Справа
№ 22-75  2007 р.                                   Рішення
ухвалено під головуванням
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Апеляційного суду Вінницької області

від 12.02.2007
року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Нагорняка В А.

Суддів: Пащенко
JIB.. Мартьянової
Л.І. При секретарі: Пшеничній Л.В. Розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

На рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Вінницької філії відкритого акціонерного  товариства
«Укртелеком»  про  поновлення
на  роботі,   стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

Встановила:

В червні 2006
року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Вінницької філії ВАТ
«Укртелеком» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В заяві зазначала, що вона - позивачка працювала у відповідача з 1980 року спочатку
ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 1996 року - ІНФОРМАЦІЯ_2. В 1999 році перенесла
операцію, в зв'язку з чим їй протипоказана робота з переохолодженням. В 2000 році вона була
звільнена за п.2 ч.І ст.40 КЗпП України, після чого була поновлена на роботі за
рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.10.2000 року.

Наказом НОМЕР_1
від 23.05.2006 року її
знову звільнили за п.2 ч.І ст. 40
КЗпП України на підставі наданих медичних висновків за згодою
профспілкового комітету.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки порушено її
право на працю, їй не було надано іншої роботи, не взяли до уваги, що вона
вдова, що у неї одна неповнолітня дитина, а інший син - студент. Такими
діями відповідача їй завдано як матеріальні, так і моральні збитки, оскільки
вона нервується, погіршується її звичайний ритм життя, стан її здоров'я та
матеріальне становище її сім'ї. Моральну шкоду вона оцінює в розмірі 3000 грн.

Тому просила поновити її на роботі згідно до медичного
висновку щодо стану її здоров'я, стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду в сумі 3000
грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 09 листопада 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду, як
постановлене з порушенням вимог закону, скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення її вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення
позивачки та представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

Згідно п.2
ч.І   ст.40 КЗпП  України, трудовий  договір, укладений   на

2

невизначений
строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у
випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній
роботі внаслідок стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.
Відповідно до ч.2 даної статті Закону, звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При вирішенні спору судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
працювала у відповідача з 1996
року ІНФОРМАЦІЯ_2. В 1999
році перенесла операцію і згідно рішення ЛКК їй протипоказана робота
пов'язана з переохолодженням, побутовим пилом, миючими засобами та важка
фізична праця, тобто робота ІНФОРМАЦІЯ_2.

В квітні 2000
року позивачка була звільнена відповідачем за п.2 ч.І ст.40 КЗпП України у
зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я, що
перешкоджає продовженню даної роботи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.10.2000 року ОСОБА_1
була поновлена на роботі на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2.

В подальшому рішенням Ленінського райсуду м. Вінниці від 18.11.2003 року було
задоволено позов ОСОБА_1 і зобов'язано ВФ ВАТ «Укртелеком» в разі наявності
вакантного місця перевести позивачку на роботу, що не протипоказана її стану
здоров'я, відповідно до її освіти та рівня кваліфікації, на термін, що має бути
вказаний у медичному висновку.

Також судом встановлено, що на виконання вказаного
рішення суду ОСОБА_1 пропонувались вакантні посади в травні 2004 року, в червні 2005 року, в січні,
березні та квітні 2006 року,
які відповідали її рівню освіти і кваліфікації, але деякі з них за медичними
висновками не відповідали стану її здоров'я, а від інших посад, які відповідали
всім необхідним умовам, позивачка в присутності держвиконавця відмовилась з
різних причин. Це підтверджується відповідними доказами, що є в матеріалах
справи (актами держвиконавця, медичними довідками, документами про рух вакансій
по ВФ ВАТ «Укртелеком»).

Врахувавши вищевказані обставини та вимоги закону, суд
дійшов обґрунтованого висновку про відмову позивачці в позові, оскільки при її
звільненні відповідачем було дотримано вимоги чинного трудового законодавства,
а саме: їй пропонувались інші посади, від яких вона відмовилась, і при
звільненні отримана згода профкому.

Таким чином, суд повно з'ясував обставини справи, права
та обов'язки сторін, ретельно перевірив їх доводи і заперечення, дав належну
оцінку доказам і постановив рішення, яке відповідає матеріалам справи та вимогам
закону.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необгрунтовані і
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09 листопада 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у
Верховний Суд України протягом двох місяців з дня проголошення.

Судді: