У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Григор'євої
Л.І.,

суддів:

Косенка В.Й.,           Охрімчук
Л.І.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до державного підприємства
“Національний палац мистецтв “Україна” про поновлення на роботі, скасування
наказів про дисциплінарне стягнення і виплату належних грошових сум, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою державного підприємства “Національний палац мистецтв
“Україна” на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2006
року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2007 року,

встановила:

У серпні 2006 року позивачі звернулися в суд із зазначеним позовом,
мотивуючи його тим, що їх звільнення проведено незаконно, а дисциплінарне
стягнення накладено безпідставно, внаслідок чого позивачі були позбавлені
частини заробітку, а під час звільнення відповідач не провів належних виплат відповідно
до вимог Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі Закон) та колективного
договору, що призвело до заподіяння позивачам моральних  страждань.

Просили скасувати накази державного підприємства “Національний палац
мистецтв “Україна” від ІНФОРМАЦІЯ_1 року № № НОМЕР_1, НОМЕР_2 про їх
звільнення, поновити їх на раніше займаних посадах, стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн.
кожному, скасувати накази від ІНФОРМАЦІЯ_2 року НОМЕР_3 про дисциплінарне
стягнення, накладене на ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та від    ІНФОРМАЦІЯ_3 року НОМЕР_4 про дисциплінарне
стягнення, накладене на ОСОБА_1, стягнути не нараховану та не виплачену заробітну
плату за період з квітня до червня 2006 року, стягнути матеріальну допомогу на
оздоровлення під час чергової відпустки в розмірі посадового окладу кожного,
стягнути недоплачену вихідну допомогу, нараховану при звільненні відповідно до
Закону, стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію за санаторно-курортне лікування
в розмірі   1 тис. грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2006 року позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано накази  державного підприємства “Національний палац
мистецтв “Україна” від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, поновлено ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
раніше займаних посадах, стягнуто з державного підприємства “Національний палац
мистецтв “Україна” на користь ОСОБА_2 та на користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі в сумі відповідно 211 грн. 78 коп. та 504 грн. 60 коп.,
матеріальну допомогу в розмірі відповідно 2 тис. грн. та 1 600 грн., середній
заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі відповідно 5 392 грн. 40 коп. та
8 781 грн. 20 коп., компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі        1 тис. грн. на кожного, а всього
відповідно 8 604 грн. 18 коп. та                           11 885 грн. 80 коп. В
решті вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2007 року  рішення Печерського районного суду м. Києва
від 18 жовтня 2006 року змінено, доповнивши його резолютивну частину абзацем
такого змісту: “Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про
поновлення на роботі”. В решті рішення залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі державне
підприємство “Національний палац мистецтв “Україна” просить скасувати рішення
Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2006 року та рішення
Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2007 року, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних
матеріалів справи вбачається, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338
ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу державного підприємства “Національний палац мистецтв
“Україна” відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2006 року та
рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                  Л.І.
Григор'єва

В.Й. Косенко

Л.І. Охрімчук