справа № 2-52/07
РІШЕННЯ

Іменем України

с.м.т.
Шевченкове                                                                                     15
березня 2007 року

Шевченківський
районний суд Харківської області у складі:

головуючого -
судді Стригуненко В.М., при секретарі Гутарєвій B.C., за участю:

позивача:ОСОБА_1.,

третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:
представник ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в с.м.т.Шевченкове цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
подав позов до ОСОБА_3 про визнання останнього таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в жилому будинку.

В
судовому засіданні позивач пояснив, що він є власником житлового будинку,
розташованого в с. Новомиколаївка Шевченківського району Харківської області.
1998р. в будинку з його дозволу був зареєстрований зять - ОСОБА_3 В квітні
2002р. ОСОБА_3, не знімаючись з реєстрації, переїхав на проживання до своєї
матері в с. Первомайське того ж району. 17.10.2003р. відповідача було засуджено
до 8-ми років позбавлення волі. 17.10.2006р. його дочка розірвала шлюб з
відповідачем. Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням у належному йому будинку у зв'язку з переїздом на постійне
проживання в інше жиле приміщення до іншого населеного пункту, на підставах,
передбачених ст.167 ЖК України. На запитання головуючого пояснив, що відповідач
залишив свої особисті речі за місцем реєстрації, які позивач значно пізніше
повернув його матері. Визнав, що наявність реєстрації відповідача в його
будинку не тягне за собою збільшення оплати за житловий будинок і послуг на
його утримання.

Відповідач,
на час розгляду справи, утримується в кримінально-виконавчій установі ВК-18 м.
Харкова. Згідно письмових пояснень, позов не визнав. Пояснив, що в разі
задоволення позову, після звільнення йому ніде буде жити. За місцем реєстрації
залишився член його родини - рідна дочка ОСОБА_4, з якою бажає мешкати разом.

Представник
третьої особи - Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району
Харківської області ОСОБА_2. в судовому засідання пояснила, що вона не володіє
данними про вибуття відповідача зі спірного жилого приміщення на постійне
проживання до іншого населеного пункту або іншого жилого приміщення.

2

Третя
особа - ГГІРФО Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківської області надала
письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, покладаючись на позицію
суду.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши письмові
пояснення відповідача та письмову заяву третьої особи, дослідивши матеріали
справи, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивачу
на підставі свідоцтва про право власності від 01.12.1995р., виданого виконкомом
Новомиколаївської сільської ради, на праві власності належить житловий будинок
з надвірними забудовами, розташований в АДРЕСА_1 а.с.4.

Згідно
довідки Шевченківського районного відділу РАЦС 07.02.1998р. між відповідачем і
дочкою позивача було укладено шлюб а.с. 30.

02.03.1998р.
на підставі письмового дозволу позивача ОСОБА_5.
було зареєстровано в спірному жилому приміщенні а.с.29.

Актом
від 14.12.2006р. комісійно зафіксовано факт не проживання відповідача в
спірному жилому приміщенні з квітня 2002р. а.с.5.

Вироком
Куп'янського районного суду Харківської області від 17.10.2003р. відповідача
засуджено до 8-ми років позбавлення волі з відбуттям покарання в
кримінально-виконавчій установі. Строк відбування покарання визначено з 20.04.2002р..
а саме з моменту процесуального затримання а.с.7-8.

17.10.2006р.
шлюб між дочкою позивача і відповідачем було розірвано а.с.9.

Судом
встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не оспорюється
позивачем, що відповідач вселився в спірний житловий будинок на законних
підставах з дозволу власника будинку, як член сім'ї позивача. Відповідач разом
з дружиною та дочкою мешкав разом з позивачем в його будинку до квітні 2002р.
Залишивши в жилому приміщенні свої особисті речі, в квітні 2002р. декілька днів
був відсутній за місцем реєстрації, після чого був затриманий та ув'язнений за
вчинення злочину. Покарання відбуває по теперішній час.

Об'єкт
власності позивача - жиле приміщення, тому режим проживання в ньому регулюється
нормами ЖК.

Відповідно до
ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного

жилого
приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше

як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Згідно
зі ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Залишені
відповідачем в спірному жилому приміщенні особисті речі, на переконання суду,
однозначно свідчать про намір ОСОБА_3 повернутися і проживати в помешканні та
повністю спростовують твердження позивача про намір змінити постійне місце
проживання з його будинку на будинок матері. Свій намір на продовження   проживання
в   спірному   жилому
приміщенні   відповідач   не
зміг

3

реалізувати за
умов, які не залежали від його волі, внаслідок затримання правоохоронними   органами і
засудження  за  вчинений
ще  у  2000р. злочин.   З приведених підстав дії відповідача не
можна розцінювати як вибуття з жилого приміщення.

За ч.1
ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи ... в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Позивач підставою позовних вимог визначив переїзд відповідача на постійне
проживання в інше жиле приміщення до іншого населеного пункту.

Згідно
ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ст.60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч
вище приведеним нормам Закону позивач не навів доказів своїх декларативних заяв
про переїзд відповідача на постійне проживання в інше жиле приміщення до іншого
населеного пункту.

Суд
прийшов до висновку, що відповідач зареєструвався та заселився до спірного
жилого приміщення як член сім'ї власника, а не був наймачем жилого приміщення в
будинку, як передбачає норма ст.167 ЖК України, яку просить застосувати
позивач. Договір найму між сторонами відсутній.

Відповідно
до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за рішенням суду. Тому, суд вважає що на даний час
не має законних підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.10-11, 60, 88,208-233 ЦПК України, ст.ст.9,
156,167 ЖК України, ст.47 Конституції України, -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в
АДРЕСА_1 у зв'язку з переїздом на інше постійне місце проживання - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через
Шевченківський районний суд Харківської області, шляхом подачі в 10-денний
строк з дня його проголошення, заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.