УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

22 березня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Тернопільської області в складі:

Головуючого: Дикун С.І.

Суддів: Кузьми Р.М., Гурзеля І.В.

при секретарі - Гачинській М.В.

з участю представників апелянта
ОСОБА_1-

ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Бережанського районного суду від 6 листопада 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, Бережанської державної нотаріальної контори про
визнання недійсним договорів дарування будинковолодіння, земельної ділянки та
державного акту на право приватної власності на землю, відшкодування моральної
та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2006
року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Бережанської
державної нотаріальної контори про визнання недійсним договорів дарування
будинковолодіння, земельної ділянки та державного акту на право приватної
власності на землю, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Позивачка свої
позовні вимоги мотивує тим, що вона була власником 13/20 частини
будинковолодіння розташованого у АДРЕСА_1,
а 19 червня 2001 року уклала з відповідачем ОСОБА_2 договір дарування
будинковолодіння, який просить суд визнати недійсним посилаючись на те, що в
дійсності будинковолодіння ОСОБА_2 не дарувала, фактично була домовленість про
купівлю - продаж житлового будинку за 26000 доларів США, а відповідач
оплатив тільки 6000 доларів США, а
тому вважає, що право чин було укладено під впливом обману. Позивачка також
просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 22 червня
2001 року, посвідченого Бережанською державною нотаріальною    конторою
за  реєстром   №1594
та    визнання   недійсним

Справа №22а-268                                                 Головуючий
у 1 інстанції - Статків Б.І.

Категорія -26                                                                           Доповідач
- Кузьма Р. М

2

державний акт на право приватної власності на землю 11-ТР
№011311 виданого Бережанською міською радою на ім»я ОСОБА_2, посилаючись на те,
що договору дарування земельної ділянки вона не укладала і підпис договору
вчинений не нею. Крім цього, позивачка просить стягнути з відповідача 28500
гривень за незаконне користування приміщеннями будинковолодіння, 5000 гривень
за самовільне користування земельною ділянкою, а також стягнути 100000 гривень
моральної шкоди заподіяної її обманом відповідача, що завдало їй тяжких,
тривалих душевних страждань, внаслідок яких вона тяжко захворіла.

Рішенням
Бережанського районного суду від 6 листопада 2006 року в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Бережанської державної нотаріальної контори про визнання недійсними
договору дарування будинковолодіння, договору дарування земельної ділянки,
державного акту на право приватної власності на землю, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди відмовлено за безпідставністю позовних вимог та
пропуском строку позовної давності.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині визнання недійсними
договорів, постановити нове рішення, згідно з яким визнати недійсним договори
дарування будинковолодіння та земельної ділянки, оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Колегія суддів,
розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта, вважає що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає.

Встановлено, що
19 червня 2001 року було укладено між сторонами договір дарування, який
посвідчений Бережанською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1530 та
згідно якого ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 13/20 частин житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

22 червня 2001 року Бережанською державною нотаріальною конторою за
реєстром № 1594 посвідчено договір дарування земельної ділянки згідно якого ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку
в розмірі 0.10 га для обслуговування житлового будинку та господарських
будівель в АДРЕСА_1.

Відповідно до
п.п.2,3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3
«Про судову практику про визнання угод недійсними», угода може бути визнана
недійсною лише з підстав із наслідками, передбаченими законом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив з того, що позовні вимоги є
безпідставними, оскільки сторони по власному волевиявленню уклали договори і
раніше протягом тривалого часу позивачка не ставила питання про визнання цих
договорів недійсними.

3

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те що договір дарування будинковолодіння укладений внаслідок обману та
апелянтами не пропущено строк позовної давності,
оскільки вказані обставини та факт обману не
доведений позивачем в судовому засіданні. Відповідно не можуть бути застосовані норми ч.3 ст.258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності.

Рішення суду ухвалене з додержання норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування,
виходячи з доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів-,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Бережанського районного суду від 6 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сил з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.