Справа
№ 2 - 468 / 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року Смілянський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючої
судді                               Зайончковської І. А.

при секретарі                                    Діхтяренко І.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла справу за позовом
приватного підприємства „Супой - Рибак 1" м. Черкаси до ОСОБА_1 про
стягнення боргу,

встановив:

19 та 28 грудня
2005 року ІШ „Супой - Рибак 1" продав, а ОСОБА_1. купив жерсть, жерстяні
банки, гофрокороб на загальну суму 73112 грн. 03 коп

ІШ „Супой -
Рибак 1", посилаючись на те, що ОСОБА_1. куплений товар отримав, але його
вартість не сплатив, звернувся в суд з позовом про стягнення 73112 грн. 03 коп.

Відповідач позов
не визнав, хоча не заперечує, що отримав вказаний товар у позивача. Стверджує,
що він є засновником ІШ. „Супой-Рибак 1" і йому належить 50% статутного фонду. Отриманий ним товар, переданий іншими
засновниками ОСОБА_2. та ОСОБА_3., в рахунок майбутнього розподілу між
учасниками результатів господарської діяльності підприємства.

Дослідивши
докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом
встановлено, що 19 та 28 грудня 2005 року позивач відпустив відповідачу, як фізичній особі, жерсть на суму 70123 грн. 61 коп.
та жерстяні лаковані банки і гофрокороб на загальну суму 2988 грн. 42
коп. Це визнають сторони та вбачається з видаткових накладних. Позивач
стверджує, а відповідач визнає, що розрахунок за вказаний товар проведено не
було.

Виходячи з
фактичних обставин, при відсутності будь-яких інших доказів у сторін щодо
виникнення між ними інших правовідносин, суд вважає, що між сторонами відбувся
договір купівлі-продажу, умови якого позивач виконав, а відповідач - ні,
доказом чого є відповідні накладні на отримання товару та претензія позивача №
17 від 2 березня 2006 року з вимогою проведення розрахунку за нього.

Суд не може
прийняти до уваги посилання відповідача на те, що при вказаних позивачем
обставинах мова могла б йти про продаж товару у кредит, оскільки в такому
випадку за ст. 695 ЦК України
та ст. 180 Господарського Кодексу України строк платежу є істотною умовою
договору і він повинен бути укладений у письмовій формі, проте такого договору
між сторонами не було.

Позивач по
справі - співзасновники ІШ ОСОБА_2. та ОСОБА_3., пояснили суду, що договір був
укладений усно та погоджено всі його істотні умови, а тому, в зв"язку з
його невиконанням, і була направлена
відповідачу претензія від 2 березня 2006 року. Крім того, судом
встановлено, що вказана в накладних жерсть була закуплена позивачем на кошти,
отримані в „Укрінбанку" за кредитним договором № 25277 від 9 листопада
2005 року і не могла бути безкоштовно передана відповідачу як приватній особі.
Також у м. Черкаси фактично знаходився лише офіс приватного підприємства, в той
час як склади та виробничі площі знаходились у, орендованому у ВАТ „Смілянський
завод металевих виробів", цеху, де і зберігалась спірна жерсть.

В зв"язку з
цим суд не може прийняти до уваги і посилання відповідача на те, що між
сторонами виникли інші правовідносини, які були пов"язані з припиненням
діяльності підприємства та передачею своїх корпоративних прав одному із
засновників, а тому вказаний товар йому було передано в рахунок його частки в
статутному фонді підприємства. Відповідно до ст. 5 Статуту ІШ „Супой-Рибак
1" визначений порядок взаємостосунків між учасниками підприємства та
розрахунків при виході одного з них з

2

підприємства. Жодна дія,
передбачена вказаною статтею вчинена не була, а натомість в матеріалах справи є
протокол зборів засновників від 29 грудня 2005 року, згідно якого    ' саме
відповідач   повинен   був
викупити   частки   інших
засновників,   а   не
з   ним передбачалось проведення
розрахунку.

Отримання
відповідачем товару не може вважатися здійсненим і в рахунок виплати дивідендів
чи поділу прибутку підприємства, оскільки це прямо заборонялось кредитним
договором з „Укрінбанком", про що було відомо відповідачу, який підписав
договір та являвся його поручителем.

Що стосується
отримання бракованого товару за накладною від 28 грудня 2005 року, як стверджує
відповідач і в цілому не заперечує позивач, то суд не може виключити його
вартість, оскільки будь-яких документів, які б свідчили про неналежну якість
товару, відповідач суду не надав. До моменту звернення позивача до суду відповідач
претензій з цього приводу позивачу не пред"являв.

З відповідача на
користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 731 грн., а також на
користь УДК в м. Сміла
витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

На підставі ст.
ст. 530, 655 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 59,
60, 213, 215 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
приватного підприємства „Супой-Рибак 1" м. Черкаси рр1001 в
Черкаській філії AT „Укрінбанк" МФО
354314 код 32129593 - 73112 грн. 03 коп. боргу та 731 грн. 12 коп. судового
збору та на користь УДК в м. Сміла витрати за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський
міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення заяви про
апеляційне оскарження та поданням протягом 20 днів після подання такої заяви -
апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і в 10 денний строк з дня
проголошення рішення без попереднього подання заяви про його оскарження.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його
оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде
скасоване.