Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22- 589 / 2007 р.                               Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
Рішення

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року                                                                                          м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.

Суддів:                 Краснокутської
О.М.

Кочеткової І.В. При секретарі:
Ткаченко М.О.

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від
«15» грудня 2006 р. по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та
ЖБК-5 «Комунальник», 3-я
особа: Запорізька обласна клінічна лікарня, про - визнання заповіту
недійсним та визнання права власності на частки у квартирах в порядку спадкування
за законом, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ЖБК-5 «Комунальник», про визнання права
власності на 1/2 частину
квартири, як спільного майна подружжя, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ЖБК-5 «Комунальник», 3-ті особи: Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора, ОП ЗМБТ1 та ОСОБА_3, про
визнання права власності на частку квартир в порядку спадкування за законом та
заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

2

У 2003 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, та ЖБК-5
«Комунальник» про визнання права власності на 13 частину квартири АДРЕСА_1 у
порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року

У
наступному доповнила позов вимогами про визнання права власності на

1/18 частини квартири
АДРЕСА_2, посилаючись
на

те , що її батьку в
порядку спадкування за законом після смерті її діда

ОСОБА_8 - перейшла 1/6
частка цієї квартири.

У вересні 2003 року ОСОБА_5
звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ЖБК-5 «Комунальник», про визнання права власності на 1/2 частину
квартири, як спільного майна подружжя.

У зустрічному
позові зазначала, вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_7 з 1980
року та в період шлюбу ними було придбано квартиру АДРЕСА_1, тому просила
суд визнати за нею право власності на 1/2 частку спірної квартири, як на
спільне майно подружжя.

У грудні 2003 року до суду
звернувся ОСОБА_9,
посилаючись на те, що є рідним сином ОСОБА_8 та ОСОБА_6., він є
спадкоємцем за законом після смерті батька . Батько був членом ЖБК , повністю сплатив пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1, а тому
відкрилася спадщина на 1/2 частини квартири. Просив суд визнати за ним право
власності на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 у
порядку спадкування після смерті батька.

19.12.2003 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1, в якому
зазначала, що знаходилася у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8. Під час
шлюбу чоловік вніс внесок за кооперативну квартиру АДРЕСА_1, решту паю вони
разом виплатили через 15
років. Після смерті ОСОБА_8,у1990р.спадщину
прийняли вона, ОСОБА_6 ,
та двоє синів. Після смерті сина ОСОБА_7
його спадщину прийняли обидві його дочки та вона. ОСОБА_6 просила визнати
право власності на квартиру і стягнути на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4
компенсацію за належні кожній спадкову 1/18
частину квартири.

Під час розгляду
справи померли ОСОБА_9 та ОСОБА_6 Після їх смерті в справу вступила ОСОБА_1 , яка прийняла
спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_9 та
вважала , що є
спадкоємцем ОСОБА_6 за заповітом.

ОСОБА_1
підтримала позови, заявлені
ОСОБА_9 та ОСОБА_6 У серпні 2006
року ОСОБА_1
пред'явила до суду позов до ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ЖБК-5
«Комунальник», 3-ті особи: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, ОП
ЗМБТ1 та ОСОБА_3, про визнання права власності на частки квартир в порядку
спадкування за законом та заповітом.

В позовній заяві ОСОБА_1
зазначала, що ОСОБА_6 залишила заповіт на її ім.'я. Вважала , що до спадкового
майна входить  14X18 частини

3

квартири АДРЕСА_1. По 2/18 зазначених
квартир перейшли їй у порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_9

У листопаді 2006 року ОСОБА_4
пред'явила позов про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_1 від 03.01.2006 року посвідчений
лікарями Запорізької обласної клінічної лікарні з підстав його невідповідності
вимогам чинного законодавства та просила визнати право власності на майно у
порядку спадкування за законом післі смерті батька ОСОБА_7 та баби ОСОБА_6

Рішенням Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 22   грудня 2006 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано
недійсним заповіт ОСОБА_6 від 03.01.2006
року, складений на ім'я ОСОБА_1, посвідчений лікарями Запорізької обласної
клінічної лікарні.

Визнано за
ОСОБА_4 право власності на 2/3
частині квартири АДРЕСА_2, у
порядку спадкування за законам після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано за
ОСОБА_4 право власності на 2/18
часта-квартири АДРЕСА_2, у
порядку спадкування за законом.

Визнано за
ОСОБА_4 право власності на 2/3
части квартири АДРЕСА_1, у
порядку спадкування за законом.

В
задоволенні   інших   позовних
вимог   ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні
позову ОСОБА_5, про визнання права власності на 1/2 частину АДРЕСА_1, як спільного
маі подружжя - відмовлено
повністю. Позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано за
ОСОБА_1 право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_2, у
порядку спадкування за законом.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Апеляційне провадження порушено за скаргою ОСОБА_1 У скарзі ОСОБА_1
просить змінити рішення, посилаючись на те, що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушенні норми
матеріального та процесуального права.
Просить ухвалити нове рішення про задоволення її позову та про відмову
пред'явлених до неї позовів.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, доводи адвоката, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає .

Суд з достатньою
повнотою з'ясував обставини справи ,
дав належну оцінку доказам і прийшов до правильних висновків про права
сторін щодо спадкового майна та його обсягу.

Доводи про неналежність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 були предметом
перевірки суду першої інстанції і у рішенні викладені переконливі мотиви у їх
спростування. Факт прийняття у члени

4

ЖСК
та надання квартири ОСОБА_7
підтверджується рішенням загальних зборів кооперативу ЖБК-5
„Комунальник" від 12
січня 1986 p.,
рішенням виконкому Комунарської районної Ради від 19 березня 1986 р. ( а.с. 158,159 ,160 ). Збереження
членства у кооперативі ОСОБА_8. не
свідчить про його права на квартиру АДРЕСА_1,
йому як члену кооперативу на сім'ю із двох чоловік у порядку покращення
житлових умов була надана квартира №44
у цьому ж будинку. Права ні на пій ,
ні на квартиру №30 ОСОБА_8 не
заявляв. Із матеріалів спадкової справи вбачається , що після його
смерті , яка
настала 9 серпня 1990 p., спадкойомці,
в тому числі і його дружина ОСОБА_6 ,
при прийнятті спадщини не зазначали у спадковому майні квартиру №30 ( а.с.116 -120 ). ОСОБА_6 7 вересня 1990 р. отримала
свідоцтво про право власності на 1/2 долю в спільному сумісному майні , набутому у
шлюбі. У майні зазначена квартира АДРЕСА_2,
а не квартира 30 ( а.с.114).
Тому доводи ОСОБА_1
про належність даної квартири на праві власності подружжю ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 є безпідставними. З огляду на це суд обґрунтовано визнав , що квартира АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 прийшла до його
спадкоємців в рівних долях -
по 1/3 матері
ОСОБА_6, дочкам ОСОБА_4. ,
ОСОБА_2.

Загальні вимоги
до форми заповіту визначені у ст.1247 ЦК
України , посвідчення
заповітів особами , які
перебувають на лікуванні у лікарні визначено Порядком посвідчення заповітів і
доручень , прирівнюваних
до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 15.06.1994 року № 419 ( в редакції від 12.12.2002 р).

Як встановлено; судом , нотаріусом було
відмовлено ОСОБА_1
в оформленні права на спадщину за заповітом складеним від імені ОСОБА_6 , через
невідповідність його вимогам чинного законодавства , а саме : заповіт не
завірений гербовою печаткою, не зареєстрований у журналі реєстрації заповітів,
заповіт не був надісланий на зберігання до нотаріальної контори.

Факти порушення,
вимог щодо форми та посвідчення заповіту при перевірці судом знайшли
підтвердження . Суд
дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин і правильно на
підставі ст.ст. 1247,1257
ЦК України визнав заповіт недійсним. Посилання в апеляційній скарзі на те , що ОСОБА_6 саме
так мала розпорядитися своїм майном не має правового значення, оскільки не додержано форми та порядку
посвідчення заповіту. Розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті має
вчинятися відповідно до вимог закону і право у ОСОБА_1 на спадкування
майна після смерті ОСОБА_6 мало виникнути лише за дійсними заповітом , а тому посилання
на необгрунтовану відмову у виклику свідків є
неприйнятним.

Проте судом
допущена помилка у визначенні ,
що ОСОБА_2, після смерті ОСОБА_6 спадкує майно як спадкоємець п'ятої черги
та у розміру частки у квартирі АДРЕСА_2..

Відповідно до
ст.1266 внуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини , яка належала б
за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

ОСОБА_4-
дочка ОСОБА_7, сина
ОСОБА_6

ОСОБА_3 -син ОСОБА_9,
сина ОСОБА_6

5

На час відкриття спадщини ОСОБА_6.
обох синів не було в живих .А відтак право
на спадкування виникало у їх дітей за правом представлення.

Із спадкової
справи вбачається, що після
смерті ОСОБА_6 ОСОБА_3спадщину
не прийняв, прийняла спадщину за законом ОСОБА_2 Тому на підставі ст. ЦК України майно ОСОБА_6 спадкує ОСОБА_2

ОСОБА_6. у квартирі АДРЕСА_2
належало 13/18. Ця
частка переходить до ОСОБА_4 у порядку спадкування після ОСОБА_6.., а 1/18 перейшла до неї
після смерті батька ОСОБА_7
Таким чином , у
квартирі АДРЕСА_2 ЄОСОБА_4
належить 14/18 частин
(79).

Спір про
спадкування виник між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
вони приймали участь в якості сторін по справі," тому спір повинен
бути вирішений повністю з визначенням долі кожного у спадковому майні. Суд
правильно визначив розмір успадкованого майна ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_7, проте
безпідставно не визнав за нею право власності на це майно.

Визнане за ОСОБА_1 право на 1/6 частину квартири
АДРЕСА_2 не
оспорено. Керуючись ст.ст307,309
, 316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від «15» грудня 2006р. в частині визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_2
змінити.

Визнати за
ОСОБА_4 право власності на 79 частин квартири АДРЕСА_2

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/
18 частину квартири АДРЕСА_2

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/
6 частину квартири АДРЕСА_2

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення ,
проте може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців..

Головуючий: Судді