УХВАЛА

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28
березня 2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого -
Ігнатюк Б.Ю. суддів -  Боднар О.В., Собослой Г.Г. при секретарі - Махмутовій В.Ю.

за участю апелянта ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, представників Держаної податкової інспекції в Тячівському районі
Шкамбара М.Д. та головного управління Державного казначейства у Закарпатській
області Коцур Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та прокурора Хустської
міжрайонної прокуратури на ухвалу Хустського районного суду від 4 грудня 2002 року по справі
за позовом ОСОБА_1до Державної податкової інспекції в Тячівському районі,
відділення Державного казначейства у Хустському районі та Хустської міжрайонної
прокуратури про відшкодування шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2001 року позивачка
звернулась в суд з позовом до зазначених відповідачів про стягнення моральної
шкоди в сумі 99 589 грн. 06 коп.

Позов мотивовано
тим, що відносно неї було порушено кримінальну справу у березні 1998 року за ч.З ст. 148-2, ст. 172 КК України 1960 року і у зв'язку
з цим у березні 1998 року
було накладено арешт на її майно, вартістю 14 356 грн.06 коп., а у квітні 1998 року обрано відносно неї запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд. У жовтні 2001
року постановою суду порушену проти позивачки кримінальну справу закрито за
відсутністю в її діях складу злочину. На протязі 43 місяців -
від часу порушення кримінальної справи до її закриття - їй була
спричинена моральна шкода, яка виразилась у перебуванні її у стресовому стані,
було принижено її честь, гідність і ділову репутацію. Просила стягнути моральну
шкоду, яка складається з 7095
грн. за час знаходження під слідством, 37 397 грн.54
коп. -сума
пред'явленого обвинувачення та 55096
грн. 52 коп. - вартість майна,
яке знаходилось під арештом. Одночасно просила зобов'язати відповідачів
публічно вибачитись.

Ухвалою суду
позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України 7095 грн. в користь
позивачки за спричинену їй моральну шкоду.

З цією ухвалою
представник позивачки не погодився, порушив питання про її скасування та ухвалення нового рішення про
задоволення вимог позивачки у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків
суду обставинам справи.

Цю ж ухвалу
оскаржив і прокурор, який просив також ухвалу суду скасувати, а справу
направити для нового розгляду до суду першої інстанції і його вимоги мотивовані
неправильним застосуванням норм матеріального права.

В судовому
засіданні апелянт та позивачка свою скаргу підтримали, а скаргу прокурора не
визнали.

Вимоги прокурора
підтримали представники ДПІ у Тячівському районі та Головного управління
Державного казначейства у Закарпатській області, а у задоволенні вимог
представника позивачки просили відмовити.

Справа №
22ц-523/07                                                                              Номер
рядка статистичного звіту:22

Головуючий у першій інстанції:
Мацунич М.В. Доповідач: Ігнатюк Б.Ю.

Заслухавши
доповідача, учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія руддів
вважає, що апеляційна скарга представника позивачки задоволенню не підлягає, а
апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що незаконними
діями органів досудового слідства, які продовжувались протягом 43 місяців,
позивачці завдано моральну шкоду в сумі 7095
грн. / з
розрахунку мінімального розміру заробітної плати в розмірі 165 грн. щомісячно /. Однак судом
першої інстанції неправильно оцінено обставини справи і в результаті цього
зроблено неправильний висновок.

Відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду регламентовано ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди,
заданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду", а також відповідним Положенням про
застосування цього Закону.

Із назви
безпосередньо Закону та і з всього його змісту, вбачається що відшкодуванні шкоди
громадянину можливе лише у випадку заподіяння такої незаконними діями вказаних
органів. Тобто незаконні дії зазначених органів повинно бути доведено у
встановленому Законом порядку і лише при
доведеності таких дій допускається стягнення моральної шкоди.

В даному випадку
кримінальна справа порушена відносно позивачки у 1998 році за ч.З ст.148, ч.2 ст.172 КК України і провадження
по ній закрито постановою Хустського районного суду від 5 жовтня 2001 року за
відсутністю в її діях складу злочину та відмови прокурора від підтримання
звинувачення. У цій постанові вказано, що частина дій позивачки була здійснена
в період з 1996 року по 1998 рік і у зв'язку
з прийняттям нового КК України ці дії слід виключити з її обвинувачення у
зв'язку із спливом строку давності. Зазначені дії позивачки виражаються у
несплаті податку в сумі 7
635 грн.89 коп., а решти суми -10823
грн. несплаченого податку -
є недостатньою для кваліфікації її дій за ч.1 ст.212 КК України.

Враховуючи
вказане, слід зробити висновок про те, що кримінальну справу закрито відносно
позивачки у зв'язку зі зміною законодавства. Саме це дало підстави для
звільнення позивачки від кримінальної відповідальності, а не незаконні дії
органів досудового слідства. Тому і підстав для констатації незаконних дій органів
попереднього слідства по справі не встановлено, що в свою чергу дає зробити
висновок про відсутність підстав для відшкодування
шкоди, завданої позивачці незаконними діями органів попереднього слідства.

ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди,
завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури
і суду" встановлено вирішення даного питання шляхом прийняття такого
процесуального документа як ухвала і тому колегія суддів при вирішенні даного
питання застосовує відповідні норми процесуального права, які стосуються
прийняття рішення суду, оскільки фактично в ухвалі слід відобразити вирішення
справи по суті. Це дозволяється ст.8
ЦПК України.

Відповідно до
п.4 ч.1.ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307,
309, 314 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2в інтересах ОСОБА_1відхилити, а апеляцію прокурора Хустської міжрайонної
прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу Хустського районного суду від 4 грудня 2002 року скасувати.

У задоволенні
позову ОСОБА_1до Державної податкової інспекції в Тячівському районі, Головного
управління Державного казначейства у Закарпатській області та Хустської
міжрайонної прокуратури про стягнення моральної шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня її ухвалення.