Справа № 22-38407                                         Головуючий
Доповідач - Ковалевич СП.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 квітня 2007р.
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської
області у складі

головуючого-
судді Собіни І.М.

суддів
Ковалевича СП., Оніпко
О.В.

при секретарі Сеньків Т.Б. розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Рівненського міського суду від 08 грудня 2006р. по
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4про визнання
договору купівлі - продажу
від 07 червня
2005р. частини земельної ділянки площею 0,0124
га. недійсним.

Перевіривши
докази у справі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА :

08 грудня 2006р.
Рівненським міським судом постановлено рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 яким визнано договір купівлі - продажу від 07 червня 2005р.
частини земельної ділянки площею 0,0124
га. недійсним.

В апеляційній скарзі на вказане рішенняОСОБА_1 посилається на його
незаконність через порушення судом норм матеріального права. Вказує, що суд дав
невірну оцінку доказам по справі, а тому постановив незаконне рішення. Він
придбав земельну ділянку площею 0,0124
га., що належала ОСОБА_3 на законних підставах, без порушення чинного
законодавства, а тому у суду і не було підстав визнавати таку угоду недійсною.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Матеріалами справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві
власності земельна ділянка площею 0,0544га., що підтверджується державник актом на право
приватної власності на землю серії РВ №
01247, виданим Рівненською міською радою 05.06.2000р.

Вказана земельна ділянка передана ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських споруд АДРЕСА_1 ( а.с.
33). Згадане будинковолодіння є спільною сумісною власністю подружжя -ОСОБА_2та
ОСОБА_3 про що вони самі стверджують. З огляду на викладене, твердження
відповідача про те, що це будинковолодіння є приватною власністю тільки ОСОБА_3
не заслуговують на увагу, оскільки він сам проти цього заперечує і вважає свою
дружину рівною його співвласницею.

Приватизував спірну земельну ділянку ОСОБА_3 в 2000р., під час перебування
у шлюбі з ОСОБА_2, а отже ця земельна ділянка також являється їх спільною
сумісною власністю.

Постановлюючи рішення про визнання угоди купівлі - продажу частини
земельної ділянки площею 0,124 га. від 07.06.2005р. недійсною , суд першої
інстанції вірно виходи з того, що при такому відчуженні відповідно до вимог ч.2
ст. 369 ЦК України повинна бути

2

письмова
згода другого з подружжя, оскільки така угода підлягає нотаріальному
посвідченню. Такої письмової згоди ОСОБА_2 не давала і про намір укласти таку
угоду ОСОБА_3 її не попереджував.

Крім того, ОСОБА_3 стверджує, що доручення від 21.04.2005р. видане ОСОБА_4
та ОСОБА_1 на розпорядження від його імені земельною ділянкою, отримане ними
обманним шляхом, оскільки він є людиною похилого віку і не усвідомлював
значення своїх дій, грошей від продажу земельної ділянки від ОСОБА_4 він не
отримував.

Рішення суду першої інстанції постановлене без порушення норм матеріального
та процесуального права, а заперечення викладені в апеляційній скарзі не
спростовують його висновків, з якими погоджується і колегія суддів.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування
такого рішення.

Керуючись ст.
ст. 307, 313,315 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Рівненського міського суду від 08 грудня 2006р.
відхилити.

Ухвала суду
набуває чинності з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду
першої інстанції та ухвалу

апеляційного суду протягом двох місяців з дня
проголошення ухвали апеляційної

інстанції в касаційному порядку до Верховного Суду
України