Справа №2-155/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
березня      2007 року    Кельменецький районний суд Чернівецької
області       у складі:

головуючого
- судді:                                                 Харабари
І.В.

при
секретарі:                                                           Дєдовій
B.C.

за
участю позивача:                                                 ОСОБА_1.

та
представника відповідача:                                  Дедова А.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Вороновицької сільської ради Кельменецького району Чернівецької
області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. подав до суду позовну заяву, в якій з урахуванням уточнених в
судовому засіданні позовних вимог, просить визнати за ним право власності на
самочинно збудовані споруди, а саме житловий будинок позначений в інвентарній
справі доданій до позовної заяви літерою „А-1" вартістю 27360 гривень,
сарай позначений літерою „Б" вартістю 1329 гривень, сарай позначений
літерою „В" вартістю 713 гривень, літню кухню позначену літерою „Г"
вартістю 10137 гривень, сарай позначений літерою „Д" вартістю 424 гривні,
підвал позначений літерами „Пд" вартістю 1162 гривні, хвіртку позначену №1
вартістю 536 гривень, огорожу позначену №2 вартістю 1420 гривень, що
знаходяться по. АДРЕСА_1, загальна дійсна вартість яких становить 43082   гривні.

Представник відповідача сільський голова с Вороновиця Кельменецького району Дєдов А.П. позов визнав
з тих підстав, що ОСОБА_1. згідно договору оренди, який був укладений 26 січня
2007 року між позивачем та Вороновицькою сільською радою, є користувачем
земельної ділянки, яка знаходиться в с
АДРЕСА_1, на якій розташовані самочинно збудовані споруди, які залишились
після смерті ОСОБА_2. Вороновицька сільська рада, як власник цієї земельної
ділянки не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1права власності на самочинне
будівництво. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи
чи інтереси інших осіб.

Позивач ОСОБА_1. в судовому засіданні підтримав позовні
вимоги та обґрунтовуючи їх посилався на те, що господарство, яке розташоване в с АДРЕСА_1було
побудоване у 1980 році його покійним батьком ОСОБА_2., який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1року. Позивач є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину оскільки
проживала у спадковому господарстві,

однак не зміг
оформити свої спадкові права на будинок та інші споруди, які залишилися після
смерті батька, поскільки вони виявилися самочинним будівництвом.

26 січня 2007 року позивач уклав із Вороновицькою сільською радою
Кельменецького району Чернівецької області договір оренди земельної ділянки
площею 0,12 Га, яка розташована в с. АДРЕСА_1, на якій розміщене вищевказане
самочинне будівництво. Позивач, як користувач земельної ділянки, на якій
розташоване самочинне будівництво просить визнати за ним право власності на
вищевказані самочинно збудовані споруди.

Представник відповідача сільський голова с Вороновиця Кельменецького району Дєдов А.П. в судовому
засіданні пояснив, що ОСОБА_1. згідно договору оренди, який був укладений 26
січня 2007 року між позивачем та Вороновицькою сільською радою, є користувачем
земельної ділянки, яка знаходиться в с
АДРЕСА_1, на якій розташовані самочинно збудовані споруди, які залишились
після смерті ОСОБА_2. Вороновицька сільська рада, як власник цієї земельної
ділянки не заперечує проти визнання за ОСОБА_1права власності на самочинне
будівництво, яке розташоване за вищевказаною адресою. Самочинно збудовані
споруди не порушують права інших осіб.

Судом встановлено, що 26 січня 2007 року позивач ОСОБА_1.
уклав з Вороновицькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької
області договір оренди земельної ділянки розміром 0,12 Га для обслуговування
житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в с АДРЕСА_1строком
на один рік. Таким чином позивач згідно ст. 93 ЗК України є її користувачем. На
даній земельній ділянці знаходяться житловий будинок та інші споруди, які
зазначені у зведеному акті інвентарної справи, а саме житловий будинок
позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви літерою „А-І"
вартістю 27360 гривень, сарай позначений літерою „Б" вартістю 1329
гривень, сарай позначений літерою „В" вартістю 713 гривень, літня кухня
позначена літерою „Г" вартістю 10137 гривень, сарай позначений літерою
„Д" вартістю 424 гривні, підвал позначений літерами „Пд" вартістю
1162 гривні, хвіртка позначена №1 вартістю 536 гривень, огорожа позначена №2
вартістю 1420 гривень, загальна дійсна вартість яких становить 43082 гривні,
які були побудовані без належного дозволу та належно затвердженого проекту,
тобто самочинно. Дане самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам,
не порушує права інших осіб, а також санітарні та екологічні норми і правила.

Визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує
права та інтереси інших осіб.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК
України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на
ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1. слід
задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок та
господарські і побутові споруди, які розташовані в с АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК
України, ст. ст. 3, 8, 10, 15, 79, 88, 130, 174, 213, 214, 215 ЦПК України
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1  задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на самочинно збудовані житловий будинок та інші
споруди, які зазначені у зведеному акті інвентарної .справи та розташовані в с. АДРЕСА_1, а саме на
житловий будинок позначений в інвентарній справі доданій до позовної заяви
літерою „А-І" вартістю 27360 гривень, сарай позначений літерою „Б"
вартістю 1329 гривень, сарай позначений літерою „В" вартістю 713 гривень,
літню кухню позначену літерою „Г" вартістю 10137 гривень, сарай позначений
літерою „Д" вартістю 424 гривні, підвал позначений літерами „Гід" вартістю
1162 гривні, хвіртку позначену №1 вартістю 536 гривень, огорожу позначену №2
вартістю 1420 гривень, загальна дійсна вартість яких становить 43082 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набере законної після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набере законної  сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Кельменецького
районного суду. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного
суду Чернівецької області протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через Кельменецький районний суд.