Справа №2-40307
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року.                   Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Розман М.М.

при секретарі Цех Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
доОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом в інтересах ОСОБА_2
доОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди. В позовній заяві зазначив , що на підставі державного акту на право приватної власності на
землю ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 0.69 га. , що розташована в урочищі Бобово АДРЕСА_1 . Ще на початку 2000 року відповідачі
самовільно зайняли земельну ділянку і на протязі 5 років її незаконно використовували, а саме:ОСОБА_3 - 0.59 га.
землі , чим заподіяв шкоду на суму 4186 гривень
іОСОБА_2 - 0.08 га. землі , чим заподіяв шкоду на суму 567 гривень , яку в
добровільному порядку відшкодувати відмовляються.Розмір
заподіяної шкоди стверджується актом компетентної комісії Тячівської райдержадміністрації.

Рішенням Тячівського районного суду від 01.02.2006 року зобов'язано
відповідачів повернути ОСОБА_2 самовільно зайняті
земельні ділянки. Однак питання про відшкодування заподіяної шкоди
не розглянуто.

Крім цього , протиправними діями відповідачів заподіяно позивачу також
моральну шкоду , яка виразилася в тому , що
внаслідок банкрутства СФГ»Широке» , він залишився без роботи.

Просить стягнути з відповідачів на користь позивача заподіяну матеріальну
шкоду , а саме : зОСОБА_34186 гривень , з ОСОБА_4 567 гривень, а також по 100 гривень в відшкодування моральної шкоди з кожного.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав посилаючись на викладені в
письмовій позовній заяві обставини .Щодо
відшкодування моральної шкоди додатково пояснив , що внаслідок протиправних дій відповідачів позивач залишився без роботи і
позбавлений можливості на протязі багатьох
років користуватися своєю власністю , звертатися до суду , що привело
до моральних страждань. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився , хоч про час та місце
розгляду справи був належним чином повідомлений , а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його
відсутності на підставі наявних у справі доказів.

ВідповідачОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив , що він
самовільно земельну ділянку від позивача не займав , а тільки використовував
земельну ділянку, яку йому виділено
Буштинським ДЛГ. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного
висновку.

В судовому
засіданні встановлено , що ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю є власником
земельної ділянки площею 0.69 га.,
що розташована в урочищі Бобово АДРЕСА_1. Відповідачі самовільно зайняли земельну ділянку і на протязі понад 5 років її
використовували, а саме:ОСОБА_3 - 0.59 га. землі іОСОБА_2 - 0.08
га. землі , що стверджується

-2-

актом про самовільне зайняття земельної
ділянки від 21.03.2001 року та висновком землевпорядної експертизи від 10
квітня 2001 року.

Рішенням Тячівського районного суду від 01.02.2006 року зобов'язано
відповідачів повернути ОСОБА_2 самовільно
зайняті земельні ділянки. Вимога про відшкодування заподіяної шкоди
не розглянута.

Згідно до акту
комісії , утвореної розпорядженням голови Тячівської райдержадміністрації від 9 березня 2006 року за №149 , констатовано
факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачами і визначено розмір
недоодержаного доходу за 5 років із одного гектара землі , в тому числі по
роках: 2000 рік-1375 гривень , 2001 рік-900 гривень , 2002 рік-810 гривень , 2003 рік-785 гривень , 2004 рік-1944
гривні , 2005 рік- 1284 гривні.

Відповідно розмір заподіяних збитків кожним із відповідачів за останні 5
років становить.

ОСОБА_3 - 2005 рік ( 1284x59:100= 757.56 грн.), 2004 рік (1944x59:100=
1146.96 грн.), 2003 рік( 785x59:100= 463.15грн.), 2002 рік (
810x59:100= 477.90грн.), 2001 рік (900x59:100 = 531 грн.), всього 3376.57 грн..

ОСОБА_4 - 2005 рік ( 1284x8:100 = 109.72 грн.) , 2004 рік ( 1944 х 8:100 =
155.52 грн.), 2003 рік ( 785x8:100 = 62.80
грн.), 2002 рік (810x8:100 = 64.80 грн.), 2001 рік (900x8:100 = 72
грн.), всього 464 , 84 грн..

Доводи відповідача ОСОБА_4про те , що він самовільно земельну ділянку у
відповідача не займав, а тільки використовував земельну ділянку , яку йому
виділено Буштинським ДЛГ , спростовуються
актом про самовільне зайняття земельної ділянки від 21.03.2001 року , висновком
землевпорядної експертизи від 10 квітня 2001 року , рішенням Тячівського
районного суду від 01.02.2006 року , яке набуло законної сили і яким
зобов'язано відповідачів , в тому числі і
ОСОБА_4 , повернути ОСОБА_2 самовільно зайняті земельні ділянки.

Згідно до ст.. 116 ЗК України , в редакції 1992
року , який діяв на момент виникнення правовідносин
сторін , підприємства , установи , організації та громадяни зобов'язані відшкодувати збитки , заподіяні ними в результаті
порушення земельного законодавства.

Аналогічні правила передбачені і ст.ст. 156 , 157 ЗК України , який набув
чинності з 1 січня 2002 року.

Таким чином , суд вважає , що вимоги про відшкодування збитків є
підставними і в судовому засіданні доведеними.

Згідно до ст.71 ЦК України , 1963 року, який діяв на момент
виникнення правовідносин сторін , загальний строк для захисту
права за позовом особи , право якої порушено ( позовна давність )
встановлюється у три роки. А згідно до ст. 75 цього Кодексу , позовна давність застосовується
судом незалежно від заяви сторін.

Ст.267 ЦК України , 2003 року , який набув
чинності з 1 січня 2004 року , позовна давність
застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним
рішення.

Разом з цим , згідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень до цього
Кодексу , правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів,
строк пред'явлення яких , встановлений законодавством , що
діяло раніше , не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи наведене , суд вважає , що позов слід задовольнити частково , на
суму стягнення з ОСОБА_3 3376.57 грн. та на суму 464.84
гривні зОСОБА_4.

В задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 811.25 грн.( 1375x59:100) заподіяних збитків за 2000 рік та з ОСОБА_4 110 грн. (
1375x8:100). заподіяних збитків за 2000 рік слід
відмовити у зв'язку із закінченням строку позовної давності, оскільки станом на
1 січня 2004 року строк позовної давності по цих вимогах закінчився.

При вирішенні питання про відшкодування заподіяної моральної шкоди , суд
враховує , що протиправними діями відповідачів
позивачу заподіяно моральну шкоду , яка полягає у моральних стражданнях , яку
позивач зазнав у зв'язку з неможливістю реалізації своїх прав на

-3-

майно. А тому
позов в цій частині слід задовольнити і стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача по 100 гривень в відшкодування
заподіяної моральної шкоди.

Судові витрати в частині сплати судового збору і витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду слід покласти на
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 60 , 209 , 213-215 ЦПК України , ст.. 116 ЗК України , в редакції 1992
року, ст..ст. 156 ,157 ЗК України, ст.ст. 71 , 75 , 80 ЦК України , 1963 року, ст. ст.. 23 ,267 ,1167 та п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України, 2003 року, суд,

РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_3на користь ОСОБА_2 3376 гривень 57 копійок в відшкодування заподіяних матеріальних збитків , 100
гривень в відшкодування заподіяної моральної
шкоди , 34 гривні сплаченого судового збору та 15 гривень сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
розгляду цивільної справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 464 гривні 84 копійки в відшкодування заподіяних матеріальних збитків , 100
гривень в відшкодування заподіяної моральної
шкоди , 5 гривень сплаченого судового збору та 15 гривень сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
розгляду цивільної справи.

В решті позову відмовити у зв'язку
із закінченням строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області
через Тячівський районний суд шляхом подання заяви про
його апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення з наступним
поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.