Справа № 2-2836/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
листопада 2007 року
Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді         Зосименко С.Г.

при секретарі                 Карпенко В.Ю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 у власних інтересах

та  в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до виконавчого комітету Індустріальної

районної
у місті Дніпропетровську  ради, третя
особа: КП «Дніпропетровське

міжміське
бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2007 року позивачі звернулися до
Індустріального районного суду м.

Дніпропетровська
з позовом  до відповідача про визнання
права власності. В

позовній
заяві та в ході судового засідання позивачі посилаюся на те, що

позивачам
на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира

АДРЕСА_1,
а на підставі

договору
купівлі-продажу від 27.05.1997 року - квартира АДРЕСА_2. В період
січня-лютого  2007 року

ними
було зроблено перепланування  та
об'єднання квартир, в ході якого було

самовільно
приєднана частина  місць загального
користування - коридор площею

3,9
кв. м.  та 2,2 кв. м. Просили визнати за
ОСОБА_1,

ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право власності на приміщення ІІІ-1, ІІІ-2, розташовані в

квартирі
АДРЕСА_1, зобов'

язати
виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради

розглянути,
у відповідності до діючого законодавства, питання про прийняття в

експлуатацію
переобладнаної квартири АДРЕСА_1.

Представник
відповідача у судове засіданні не з'явилася. Надала суду заяву, в

якій
зазначено, що відповідач просить розглянути справу за їх відсутністю і

винести
рішення згідно законодавства.

Представник
третьої особи КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної

інвентаризації»
у судове засідання не  з'явився.
Повідомлений належним чином.

Суд
вислухавши пояснення позивачів, ознайомившись з заявою

відповідача,  дослідивши докази по справі, вважає, що позов
підлягає

задоволенню
частково.

Так, в судовому засіданні
встановлено, що на підставі Свідоцтва про

право
власності на житло від 14.04.1997 року ОСОБА_1,

ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 належить на праві
спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1. Відповідно до

договору
купівлі-продажу від 27.05.1999 року
ОСОБА_1

належить
на праві власності  квартира АДРЕСА_2. У
2007 році позивачами було проведено переобладнання та об'

єднання
даних квартир. Згідно технічного паспорту квартира НОМЕР_1 складається

тепер
з: коридору площею 3,7 кв. м., туалету площею 3,3-4,7 кв. м., комори

площею
1,3 кв. м., столової площею 24,0 кв. м., кухні площею 11,4 кв. м., двох

житлових
кімнат площею 10,9 кв. м. та 12, 5 кв. м., лоджії площею 2,7 кв. м. В

результаті
перепланування позивачами було самовільно зайнято частину коридору

площею
6,1 кв. м., який відноситься до місця загального користування. В

матеріалах
справи знаходяться письмові заяви сусідів
ОСОБА_5, ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8, ОСОБА_9, з яких вбачається, що вони

не
заперечують проти визнання за позивачами права власності на частину не

житлового  приміщення, що знаходиться у їх спільному
користуванні.

Згідно
Технічного висновку ТОВ фірми „Технологія” за результатами обстеження

будівельних
конструкцій квартири АДРЕСА_1, основні несучі конструкції  квартири знаходяться у

задовільному
стані та придатні до подальшої експлуатації, виконане

перепланування
не здійснює  негативного впливу на
конструкції будівлі в цілому.

Відповідно
до п. 1.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року

допоміжні
приміщення передаються безоплатно у спільну сумісну власність

громадян
одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків.

Підтвердження
права власності на додаткові приміщення не потребує здійснення

додаткових
дій, а саме створення об'єднання співвласників багатоквартирного

будинку,
вступ у нього.

Відповідно
до п. 1 ч. 2 ст.  369 ЦК України  розпорядження майном, що є у

спільній
сумісній власності , здійснюється за згодою всіх співвласників.

Враховуючи
вище викладене суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права

власності
на приміщення ІІІ-1, ІІІ-2, розташовані в квартирі АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню.

Щодо вимог позивачів про
зобов'язання виконавчого комітету

Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську ради вчинити певні дії, суд

вимушений
відмовити у задоволенні. Оскільки дані вимоги можуть розглядатися

тільки
в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись
ст.ст. 368,369 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 10 Закону

України
„Про приватизацію державного житлового фонду”, п. 1.1, 1. 3 Рішення

Конституційного  Суду України від 02.03.2004 року по справі №
1-2/2004,  ст.ст.

11,15,
60,61, 88,  212-215  ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 у власних
інтересах та

в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_2

право
власності на приміщення ІІІ-1, ІІІ-2, розташовані в квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської

області
через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у

10-ти
денний строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження

і
подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, або без подання

заяви
про апеляційне оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С.Г. Зосименко