Справа № 22ц-854/2007              Головуючий у
першій інстанції - БЕЧКО
Категорія - цивільна
Доповідач - ГУБАР B.C.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 року
м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі:

головуючого-судді  СТРАШНОГО М.М.,

суддів:   ГУБАР B.C., ШАРАПОВОЇ О.Л.,
при секретарі:   ІВАНОВІЙ Н.Б.,

за участю:   ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою першого заступника прокурора М.Чернігова на рішення Деснянського
районного суду М.Чернігова від 22
березня 2007 року у
справі за позовом прокурора М.Чернігова в інтересах ОСОБА_2. до ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_3
про визнання договорів дарування, застави та купівлі-продажу недійсними, та за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2., ОСОБА_5.
про виселення,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2006 р. прокурор
М.Чернігова в інтересах ОСОБА_2. звернувся до суду з позовом, в якому просив
визнати недійсним договір дарування від 11.02.1993
р. між ОСОБА_2. та ОСОБА_5.,
як такий, що укладений під впливом помилки; недійсним договір застави,
укладений 09.09.2003 р. між
ОСОБА_5. та
ОСОБА_6. та недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19.11.2005 р. між ОСОБА_6.
та ОСОБА_3.

В провадженні
суду з серпня 2005 р.
знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2. та ОСОБА_5. про виселення
колишнього власника квартири та тимчасового жильця та зняття їх з реєстрації.

Даний позов
ОСОБА_6 ухвалою Деснянського районного суду М.Чернігова від 01.03.2006 р. залишено за
його заявою без розгляду.

Відповідач по
справі ОСОБА_3. в січні 2006
р. звернувся до суду як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору з позовом до ОСОБА_2. та ОСОБА_5. про виселення колишнього власника квартири та тимчасового
жильця.

2

Ухвалою
Деснянського районного суду М.Чернігова від 01.03.2006 р. було прийнято відмову ОСОБА_3 та закрито провадження у
справі в частині вимог про виселення ОСОБА_5.

Ухвалою від 27.10.2006 р. справи за
позовом прокурора М.Чернігова та за позовом ОСОБА_3 були об'єднані в одне
провадження.

Рішенням
Деснянського районного суду М.Чернігова від 22 березня 2007
р. в задоволенні позову прокурора м.Чернігова відмовлено. Позов ОСОБА_3
задоволено, виселено ОСОБА_2. з квартири №
АДРЕСА_1 в М.Чернігові без надання їй іншого житла.

В апеляційній
скарзі перший заступник прокурора м.Чернігова просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що судом неповно з'ясовано і не доведено
обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт посилається на те, що між
ОСОБА_2. та ОСОБА_5. фактично
було укладено договір довічного утримання, а не дарування, що підтверджено
показами свідків, яким суд не дав належної оцінки. Судом не взято до уваги те,
що ОСОБА_2. є пенсіонеркою, має поганий зір, не вміє читати, є учасником війни,
а тому при укладенні договору вона помилилася щодо природи правочину, а також
те, що позивачка постійно проживала у спірній квартирі, у зв'язку з чим і не
зверталась до суду. Стверджує, що договори застави та купівлі-продажу спірної
квартири порушують конституційні права ОСОБА_2., а тому відповідно до ст.228 ЦК
України є такими, що порушують публічний порядок.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи,
та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд знаходить, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без
змін виходячи з наступного.

По справі
встановлено, що 11.02.1993
р. між ОСОБА_2. та ОСОБА_5.
було укладено договір дарування квартири №АДРЕСА_1 в М.Чернігові. Даний договір було посвідчено нотаріусом
Першої державної нотаріальної контори м.Чернігова ОСОБА_7. і зареєстровано в
реєстрі за № НОМЕР_1.

09.09.2003 р. між ОСОБА_5.
та ОСОБА_6. було укладено договір застави спірної квартири, який було
посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_8. та зареєстровано в реєстрі за № НОМЕР_2. ОСОБА_5. не виконала свої
зобов'язання за договором позики від 09.09.03
p., а тому
згідно з виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського
нотаріального округу від 14.03.2005
р. до ОСОБА_6 перейшло право власності на спірну квартиру. Дану спірну
квартиру ОСОБА_6. продав ОСОБА_3., про що було укладено договір купівлі-продажу
квартири 19.11.2005 р.

Відповідно до
п.2 ч.1 ст.229 ЦК України, істотне значення має помилка щодо природи правочину,
прав та обов'язків сторін.

Відповідно до
п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 „Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними" під помилкою слід розуміти
таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов
угоди, яке вплинуло на її

3

волевиявлення,
за відсутністю котрого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б
укладена.

Стороною
позивача не надано будь-яких доказів на підтвердження доводів того, що договір
дарування було укладено під впливом помилки.

В зв'язку з
вищевикладеним суд не знаходить підстав для визнання договору застави та
договору  купівлі-продажу недійсними.

Також ОСОБА_2.
пропустила строк звернення до суду з позовом, встановлений ст.257 ЦК України.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2. постійно проживала в спірній квартирі, а
тому не зверталася до суду з позовом суд визнає неповажними причини пропущення
позовної давності, які не дають підстав для поновлення строку для звернення до
суду з позовом.

А тому суд
першої інстанції вірно прийшов до висновку про необхідність відмови прокурору
М.Чернігова в задоволенні його позову.

Відповідно до
ст.ст.387, 391 ЦК
України має право витребувати свої майно та має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

4.2 ст.48 Закону України „Про власність" передбачає, що
власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

За викладених
обставин, ОСОБА_3. є власником спірної квартири, як такий, що придбав її на
законних підставах, згідно договору купівлі-продажу від 19.11.2005 р.

Сукупність
перевірених апеляційним судом матеріалів справи приводить апеляційний суд до
переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між
сторонами і їм дана вірна юридична оцінка. Доводи апеляційної скарги не містять
жодних передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення суду
і в апеляційному суді апелянтом не надано жодних доказів, які не були
представлені суду першої інстанції та які могли б вплинути на вирішення спору
по суті.

За таких
обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст. 209,
218, 303, 308, 313,
315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу першого заступника прокурора М.Чернігова -відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду М.Чернігова від 22 березня 2007
року - залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.