Справа №2-126/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007 року

Богуславський
районний суд Київської області в складі:

головуючого
судці                            Тітова
М.Б.

при
секретарі
Олефіренко С.В.

3 участю
позивача
ОСОБА_1

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду в м.- Богуславі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Богуславської міської ради. Київської області про
визнання права власності на спадкове нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1, звернувшись до суду з даним позовом до Богуславської міської ради,
просить суд визнати за ним право власності на житловий будинокНОМЕР_1 з господарськими
спорудами поАДРЕСА_1, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2, якій
належав вказаний будинок. Мати ще за життя склала заповіт на ім'я її
співмешканця ОСОБА_3, що стверджується копією заповіту, посвідченого державним
нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори 26 лютого 1999 року.

Після
смерті матері залишилось спадкове майно, в тому числі житловий будинок, що
розташований в АДРЕСА_1.

Він
(ОСОБА_1) являється інвалідом третьої групи з 01.04.1999 року, що
підтверджується копією довідки Миронівської МСЕК і як особа, що являється
непрацездатною, у відповідності до ст. 535 ЦК України в редакції 1963 року,
який був чинним на час смерті спадкодавця, має право на обов'язкову долю в
спадщині, що становить 2/3 частини спадкового майна, на яку він мав би право за
законом.

4  квітня 2000 року він звернувся із заявою до
Богуславської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та прийняв
спадщину у вигляді будинкуАДРЕСА_1.

В
послідуючому в державній нотаріальній конторі йому повідомили, що не зможуть
видати свідоцтво про право на спадщину за законом, поскільки за життя його мати
не оформила документ про право власності на житловий будинок та не
зареєструвала право на нерухоме майно в Білоцерківському МЕТІ.

Білоцерківське
МЕТІ не уповноважене приймати заяви про реєстрацію прав власності на нерухоме
майно, поскільки заяву про реєстрацію прав власності на нерухоме майно може
подати власник, або уповноважена ним особа.

Богуславська
міська рада не може видати йому документи про право власності на будинок, так
як не збереглися документи про право власності спадкодавця на вказаний будинок.

Зберігся
лише один архівний витяг з протоколуНОМЕР_2 засідання
виконкому Богуславської міської ради від 19
червня 1970 року,
яким було дозволено будівництво сараю на старій земельній ділянці ОСОБА_2.

Поскільки
інші документи на земельну ділянку, на якій розташовано будинок, не збереглись,
то він згідно договору від 23
листопада 2006 року
отримав в оренду вказану земельну ділянку та в даний час користується нею.

Білоцерківське
МБТІ виготовило йому технічний паспорт на будинок, згідно якою вАДРЕСА_1
знаходиться житловий будинок загальною площею 38,7 кв.м, та господарські
споруди: сарай, сарай-літня кухня, сарай убиральня, загальною інвентаризаційною
вартістю 9578 грн.

Так як
він позбавлений можливості в адміністративному порядку встановити за собою
право власності на будинок, то просить постановити судове рішення про його
право на вищевказане спадкове нерухоме майно.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав обґрунтувавши його вищенаведеними обставинами.

Відповідач
свого представника в судове засідання не направив, однак надіслав до суду
заяву, в якій позов визнав і просив його задовольнити.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Із
доданих до позовної заяви доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 являється
інвалідом третьої групи з 01.04.1999
року, що підтверджується копією довідки Миронівської МСЕК і як особа, що
являється непрацездатною, у відповідності до ст. 535 ЦК України в редакції 1963 року, який був чинним на час смерті спадкодавця ОСОБА_2.,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, має
право на обов'язкову долю в спадщині, що становить 2/3 частини
спадкового майна, на яку він мав би право за законом, як спадкоємець першої
черги.

Факт
родинних відносин із спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про
народження ОСОБА_1, в якому його матір'ю записано ОСОБА_2.

Спадкодавець
ОСОБА_2. за життя склала заповіт на ім'я співмешканця ОСОБА_3, що стверджується
копією заповіту, посвідченого державним нотаріусом Богуславської державної
нотаріальної контори 26 лютого 1999 року.

Спадкоємець
за заповітом ОСОБА_3, який
не має родинних відносин з померлою ОСОБА_2., із заявою про прийняття спадщини
до Богуславської державної нотаріальної контори не звертався, що
підтверджується довідкою державної нотаріальної конториНОМЕР_3.

Відповідно
до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємець за
заповітом ОСОБА_3 повинен був прийняти спадщину, подавши до державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Не подавши
таку заяву він не прийняв спадщину.

Відповідно
до ч.І ст.554 ЦК України в редакції 1963
року, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом
або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до
спадкоємців за законом і розділяється між ними в рівних частках.

Норми
Цивільного кодексу України в редакції 1963
року застосовуються судом в даній справі виходячи з тих підстав, що норми
Цивільного кодексу України в редакції від 16
січня 2003 року
згідно прикінцевих та перехідних положень застосовуються до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки
інших спадкоємців за законом крім позивачаОСОБА_1 після смерті
ОСОБА_2. не має, то відповідно до позивача переходить все майно спадкодавця.

За
даними технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 у господарстві
спадкодавця знаходяться житловий будинок площею 38,7 кв.м., три сараї, убиральня, загальна
інвентаризаційна вартість яких становить 9578
грн.

Таким
чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для постановления рішення про
задоволення позову.

З
урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 130 ч,4, 174
ч.4 ЦПК України, ст.ст. 535.
548, 549, 554 ч.І ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на житловий будинок загальною площею 38,7 кв.м, інвентаризаційною
вартістю 7608 грн., сарай, інвентаризаційного вартістю 57 грн., сарай,
інвентаризаційною вартістю 1833
грн., сарай, інвентаризаційною вартістю 32 грн., убиральню інвентаризаційною вартістю

48 грн., що
розташовані поАДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.