Справа № 22Ц-252/07                             Головуючий у 1 -й інстанції Семенова Л.М.
Доповідач апеляційного суду
РІШЕННЯ Іменем України

ЗО  січня
2007  року колегія суддів  судової палати  в
цивільних  справах апеляційного
суду Миколаївської області у складі: головуючого - Славгородської Н.П., суддів:
Базовкіної Т.М., МурлигіноїО.Я., при секретарі Бобуйок І.Ф., за участю:

·
позивачки ОСОБА_1.,

·
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за  апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого   районного суду
Миколаївської області від 14 листопада 2006 року

за  позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання права власності на частину житлового будинку і вселення

та за зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1.

про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку і вселення.

Позивачка зазначала, що з 1988 р. по 14 серпня 2003 р. перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх
дітей. За час шлюбу вони придбали житловий АДРЕСА_1, який зареєстрований на
ім'я відповідача, але є їх спільним сумісним майном. Оскільки з нею проживають
троє дітей, вважає можливим відступити від рівності часток подружжя і виділити
їй ½ частини
будинку. Після розірвання шлюбу відповідач перешкоджає їй і дітям проживати у
спірному будинку.

У червні 2006 р. ОСОБА_2  пред'явив
до ОСОБА_1. зустрічний позов про поділ спільного сумісного майна подружжя на
загальну суму 10590 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 листопада
2006 р. позови задоволені частково. Проведено поділ спільного сумісного майна
подружжя, виділено у власність ОСОБА_1.: ½  частину спірного
будинку, дві корови загальною вартістю 1500 грн., телевізор - 400 грн., стіл
письмовий - 80 грн., тумбу під телевізор - 40 грн., 4 подушки загальною
вартістю 40грн., у власність ОСОБА_2 - рухомого майна на загальну суму 3100
грн.

Додатковим рішенням того ж суду від 28 грудня 2006 р. ОСОБА_1 вселена з
неповнолітніми дітьми у спірний будинок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити
і виділити їй у власність % частини спірного будинку, посилаючись на те, що
рішення в цій частині не відповідає вимогам сімейного законодавства.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач посилається на
необґрунтованість доводів скарги та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і
перевіривши законність рішення суду в межах наведених в скарзі доводів, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно ст. 22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних
правовідношень, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Під час перебування в шлюбі та спільного сумісного проживання у
1989 р. вони придбали житловий АДРЕСА_1, а ІНФОРМАЦІЯ_2р. на ім'я ОСОБА_2 було
видано свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок. Сторони
мають трьох неповнолітніх синів 24 жовтня 1989 p.,
ІНФОРМАЦІЯ_3 р. і ІНФОРМАЦІЯ_4 р. народження, які після розірвання шлюбу
батьків проживають з матір'ю. На їх утримання з відповідача стягуються аліменти
за виконавчим листом.

Визначаючи розмір частки позивачки і відповідача при поділі будинку, що є
об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважав, що відсутні підстави
для збільшення частки позивачки, оскільки відповідач не заперечує проти
проживання в будинку дітей, на їх утримання сплачує аліменти і не має іншого
власного житла або коштів на його придбання.

Проте з такими висновками не можна погодитися, оскільки вони не ґрунтуються
на нормах сімейного законодавства.

У відповідності до ч. З ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та лікування.

З пояснень сторін вбачається, що розмір аліментів, які одержує позивачка на
утримання трьох неповнолітніх дітей, складає 100 грн. в місяць, останні місяці
-120 грн. Згідно довідок Державної виконавчої служби у Жовтневому районі у
ОСОБА_2 існує заборгованість по аліментам станом на 9 червня 2006 р.-3352 грн.,
а на 26 січня 2007 р. - вона збільшилась до 5210 грн.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що розмір аліментів,
які одержує позивачка, недостатній для забезпечення фізичного, духовного
розвитку та лікування дітей, а тому є підстави для збільшення частки позивачки
при поділі будинку і визнання за нею права власності на 2/3 частини спірного
будинку.

Оскільки рішення суду в частині позовних вимог про визнання права власності
на частину жилого будинку ухвалено з порушенням норм матеріального права, то у
відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України воно в цій частині підлягає
зміні.

Керуючись
статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2006 р. в частині позовних
вимог про визнання права власності на частину жилого будинку змінити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 2/3 частини житлового АДРЕСА_1.

В іншій частині вказане рішення та
додаткове рішення того ж суду від 28 грудня 2006 р. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом
двох місяців з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України.