Справа №2-461/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 березня 2007 р.                                                                              м.
Балаклія

Балаклійський
районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Чайка І.В.
при секретарі- Красюк Н.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
до    ОСОБА_3                                                                                                                                    про

відшкодування
моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі    ОСОБА_1 та ОСОБА_2                       звернулися
до суду з позовом до

ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди кожному в сумі 10 ООО грн., завданої ушкодженням здоров'я їх сину ОСОБА_4 внаслідок
скоєного ОСОБА_3 злочину.

У судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача підтримала позивні вимоги,
просить стягнути кожному з батьків моральну шкоду в розмірі 10000 грн. , та пояснила, що 04.08.2006 року в с. Червоний Донець
Балаклійського району біля кафе „Шинок" відповідач спричинив їх сину
ОСОБА_4 тілісні ушкодження- черепно-мозкову травму, струс головного мозку,
скальпіровану рану лобу. В той час син був неповнолітнім. Постановою
Балаклійського районного суду від 09.12.2005 року кримінальна справа відносно
ОСОБА_3 за ст. 128 УК України була закрита та він був звільнений від
кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності
притягнення до кримінальної відповідальності. Син у зв'язку з отриманим пошкодженням
знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному діспансері Балаклійської
ЦРЛ з 04 по 27 серпня 2002 року, а потім по 29 вересня 2002 року на
амбулаторному лікуванні у Червоно-Донецькій лікарні. Стан здоров'я сина після
травми погіршився - частіше стали головні болі, змінюється внутрішньочерепний
тиск , погіршився зір, загострився псоріаз. Син проходив лікування у
Черноводонецькій лікарні з 26.09
по07.10 2005 року, з
20.06.no 05.07 та з 07 по 16 .11.2006 року., з 16.11.2006 року знаходився
на саноторно-курортному лікуванні. Позивачі, як батьки дуже хвилювалися за стан
здоров'я та життя свого сина, постійно знаходилися з ним у лікарні , купували
йому ліки, посилене харчування , що негативно відобразилося на сімейному
бюджеті, ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, так як доглядала за
сином. У зв'язку з отриманою травмою син не зміг вступити до стаціонарного
відділення вищого навчального закладу, що також принесло моральні страждання
батькам. ОСОБА_4- інвалід 3 групи, чорнобилець 1 категорії. В наслідок
перенесених хвилювань хворобою сина у нього самого погіршився стан здоров'я -
частіше стали головні болі, підвищівся тиск, стало хворіти серце, з'явилася
загальна слабкість. У зв'язку з цим він був вимушений з 02 вересня по 01 жовтня 2002 року проходити
стаціонарне лікування у 23-ому відділенні 15
ХМКПЛ, а ОСОБА_1 вимушена була доглядати
одночасно за двома близькими.

Відповідач та
його представник у судовому засіданні позов не визнали   ,
тому що вважають, що   позивачі не
надали доказів , що така
шкода була їм заподіяна.

Суд, вислухавши
пояснення позивача та представника позивача,
представника відповідача ,
дослідивши матеріали справи, матеріали
кримінальної справи №
1-10/05

2

відносно ОСОБА_3
за ст. 128 КК України , вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
підлягають задоволенню .

Судом достовірно
встановлено, постановою Балаклійського районного суду від 09.12.2005 року кримінальна
справа відносно ОСОБА_3 за ст. 128
УК України була закрита та він був звільнений від кримінальної відповідальності
у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної
відповідальності, (а.с.
9 ).

З матеріалів
кримінальної справи №
1-10/05 відносно ОСОБА_3 за ст. 128 КК України вбачається, що потерпілим по справі був
визнаний ОСОБА_4 /а.с.28/.

У відповідності
до ст. 23 ЦК
України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення ії прав. . Підстави
відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а
саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

Під моральною
шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної
особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до
роз'яснень, які зазначені в п. 5
постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову
практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди.",
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її
заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

У відповідності
до ст. 60 ЦПК
України сторони зобов'язані довесті ті обставини , на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Але
позивачи не надали доказів, що їм дійсно була заподіяна моральна шкода діями
відповідача.

Керуючись ст.ст.
10,11,58-60, 209, 212-
215, 224 - 226 ЦПК України ,
ст.ст. 23,1167 ЦК
України, п. 5 Постанови
Пленуму Верховного суду України №
4 " Про судову практику у справах про відшкодування моральної
(не майнової) шкоди." від 31.03.1995
року , з
наступними змінами та доповненнями, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею ії копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК
України .