УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15 березня    2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

Головуючого:
Дикун С.І. суддів - Кузьми P.M., Ходоровського
М.В. при секретарі - Заєць К.В. з участю -представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ОСОБА_1
-ОСОБА_2 на
рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1до
Приватного підприємства «Сенс», ОСОБА_3про визнання недійсним договору про
дольову участь в будівництві, визнання його договором купівлі-продажу квартири,
зобов'язання уточнити вартість виконаних робіт та передачу у власність
квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ПП «Сенс», ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору про дольову участь в будівництві чотирьохкімнатної АДРЕСА_1 укладеного
6 грудня 2004 р. між ПП «Сенс» та ОСОБА_3, визнання його договором купівлі-продажу
квартири, зобов'язання ПП «Сенс» уточнити вартість виконаних робіт із ОСОБА_1
по договору від 08.09.1999 р. та передати їй у власність вказану квартиру.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2006 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1-
ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в зв'язку
з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому
засіданні апелянт підтримав доводи апеляційної скарги.

Справа
№22а-192  2007р.                                     Головуючий у 1 інстанції -
Юрдига О. С.

Категорія -29                                                                                     Доповідач
- Кузьма P.M.

Колегія суддів,
розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта, вважає що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає. Встановлено, що на підставі рішення
виконкому Тернопільської міської ради НОМЕР_1 за ПП "Сенс" визнано
право власності на 15-квартирний житловий будинок з мансардними приміщеннями та
вбудованими стоянками автомобілів за адресою АДРЕСА_1

06.12.2004 року між ПП "Сенс" і ОСОБА_3
укладено договір про дольову участь в будівництві 4-кімнатної АДРЕСА_1 Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 виконала умови договору і у
відповідності до вимог чинного законодавства, набула право власності на спірну
квартиру.

Рішенням виконкому Тернопільської міської ради НОМЕР_2
внесено зміни в п.З рішення виконкому НОМЕР_1 "Про оформлення права
власності на 15-квартирний житловий будинок з мансардними приміщеннями та
вбудованими стоянками автомобілів за адресою АДРЕСА_1" та замість:
"Оформити право власності за ПП "Сенс" на квартири в житловому
будинку за адресою АДРЕСА_1" читати "Оформити право власності за
фізичними особами, зокрема ОСОБА_3 на чотирикімнатну АДРЕСА_1".

Відповідно до вимог ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодаства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та справедливості . Договір є обов»язковим
для виконання сторонами ( ст.ст. 627, 629 Цивільного кодексу України). Договір
є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов
договору ( ст.638 Цивільного кодексу України).

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови №3 від
28.04.1978р. зі змінами, внесеними постановою Пленуму №13 від 25.12.1992р. «Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними» угода може бути визнана
недійсною лише з підстав і наслідків, передбачених законом.

Відмовляючи в
позові, суд першої інстанції виходив з того, що безпідставними є твердження
представника позивача щодо недійсності договору про дольову участь у
будівництві, з тих підстав, що між сторонами фактично укладено договір
купівлі-продажу, який нотаріально не посвідчено та не зареєстровано, оскільки
між ПП «Сенс» та ОСОБА_3 досягнуто згоди зі всіх істотних умов договору,
повністю виконано умови договору, і вони
його   не оспорюють. При   цьому
у суді   доведено, що   укладеним

договором
порушень будь-яких прав позивача ОСОБА_1
не допущено, оскільки права власності на квартиру, що була предметом
спірного договору за нею не визнано та виходячи з цих обставин, передбачених
законом підстав для визнання недійсним договору про дольову участь в
будівництві, визнання його договором купівлі-продажу квартири не встановлено.

Щодо інших позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що
08.09.1999 року між ПП "Сенс" ( власник) та ОСОБА_1 (учасник)
укладено договір про будівництво квартири, згідно умов якого власник з 1997 р.
розпочинає будівництво 8-квартирного будинку по вулиці Над Ставом в м.
Тернополі, а учасник приймає участь у фінансуванні будівництва даного об'єкту.
Згідно умов договору, передбачених п.2.1. власник (ПП "Сенс")
пропорційно до отриманих від учасника (ОСОБА_1)
коштів, після закінчення будівництва виділить учаснику (ОСОБА_1) одну квартиру на
другому поверсі будинку площею 240 кв.м., орієнтовна вартість якої еквівалентна
52800 доларів СІЛА, по курсу Національного банку України. При цьому, в п.2.3
договору зазначено, що після завершення будівництва учасник (ОСОБА_1) зобов'язується
провести остаточні розрахунки повної вартості належної йому квартири. При
невиконанні зобов'язань учасником (п.3.1.договору), а також якщо він на момент
сплати внесків або повного розрахунку виявиться неплатоспроможним, він втрачає
право на одержання житла, а його внесок, індексований в розмірах, передбачених
діючим законодавством для вкладників Ощадбанку України, повертається власником.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23.09.2004 року задоволено
позов ПП "Сенс" до ОСОБА_1
про виконання умов договору та усунення перешкод в користуванні майном і
визнано ОСОБА_1 втратившою
право на одержання житла (АДРЕСА_1). Зобов»язано усунути перешкоди в
користуванні власністю ПП "Сенс" шляхом звільнення приміщення
АДРЕСА_1 від речей ОСОБА_1,
виселено її. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від
01.02.2005 року вказане рішення суду в частині визнання ОСОБА_1 втратившою право
на одержання житла (квартири по АДРЕСА_1/7 в м. Тернополі) скасовано, а врешті
залишено без змін та набрало законної сили.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 15.12.2005 р. відмовлено у позові ОСОБА_1 до ПП
"Сенс", ОСОБА_3, Тернопільської міської ради про виконання умов
договору, а саме зобов'язання ПП "Сенс" виконати умови п.2.1 договору
від 08.09.1999 року та передання ОСОБА_1
АДРЕСА_1, визнання за ОСОБА_1
права власності на вказану квартиру, визнання недійсними рішення виконкому
Тернопільської міської ради "Про оформлення права власності на 15-ти
квартирний житловий будинок з мансардними
приміщеннями та   вбудованими
стоянками автомобілів     за

адресою АДРЕСА_1" від НОМЕР_1 в частині
оформлення права власності на АДРЕСА_1 в м. Тернополі за ПП "Сенс",
рішення НОМЕР_2 в частині оформлення права власності на АДРЕСА_1 в м. Тернополі
за ОСОБА_3, визнання недійсним свідоцтва про право власності на АДРЕСА_1 в м.
Тернополі за ОСОБА_3, видане 11.01.2005 р. виконкомом Тернопільської міської
ради та зобов'язання ОСОБА_3 звільнити АДРЕСА_1, виселивши ЇЇ з квартири.

Ухвалою апеляційного суду в Тернопільській області від 28.02.2006 р.
рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15.12.2005р. залишено без змін.
Як встановлено зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 своїх зобов»язань по договору не виконала І не внесла
передбаченої договором суми в повному обсязі, а саме 1390 дол. США.

З довідки, виданої директором ПП «Сенс» від 09.10.2006р. вбачається, що
уточнити між ПП «Сенс» та ОСОБА_1
вартість виконаних підприємством робіт в квартирі, яка вказана як об»єкт
будівництва в договорі про дольову участь від 08.09.1999р. за адресою АДРЕСА_1
є неможливим у зв»язку з відсутністю в ПП «Сенс» відповідних документів.

Надані представником позивача документи - рахунки про придбання будівельних
матеріалів, електролічильника, виготовлення робочого проекту газопостачання у
квартирі№7 будинку по АДРЕСА_1 тощо, самі по собі не свідчать про право
власності ОСОБА_1 на
вказану квартиру і не можуть бути підставою для зменшення суми вартості
квартири на виконання договору про дольову участь у будівництві.

Відповідно до вимог статті 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За ст.223 п.2 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили
сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не
можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а
також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

З врахуванням наведенного
суд першої інстанції вірно відмовив і в решті позовних вимог.

Вказані висновки
суду відповідають обставинам справи.

В зв'язку з цим доводи апеляційної скарги є
безпідставними і до задоволення не підлягають.

Рішення суду
ухвалене з додержання норм матеріального та процесуального права і підстав для
його скасування, виходячи з доводів апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись
ст.ст.307, 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів-,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1-ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сил з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.