У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Барсукової В.М.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відкритого акціонерного
товариства (далі - ВАТ) “Дніпропетровський металургійний завод ( далі - ДЗМ)
ім. Петровського”, обласного житлово-комунального підприємства (далі - ОЖКП)
“Центральний”, комунального підприємства “Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації” (далі - КП “ДБТІ”) про визнання квартири
будинковолодінням, затвердження акту ідеальних часток, визнання приватизації
недійсною, визнання надбудов самовільним будівництвом, знесення їх та за
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа виконавчий комітет
Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання права власності
на будинок, усунення перешкод у користуванні хвірткою, зобов'язання ввести в
експлуатацію прибудову,

в
с т а н о в и л а:

У травні 2002 року ОСОБА_1
звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОЖКП "Центральний" про визнання права власності та визначення
порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28
лютого 2003 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою виділені в окреме провадження.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1  уточнила позовні вимоги
і просила визнати
квартиру будинковолодінням,
затвердити акт ідеальних часток, визнати приватизацію недійсною, визнати  надбудову самовільним будівництвом,  знесення її. Зазначила,  що їй  на праві
приватної власності належить квартира     АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 1994 року та
свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2002 року. Квартира була надана 15
липня 1948 року її батьку ОСОБА_4 на склад сім'ї з
чотирьох осіб,
згідно договору найму жилого приміщення № 84 від 15 липня 1948 року. Ордер видано ВАТ “ДЗМ ім. Петровського”. Разом
з квартирою у користування були надані допоміжні приміщення та земельна ділянка. Так з
1948 року у користуванні  сім'ї ОСОБА_1 знаходиться гараж під літ. “В”,  сарай під літ. “Д”,  відмостки,  мансарда А1-1,  земельна ділянка під будівлями. Однак,  при оформленні   приватизаційних документів   у
1994  році  орган
приватизації  ВАТ  “ДМЗ ім. Петровського”   не   вказав
у  свідоцтві   про
право   власності   допоміжні
приміщення наданого житла. У
результаті вона фактично має у власності домоволодіння у цілому, а документально лише квартиру. Крім
того, у зв'язку з узаконенням її надвірних будівель змінились ідеальні долі у будинку
АДРЕСА_1. Згідно висновку від 18 червня 2004
року Дніпропетровського НПСЕ у її власності знаходиться квартира АДРЕСА_1, а також надвірні будівлі, що є домоволодінням та
складає 26/100 частин, у зв'язку з чим вона просить затвердити акт ідеальних часток та
визнати за нею право власності. Також вказала, що ОСОБА_2, згідно свідоцтва про право власності на житло
від 18 вересня 2001 року, належить квартира
АДРЕСА_2, загальною площею 95,9 кв. м., в той час коли фактично у
ОСОБА_2, як у квартиронаймача, знаходиться в експлуатації однокімнатна квартира площею 31,5 кв. м. Різниця
складає 64,4 кв. м., яка виникла внаслідок самовільних прибудов та
незаконної приватизації. Так ОСОБА_2 самовільно прибудував коридор 2а-з площею 5,5 кв. м., кімнату 2а-2 площею 19,1 кв.
м., коридор 2а-1 площею 11,2 кв. м.,
вбиральню 2а-8 площею 0,9 кв. м., мансарду площею 26,8 кв. м., веранду площею 4,3 кв. м. ОСОБА_2 збудував
прибудови на земельній ділянці не відведеній
для такої цілі та без належного дозволу та належно затвердженого проекту. Вважає прибудови ОСОБА_2 самовільними та такими, що
підлягають знесенню, а розпорядження
органів приватизації від 18 вересня 2001 року про передачу квартири АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 та свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_2, видане 18 вересня 2001 року недійсними.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись із
зустрічним позовом до ОСОБА_1  про
визнання  права  власності
на домоволодіння,  усунення  перешкод
в користуванні    хвірткою,
зобов'язання    виконкому    Ленінської    районної
у    місті Дніпропетровську ради ввести в
експлуатацію прибудову, посилаючись на те, що їх сім'ї, з чотирьох осіб, була надана квартира
АДРЕСА_2 на підставі ордеру №
132 від        29 травня 1992 року.
Надати цей ордер неможливо,
бо архіви при реорганізації ЖКО заводу ім. Петровського не збереглися, що підтверджується    довідкою від    14 червня 2002   року
виданою    ОЖКП «Центральний». Їх сім'я
займала однокімнатну квартиру і перебувала на квартирному обліку в списках першочергового
надання житлової площі, що підтверджується довідкою орендного підприємства “ДМЗ ім.
Петровського” від 04 червня 1997 року, тому у 1997 році завод дав їм дозвіл на
прибудову житлових приміщень, Був
виконаний проект прибудови. 24 березня 1997 року проект був затверджений з
архітекторами району і  ГАСК.  Інстанція
головного архітектурного контролю м. Дніпропетровська дала дозвіл на виконання
будівельних робіт по прибудові житлового
приміщення до їх квартири. Згідно з
проектом  вони  отримали дозвіл  на прибудову коридору 2а-3 площею 5,5 кв. м., житлової кімнати 2а-2 площею
19,1 кв. м., прихожої-тамбура 2а-1 площею
11,2 кв. м., також ними була побудована мансарда №2а-9 площею 26,8 кв. м., як допоміжне приміщення по типу горища, веранда
2а-10, площею 4,3 кв. м. На підставі
розпорядження ВАТ “ДМЗ ім.
Петровського” від 18.09.2001 року їм було видане свідоцтво про право власності на
житло на квартиру АДРЕСА_2.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 пояснили,
що ніяких претензій зі сторони сусідки не було, але коли сусіди почали вирішувати питання про право власності на землю,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання приватизації
недійсною, з метою заволодіти більшою частиною
земельної ділянки. Їх прибудова не порушує права та інтереси ОСОБА_1, однак, вона без їх згоди приварила замок до
хвіртки і тим самим перешкоджає їм в користуванні
нею. Вважають приватизацію квартири законною, самовільну прибудову виконану
у відповідності з проектом та належними дозволами, дії ОСОБА_1 , такими що
чинить їм перешкоди в користуванні хвірткою.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2007 року позовні вимгои ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним розпорядження органів
приватизації ВАТ “ДМЗ ім. Петровського”,
ГП ЖКО УЖКХ облдержадміністрації від 18 вересня 2001 року про передачу квартири АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_6, ОСОБА_5

Визнано недійсним
свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_2, видане 18 вересня
2001 року на ім'я ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5.

Визнано зведені ОСОБА_2 коридор 2а-3 ( площею
5,5 кв. м.), житлову кімнату 2а-2 ( площею 19.1 кв. м.), передпокій - тамбур 2а-1 ( площею 11,2 кв. м.)
туалет 2а-8 ( площею 0,9 кв. м.), мансарду
2а-9, площею 26,8 кв. м., веранду 2а-10, площею 43 кв. м. в квартирі АДРЕСА_2 самовільним
будівництвом.

У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ВАТ “ДЗМ ім. Петровського”, ОЖКП "Центральний",
КП “ДБТІ” про визнання квартири домоволодінням, затвердження акту ідеальних часток,
знесення самовільних забудов відмовлено.

У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про визнання за ними права власності на квартиру № 2а у буд. АДРЕСА_1,
загальною площею 95,9 кв.
м., зобов'язання виконкому Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради ввести в експлуатацію
прибудову А1-2, яка складається з : коридору 2а-3 ( площею 5,5 кв. м.),
житлової кімнати 2а-2 (площею 19.1 кв. м.), передпокою - тамбура 2а-1 ( площею 11,2 кв. м.) туалету
2а-8      (площею 0,9 кв. м.) , мансарди
2а-9, площею 26,8 кв. м., веранди 2а-10, площею 4,3 кв. м. в квартирі АДРЕСА_2, усунення перешкод в
користуванні хвірткою відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2007 року
рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2007 року
в частині визнання недійсним
розпорядження органів приватизації ВАТ "ДМЗ              ім. Петровського", ДП ЖКО УЖКГ від 18 березня 2001 року про передачу квартири АДРЕСА_2 у вла­сність
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5;
визнання недійсним свідоцтва про право власності на
житло на квартиру АДРЕСА_2, видане 18
березня 2001 року на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5; визнання
будівлі, зведеної ОСОБА_2 а саме: коридору 2а-3, житлової кімнати 2в-2,
передпокою-тамбура 2а-1, туалету 2а-8, мансарди 2а-9, веранди 2а-10 в квартирі АДРЕСА_2 самовільним бу­дівництвом
скасовано.
В цій частині у по­зові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ВАТ “ДМЗ ім. Петровського”, ОЖКП “Центральний”, КП “ДМБТІ” відмовлено. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська
від 14 березня 2007 року в частині відмови
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні хвірткою скасовано. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перешкод у користуванні хвірткою, що виходить від буд.АДРЕСА_1, шляхом передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ключів від
цієї хвіртки. В решті рішення
Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від          14
березня 2007 року залишено без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилено.

У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить
скасувати рішення апеляційного суду повністю та рішення суду першої інстанції в
частині відмови їй у позові про визнання частини будинку і прилеглих до неї
надвірних будівель будинковолодінням, що складає 26/100 його частин,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального
права. Підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від
13 червня 2007 року та рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська
від 14 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

В.М.
Барсукова