РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

22 січня 2007 р.                                                                                                              м. Ужгород

Колегія суддів
Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого -
Куштана Б.П.,

суддів: Павліченка С.В. та Кеміня М.П.,

при секретарі У дут В.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора
м. Ужгорода - Тацюна
Юрія Івановича, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 вересня 2006 р. за позовом
прокурора м. Ужгорода в інтересах держави в особі Закарпатського обласного
управління «ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди, -

встановила:

прокурор м. Ужгорода Тацюн Ю.І. звернувся в суд з
указаним позовом у червні 2005
р.

Просив стягнути
з ОСОБА_1 на користь Закарпатського обласного управління «ВАТ «Державний
ощадний банк України» (надалі -
Банк) 11664 грн. матеріальної
шкоди.

На обгрунтування
зазначав, що за письмовою угодою з Банком про оплату навчання та відшкодування
витрат від 03.10.01 р.
(надалі - Угода) відповідач
навчався на платних курсах по лінії СУБД
Orakle в м. Київ. Згідно з умовами цієї Угоди Банк оплатив
навчання в сумі 11664 грн., а ОСОБА_1 зобов'язаний був відпрацювати в системі
Ощадбанку не менше 3-х років (до 06.10.04 р.) чи відшкодувати затрачені на його
навчання кошти в повному обсязі в разі звільнення з роботи протягом указаного
часу за власним бажанням або за ініціативою адміністрації (ст.ст. 36, 38, 40
пункти 3, 4, 7, 8 КЗпП України). 17.06.04
р. відповідач звільнився з роботи за власним бажанням, проте коштів не
повернув і не бажає цього, чим завдано майнової шкоди Банку й державі.

Справа розглядалася повторно.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.09.05 р. у позові
відмовлено.

У апеляційній скарзі прокурор Тацюн Ю.І. просить скасувати рішення, а
справу направити до того ж суду на новий розгляд через неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи. Указує, що суд не перевірив
достовірність копії «бігунця» та не врахував усіх положень Угоди.   '

У письмовому
запереченні відповідач в особі представника ОСОБА_2 просить залишити рішення
без змін як законне та обґрунтоване, а скаргу відхилити як безпідставну.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково, а рішення - скасуванню з ухваленням нового через невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Суд першої
інстанції встановив, що згідно з п. 2.4
Угоди питання звільнення працівника

без
відшкодування затрачених на навчання коштів сторони мають право вирішити за
спільною

згодою. При
звільненні ОСОБА_1 за власним бажанням Банк не мав до нього матеріальних

притензій, що підтверджується обхідним листом,
який суд розцінює як спільне погодження

питання
звільнення. За такої умови позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддівзстановила таке.

Справа № 22ц - 35/07р.'                                                             Номер рядка статистичного звіту : 11

Головуючий у першій Інстанції: Бедьо В.І. Доповідач:
Куштан Б.П.

Обставини щодо
укладення Угоди від 03.10.01
p., проходження відповідачем навчальних курсів, оплати
навчання Банком і дострокове звільнення відповідача за власним бажанням не
оспорюються (а.с.5-9).

Спірні
правовідносини стосуються зобов'язального права і. регулюються ЦК України 2004 p., оскільки права
та обов'язки сторін за Угодою продовжують існувати після набрання ним чинності
(п.4 Прикінцевих та перехідних положень).

Згідно з
положеннями ст.ст. 11,
526, 604, 611 ЦК України договори та інші правочини є підставою
виникнення цивільних прав та обов'язків; зобов'язання має'виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів
цивільного законодавства; зобов'язання припиняється, зокрема, за домовленістю
сторін, а в разі його порушення настають правові наслідки, що встановлені
договором.

Як видно з
Угоди, ОСОБА_1 зобов'язаний був після закінчення навчання відпрацювати в системі
Ощадбанку не менше трьох років, а при достроковому звільненні за власним
бажанням - відшкодувати
Банкові затрачені на його навчання кошти в повному обсязі. Питання звільнення
без відшкодування цих коштів вирішувалось за згодою сторін.

Банк оплатив за
навчання відповідача 11664
грн. (а.с.7). Останній звільнився з роботи за власним бажанням з 18.06.04 p., тобто до
закінчення трирічного строку (а.с.8). Указаної суми не повернув. Передбаченої
Угодою домовленості між Банком і ОСОБА_1 про звільнення з роботи без
відшкодування коштів з матеріалів справи не вбачається.

Обхідний лист
(а.с.49), на який відповідач посилається як на підставу своїх заперечень, може
підтверджувати лише наявність або відсутність за працівником, що звільняється,
якоїсь заборгованості на підприємстві, в установі чи організації, тобто в сфері
трудових відносин, і не може бути розцінений як наявність взаємної згоди сторін
у цивільно-правових зобов'язаннях.

У контексті наведеного позов необхідно задовольнити як
обгрунтований.

Судовий збір стягнути з відповідача в доход держави.

Керуючись ст.ст.
11, 16, 202, 526, 604,
611 ЦК України, 10, 60,
212, 213, 307 ч.І п.2, 309
ч.І п.З, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

рішила:

1.
Апеляційну скаргу прокурора м. Ужгорода - Тацюна Юрія
Івановича, задовольнити частково.

2.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 вересня 2006 р. скасувати.

3.
Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

3.1. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закарпатського обласного
управління «ВАТ «Державний ощадний банк України» 11664 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят чотири) грн. 00 коп.
матеріальної шкоди та в доход держави 116
(сто шістнадцять) грн.
64 коп. судового збору.

4.    Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в

касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили
шляхом

подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.