Справа № 22-509/2007
рік                                Головуючий
суддя 1 інстанції: Дужич С.П.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24
квітня 2007 року                                                                                                            м.
Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

Головуючого
судді : Василевича B.C.

суддів :
Гордійчук C.O.,
Шимківа С.С.

при секретарі
:Чалій Н.О.

з участю
представників: ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Рівному цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 03 березня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя .

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів,-

встановила :

Рішенням
Рівненського міського суду від 03 березня 2007 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя відмовлено.

В
поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність,
оскільки воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Суд не врахував, що датою припинення шлюбу слід вважати не 01.04.2003 року, а
29.05.2003 року, відповідно до ст.44 КпШС України, яка діяла на той час. Крім
того, вважає, що згідно кредитної угоди збудоване житло передавалось у спільну
сумісну власність сім'ї, а не тільки у власність відповідача. Також, суд не
врахував, що відповідачка перший внесок на квартиру відшкодовувала за рахунок
спільних коштів та те, що квартира була передана позичальнику, яка діяла від імені
сім'ї за п'ять місяців до розлучення. Вважає, що отриманий кредит і збудована
за ці кошти квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а
тому йому належить ½  частина спірної квартири.

Просить рішення
скасувати справу повернути до суду на новий розгляд.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно вимог ч.б ст.57 СК України суд може визнати приватною власністю
дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у
зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Таке ж положення міститься і
в ч.2 ст.28 КпШС України (в ред.
1969 p.).

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з жовтня 1993 року по 21 березня 2003 року.
17 серпня 2001 року ОСОБА_4. сплатила перший внесок на житлове молодіжне
будівництво, а 4

вересня 2001
року уклала кредитний договір на будівництво квартири в сумі 83389 грн.
Рішенням Рівненського міського суду від 21 березня 2003 року встановлено, що на
протязі двох останніх років подружжя припинили шлюбні відносини, не ведуть
спільне господарство, мають окремі бюджети. Рішення є чинним і набрало законної
сили, що відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач
жодних коштів на погашення кредиту та сплату внесків не надавав.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, що у
зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин подружжя з 2001 року спірна
квартира є особистою власністю відповідачки.

Враховуючи, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують,
колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.
307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 03
березня 2007 року відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
чинності.