РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2007 року
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді -
Шевченко С.В.

при секретарі -           Лисенко С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення в зв'язку з неможливістю спільного мешкання,

встановив:

26.04.2006 року позивач
подала до суду позов, в якому просить висилити відповідача з жилого будинку АДРЕСА_1 в зв'язку з неможливістю
спільного проживання.

В обгрунтування
своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що після розірвання шлюбу з
відповідачем в 2001 році,
останній залишився проживати в спірному домоволодінні. З 2001 року і по 2006 рік вона
неодноразово зверталась до органів внутрішніх справ з заявами про притягнення
ОСОБА_2 до відповідальності, так як останній постійно краде у неї гроші,
виносить з дому речі, вчиняє постійні скандали з приводу користування
домоволодінням, тим самим робить неможливим спільне проживання.

В судовому засіданні позивач позов підтримала.

Відповідач позов
не визнав. Обґрунтовуючи заперечення проти позову, представник відповідача
пояснив, що позивач не надала належних доказів в підтвердження такої поведінки
відповідача, яка робить неможливим спільне проживання, а також посилався на ту
обставину, що до ОСОБА_2 не застосовувались заходи запобігання та громадського
впливу.

З'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про
необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав.

Так позивач в
обґрунтування обставин, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог,
надав суду копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи у
відношенні ОСОБА_2 та посилалась на показання свідків, які були допитані в
судовому засіданні.

Стаття 116 ЖК України
встановлює, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають
разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в
одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу
виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих
осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Суду не надано
доказів в підтвердження тієї обставини, що до ОСОБА_2 застосовувались заходи
запобігання і громадського впливу в зв'язку з його поведінкою.

Попередження
відповідача про недопустимість антигромадської поведінки, яку було винесено в
постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.05.2006 року суд не
приймає до уваги, як захід громадського впливу, що дає підставу висилити
ОСОБА_2 з займаного приміщення, тому як таке попередження було застосоване до
ОСОБА_2 вже після звернення позивача з позовом до суду.

2

Однак, поряд з
цим, суд з урахуванням встановлених по справі обставин, а саме, як вбачається з
показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідач вчиняє дома сварки з позивачем,
псує майно, що також підтверджується постановою від 18.05.2006 року про відмову
в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_2, суд вважає за доцільне
попередити ОСОБА_2 про недопустимість порушення правил спільного проживання.

На підставі викладеного
та керуючись ст.ст. 15,
60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст. 116
ЖК України, суд -

вирішив:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення в зв'язку з неможливістю спільного
мешкання відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про
недопустимість порушення правил спільного проживання.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК
України.

С.В. Шевченко

Суддя