Справа № 22 - 64/2007 р.                                          Головуючий
Категорія: 5                                                                  Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області
в складі:

головуючого:
Петрички П.Ф. суддів: Богонюка М.Я., Бермеса І.В. при секретарі Жукровській
Х.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові  цивільну справу за апеляційною скаргою З AT
Концерн   "МАТС" на ухвалу
Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2005 року та рішення цього
ж суду від 27 грудня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_1 до корпорації
будівельних підприємств
"Карпатбуд",
Товариства      з      обмеженою      відповідальністю "Підприємство
Нівіт", третя особа - Львівське обласне державне комунальне бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки, про визнання права власності,-

встановила:

Оскаржуваною ухвалою від 20
грудня 2005 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до корпорації будівельних підприємств
"Карпатбуд", Товариства з обмеженою відповідальністю
"Підприємство Нівіт", третя особа - Львівське обласне державне
комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про визнання
права власності, та за позовом третьої особи із самостійними вимогами на
предмет спору Закритого акціонерного товариства "Концерн "МАТС"
про визнання договорів недійсними, роз'єднано в самостійні провадження вимоги
ОСОБА_1 до Корпорації будівельних підприємств "Карпатбуд" та ТзОВ
"Підприємство Нівіт", третя особа - Львівське обласне державне
комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про визнання
права власності та вимоги Закритого акціонерного товариства "Концерн
"МАТС" про визнання договорів недійсними.

Рішенням цього ж суду від 27
грудня 2005 року,
задоволено позов ОСОБА_1 до КПБ "Карпатбуд" та ТзОВ
"Підприємство Нівіт" про визнання права власності.   ь

Визнано право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язано Львівське обласне державне комунальне бюро
технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1

Рішення та ухвалу суду оскаржив Президент Концерну
"МАТС" Янковський Ю.Т.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що допущені
судом порушення норм процесуального права не дали можливості концерну скористатись
своїми правами як

2

сторони у
справі, а саме, надати додаткові докази, свої пояснення та заперечення по
справі.

Не може виступати як обґрунтування роз'єднання в
самостійні провадження посилання в ухвалі на п. 10 постанови Верховного Суду від 21.12.1990 №9 "Про
практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді
цивільних справ по першій інстанції по першій інстанції", оскільки вимоги
концерну "МАТС" про визнання договорів недійсними, викладені в
позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог від 28.11.2005 року та вимоги
ОСОБА_1. до КПБ "Карпатбуд" та ТзОВ "Нівіт" є нерозривно
пов'язаними, та не можуть розглядатись в окремих провадженнях, оскільки
предметом позовних вимог і є визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1

Так, вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на укладеному з КПБ "Карпатбуд"
01.10.2002 року Договору на пайову участь у будівництві згаданої квартири №65
та оплату її вартості, а Концерн, як власник квартири №65 (Витяг №6958868 від
08.04.2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний
номер 10433902) обґрунтував свої вимоги про визнання недійсним Договору від
01.10.2002 р. - Рішенням господарського суду Львівської області від 11.05.2004
року по справі №1/19-18/2 (на даний час скасовано ВГСУ та справу направлено на
новий розгляд) та Договором №5/11-1 від 05.11.2002 року укладений між ЗАТ
Концерн "МАТС" та ТзОВ "Нівіт" та Рішенням Господарського
суду Львівської області від 16.07. - 23.07.2002 р. по справі №4/2090 - 27/245
(Договір №9/98 від 09.02.98 р. укладений між ВКК "Єфа - Львів" та
ТзОВ "Нівіт", згідно якого ВКК "Єфа - Львів" і отримала
квартири №№55, 65, 66, Господарським судом Львівської області визнано
неукладеним).

Щодо висновку зробленому в Рішенні, про те, що позивач добросовісно набув
спірну квартиру, то даний висновок не відповідає обставинам справи та зроблений
при неповному з'ясуванні судом справи та з неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Судом не прийнято до уваги та не надано належної оцінки тому факту, що на
даний час в провадженні господарського суду знаходиться справа №1/19-18/2 (№1/420 - 29/83) предметом
позову по якій є визнання права власності на шість квартир (№50,51,55,56,65,66) в
будинку АДРЕСА_1, хоч
даний спір має вплив і на справу №2-3712/2005.

Також, судом прийнято Рішення до вирішення спору про визнання недійсним
Договору від 01.10.2002,
Договору №5/02к від 02.01.2002
р. та Договору №08 -
кп від 03.10.2002 р.

Просить рішення
та ухвалу суду скасувати і направити справу на новий розгляд.

Вислухавши доповідача, пояснення Бальмича В.О. на
підтримання апеляційної скарги, заперечення Бойко Т.Д., перевіривши
матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1. звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просив винести рішення про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на
те, що між ним  та  відповідачем
КБП   "Карпатбуд"   укладено
договір  про  пайову
участь  у

3

будівництві
будинку АДРЕСА_1 на
виконання умов якого ним оплачено 27
500, 00 доларів США.

Суд
встановив, що 1.10.2002 року між
КБП „Карпатбуд" та ОСОБА_1. укладено договір про пайову участь в
будівництві. Предметом договору є пайова участь в будівництві житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1, згідно
умов договору пайовик за грошову участь у будівництві отримує квартиру № 65 загальною площею
102, 8 квадратних
метрів у цьому будинку. Крім цього пайовик проводить власними силами
оздоблювальні роботи у зазначеній квартирі. Вартість квартири визначена у
договорі становить - 27
500 доларів США. В період з
03.10.2002 року - 04.10.2004 року позивач
сплатив на розрахунковий рахунок КБП «Карпатбуд» - 27 500 доларів США,
тобто виконав всі передбачені договором зобов'язання. КБП «Карпатбуд» на виконання
умов договору передало у власність квартиру № 65 у будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов, суд також врахував, що представник
відповідача КБП «Карпатбуд» позовні вимоги ОСОБА_1. визнав та зазначив, що всі
спірні відносини між КБП «Карпатбуд» та ТзОВ «Нівіт» врегульовані та претензій
на квартиру КБП "Карпатбуд" не має.

Також враховано, що представник відповідача ТзОВ «Нівіт»
позовні вимоги ОСОБА_1. визнав та зазначив, що жодних претензій до позивача з
питань оформлення права власності на спірну квартиру не має.

Тому суд дійшов до вірного висновку, що позивач
відповідно до ст. 331 ЦК
України з моменту вводу будинку №
8 в експлуатацію ( акт державної приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 29.03.2005 року та
затверджений рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 401
15.04.2005 року) добросовісно набув права власності на спірну квартиру.

Не заслуговують на увагу покликання в апеляційній скарзі
на те, що не враховано, що рішенням господарського суду Львівської області від 16.07.-23.07.2002р. по
справі №4/2090-27/245 Договір №9/98 вад 09.02.98р.
укладений між ВКК „Єфа-Львів" та ТзОВ „Нівіт", згідно якого ВКК
„Єфа-Львів" і отримала квартири №№55,
65, 66 визнано неукладеним, т.я. суд вірно вказав, що визнання
договору неукладеним не тягне за собою наслідків повернення отриманого за таким
договором без вимоги про повернення.

Судом з'ясовано, що ВКК «Ефа-Львів» не зверталось до ТзОВ
«Нівіт» про стягнення коштів, сплачених за квартири по договору про дольову
участь в будівництві житла №
9/98-к від 09.02.1998
року, в свою чергу ТзОВ «Нівіт» не заявляло вимог про повернення квартир та
визнання недійсним договору №
5/02-к 02.01.2002 року між
ВКК «Ефа-Львів» та ТзОВ «Енергозберігаючі технології» про будівництво
багатоквартирного будинку з правом власності на окремі квартири. Більше цього
листом ВКК «Ефа-Львів» та ТзОВ «Нівіт» за вих. № 150 від 13.06.2002 року до КБП
«Карпатбуд» підтверджують свій намір закріпити квартири №№ 55, 65, 66 за ТзОВ
«Енергозберігаючі технології», отже спірна квартира вибула із володіння ТзОВ
«Нівіт» за його згодою і претензій про її повернення в останнього немає, що
також підтверджується і заявою відповідача ТзОВ "Нівіт" про визнання
позовних вимог ОСОБА_1.

4

В свою чергу із
наявних в матеріалах справи вбачається, що платіжними дорученнями № № 1200 та 1201 ТзОВ
«Енергозберігаючі технології» перерахувало на поточний рахунок ВКК «Ефа-Львів» 210 002,77 грн., а 03.10.2002 року ВКК
«Ефа-Львів» передало за актом прийому-передачі ТзОВ «Енергозберігаючі
технології» квартири АДРЕСА_1

Відповідно до договору № 08-кп між ТзОВ «Енергозберігаючі технології» та
КБП «Карпатбуд» від 03.10.2002 року останнім здійснено оплату та прийнято у
власність за актом квартири АДРЕСА_1

Не заслуговують на увагу покликання в апеляційній скарзі на те, що не
враховано, що рішення господарського суду Львівської області від 11.05.2004
року по справі № 1/19-18/2 скасовано ВГСУ та справу направлено на новий
розгляд, оскільки в засідання судової колегії представлено копію ухвали
господарського суду Львівської області від 4.04.2006р. та копію ухвали
апеляційного господарського суду Львівської області від 16.08.2006р. по цій
справі, з яких вбачається, що провадження у справі щодо квартир АДРЕСА_1

Таким чином в провадженні господарського суду на даний час немає жодної
справи по претензіях З AT Концерн „МАТС" на спірну квартиру.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд вказав, що із
змісту договорів представлених ЗАТ Концерн „МАТС" в обґрунтування своїх
вимог, щодо власності на спірну квартиру, не вбачається на які саме квартири
може претендувати концерн, а тому суд прийшов до вірного висновку, що за таких
обставин вимоги позивача ОСОБА_1. в даному випадку не поєднані із вимогами ЗАТ
"Концерн „МАТС" .

Тому голослівними є покликання в апеляційній скарзі на
те, що допущені судом порушення норм процесуального права не дали можливості
концерну скористатись своїми правами як сторони у справі.

Рішення та ухвала суду відповідають вимогам закону і зібраним по справі
доказам, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для їх
задоволення немає.

Керуючись ч.1 п.1, ч.2 п.1 ст. 307;
ч.1 ст. 308, ч.1 п.1,
п.4 ст. 314; ст. 315 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну   скаргу
Президента   Концерну   „МАТС"
Янковського   Ю.Т. відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2005 року та рішення
цього ж суду від 27 грудня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.