні стверджували, що
відповідач не проживає в спірній квартирі з 1996 p., однак ці
обставини оспорюються іншими матеріалами справи.

Пояснення свідків зі сторони відповідача суд вважає правдивими, бо їх
ствердження відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються іншими
матеріалами і наданими відповідачем доказами.

На підставі ст. 10 ч.3, ст. 60 ч.І ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Позивачі звернулися до суду в листопаді 2004 р. Доказів
відсутності відповідача на спірній жилплощі без поважних причин понад шість
місяців з 1996 року, відповідачі не надали. Судом встановлено, що відповідач
мав можливість користуватися спірним житлом до листопада 2004 p., тобто до часу
звернення позивачів до суду.

Таким чином, в задоволенні позову позивачів треба відмовити, позов
відповідача задовольнити.

На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3, 3-тя
особа - РВК Київського району м. Харкова про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим приміщенням - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-тя особа - РВК Київського
району м.Харкова про поновлення порушеного права та вселення,  задовольнити.

Поновити порушене право ОСОБА_3 шляхом вселення його в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.