У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
липня
2007 року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України в складі :

головуючого                           Гнатенка А.В.,

суддів:
Григор'євої Л.І.,  Косенка В.Й.,

Гуменюка В.І.,    Данчука В.Г.
-

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом дочірнього підприємства “Івано-Франківський
облавтодор” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з жилого приміщення,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства “Івано-Франківський
облавтодор”, філії “Тисменицький райавтодор”, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
недійсним спільного рішення адміністрації та профкому філії “Тисменицький
райавтодор”НОМЕР_1 про надання квартири № АДРЕСА_1 в місті Івано-Франківську
сім'ї ОСОБА_4 та визнання права на житло по                                 АДРЕСА_1 у м.
Івано-Франківську, за касаційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5, дочірнього
підприємства “Івано-Франківський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги
України” на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 лютого
2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У травні 2004 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що, незважаючи на надання жилого приміщення та   зобов'язання
відповідачів щодо виселення з квартири №АДРЕСА_1, у м.
Івано-Франківську, сім'я ОСОБА_1. продовжує незаконно займати спірне
приміщення, і просив виселити ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3. зі спірного
приміщення.

ОСОБА_2 звернулась у суд із зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що з
1991 року мешкає в спірному жилому приміщенні, не виселялась з нього, сплачує
житлово-комунальні послуги, виконує всі умови житлового найму. Просила визнати
недійсним спільне рішення адміністрації та профкому філії “Тисменицький
райавтодор”НОМЕР_1 та визнати за нею право на жиле приміщення квартири
№АДРЕСА_1 у м. Івано-Франківську.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від
15 грудня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Позов дочірнього
підприємства “Івано-Франківський облавтодор” задоволено частково. Виселено
ОСОБА_2 зі спірного жилого приміщення. У виселенні ОСОБА_1., ОСОБА_3.
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2007
року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від
15 грудня 2006 року скасовано, ухвалено нове рішення. Позов              ОСОБА_2 задоволено. Визнано
недійсним спільне рішення адміністрації та профкому філії “Тисменицький
райавтодор”НОМЕР_1. Визнано за  ОСОБА_2
право на житло в квартирі № АДРЕСА_1 в                м. Івано-Франківську. У
задоволенні позову дочірнього підприємства “Івано-Франківський облавтодор”
відмовлено.

У поданих до Верховного Суду України касаційних скаргах ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
дочірнє підприємство “Івано-Франківський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні
дороги України” просять скасувати рішення апеляційного суду Івано-Франківської
області від 16 лютого 2007 року та залишити в силі рішення Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2006 року, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права.

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, дочірнього підприємства
“Івано-Франківський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України”
підлягають задоволенню, а рішення апеляційного суду - скасуванню із залишенням
у силі рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Судом установлено, що сім'я ОСОБА_1. у складі трьох осіб проживала в
гуртожитку у квартирі № АДРЕСА_1 в                                      м.
Івано-Франківську.

Згідно з протоколом спільного засідання адміністрації та профкому філії
“Тисменицький райавтодор”НОМЕР_1 ОСОБА_1. на сім'ю у складі трьох осіб: йому,
ОСОБА_2, ОСОБА_3. - надано двокімнатну квартиру №АДРЕСА_2 в м.
Івано-Франківську.

17 квітня 2003 року ними отримано ордер на цю квартиру, а 21 травня 2003
року ОСОБА_1. та інші члени сім'ї зареєструвалися в зазначеній квартирі               (а. с. 5, 8).

25 листопада 2003 року розірвано шлюб ОСОБА_1. із ОСОБА_2 (а. с. 30).

Рішенням адміністрації та комітету профспілки № НОМЕР_1 квартиру №АДРЕСА_1
в м. Івано-Франківську, виділено інваліду першої групи          ОСОБА_4, який працює на підприємстві
з 1985 року, на склад сім'ї з трьох осіб (а. с. 59).

Задовольняючи позов дочірнього підприємства “Івано-Франківський облавтодор”
ВАТ ДАК “Автомобільні дороги України” про виселення ОСОБА_2 зі спірного жилого
приміщення та відмовляючи їй у позові про визнання недійсним спільного рішення
адміністрації та профкомуНОМЕР_1 про надання спірної квартири сім'ї ОСОБА_4,
суд виходив із того, що ОСОБА_2 дала письмову згоду на переселення в надане
ОСОБА_1. у порядку поліпшення житлових умов жиле приміщення, а тому підлягає
виселенню з раніше займаного жилого приміщення, яке правомірно надано сім'ї
ОСОБА_4

Висновок суду ґрунтується на досліджених судом доказах: письмовій заяві про
зобов'язання звільнити жиле приміщення від 9 січня 2003 року, даними про зняття
16 травня 2003 року ОСОБА_2 із реєстрації за спірною адресою і її реєстрацію 21
травня 2003 року в наданій квартирі (а. с. 6, 8, 60), які ОСОБА_2 у
встановленому законом порядку не спростовані.

Відповідно до змісту п. 66 Правил обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР від 11
грудня 1984 року члени сім'ї особи, якій в порядку поліпшення житлових умов
надано жиле приміщення, переселяються в це приміщення, якщо вони включені в
ордер і дали письмове зобов'язання про переселення в це приміщення.

З часу одержання наймачем у порядку поліпшення житлових умов іншого жилого
приміщення, укладення договору найму цього приміщення і його заселення, договір
найму попереднього жилого приміщення відповідно до         ст. 107 ЖК України (правила якої
поширюються на всі види жилих приміщень) вважається розірваним, а особи - члени
сім'ї наймача, які дали згоду на переселення і включені до ордера, однак
продовжують користуватися попереднім житлом, не набувають права користування
цим приміщенням і підлягають виселенню з нього без надання іншого жилого
приміщення відповідно до правил ст. ст. 98, 99 ЖК України, незалежно від строку
проживання в ньому та виконання обов'язків за попереднім договором найму.

За таких обставин суд першої інстанції постановив законне й обґрунтоване
рішення про виселення ОСОБА_2 зі спірного жилого приміщення та про відмову їй у
позові про визнання недійсним рішення адміністрації та профкому про надання
цього приміщення в порядку поліпшення житлових умов ОСОБА_4

Скасувавши законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд дійшов помилкового висновку про збереження в ОСОБА_2 права на
користування спірним жилим приміщенням і незаконність рішення про надання цього
приміщення іншій особі, у зв'язку з чим відповідно до ст. 339 ЦПК України
рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
дочірнього підприємства “Івано-Франківський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні
дороги України” задовольнити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2007
року скасувати, залишити в силі рішення Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 15 грудня 2006 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Й. Косенко

В.Г. Данчук