Справа №22ц-6432007
інстанції:   Триголова В.М.
Доповідач:   Редька А.Г.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року                                       місто
Чернігів

Апеляційний    суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Лакізи
Г.П., суддів - Ішутко
В.М., Редьки А.Г.,

при секретарі - Вареник О.М.,

за участі:
позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, представника
відповідача Майдан Л.І., представника третьої особи з боку відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому
судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою
відповідача 277-го Ніжинського центрального ремонтного заводу на рішення
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 лютого 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до 277-го Ніжинського центрального ремонтного заводу про
поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

Встановив:

Рішенням
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 лютого 2007 року ОСОБА_1
поновлено на роботі на посаді налагоджувальника холодно-штампувального
обладнання цеху № 2 державного
підприємства "277 Центральний
ремонтний завод по ремонту електротехнічних

2

засобів(військова частина А-2750)",  стягнуто
з  підприємства  на користь ОСОБА_1 9814,31 грн заробітної
плати за час вимушеного прогулу та 116,64
грн  судового  збору
на  користь  держави,
а  також  стягнуто
з  директора підприємства ОСОБА_3 9814,31 грн на користь
підприємства.

Рішення суду
встановлено, що при дотриманні санітарно-гігієнічних стандартів умов праці на
робочому місці працівника ОСОБА_1. не протипоказано за станом здоров'я
виконувати трудові обов'язки і у адміністрації підприємства за таких обставин
не було правових підстав для звільнення його з роботи за станом здоров'я, ст.40
п.2 КЗпП України.

В апеляційній
скарзі підприємство просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі,
посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи,
необґрунтоване відхилення клопотання представника підприємства про призначення
судово-медичної експертизи щодо стану здоров'я позивача, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Іншими
учасниками розгляду справи рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення та заперечення сторін та їх представників,
перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга відповідача не може бути задоволена.

Суд першої
інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами документи, перевірив
доводи та заперечення сторін та їх представників, правильно встановив обставини
справи і висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та законі.

По справі
встановлено, що відповідно до наказу директора підприємства від 12 травня 2006 року № 141-к ОСОБА_1
звільнено з роботи з посади наладчика холодно-штампувального обладнання цеху № 2 у зв'язку з
виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров'я, ст.40
п.2 КЗпП України, з 12 травня 2006 року, (ас-69)

За матеріалами
справи встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи став медичний
висновок від 13 квітня 2006 року
поліклінічного відділення Ніжинської центральної міської лікарні, відповідно до
якого ОСОБА_1. протипоказана робота з парами мастил(ас-134) та довідка МСЕК від
6 вересня 2005 року про
встановлення йому 3 групи
інвалідності загального захворювання(ас-7).

Відповідно до
ст.40 п.2 КЗпП України власник або уповноважений ним орган може розірвати
трудовий договір з працівником у випадку, коли виконання трудових обов'язків
працівником протипоказано за станом здоров'я,

3

умови   праці
є   небезпечними   для
здоров'я   працівника   і
неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Проте, таких обставин
по справі не встановлено. З пояснень як свідків, так і представників
відповідача та третьої особи у суді першої інстанції та у суді апеляційної
інстанції встановлено, що умови праці ОСОБА_1. не були пов'язані безпосередньо
з випаруванням мастил, що мали негативний вплив на його здоров'я, робоче місце
ОСОБА_1 розташоване у цеху, у повітрі якого загалом малися і пари мастил.

Протоколом № 29
від 17 квітня 2006 року дослідження повітря робочої зони Ніжинської міської
санітарно-епідеміологічної станції (ас-148) також не встановлено, що ОСОБА_1.
за трудовими обов'язками має справу безпосередньо з диханням випарувань мастил,
у протоколі зазначено, що концентрація аерозолів масел на робочо місці ОСОБА_1
не перевищує допустимих концентрацій.

Ні медичний
висновок від 13 квітня 2006 року поліклінічного відділення Ніжинської ЦМЛ, ні
довідка МСЕК від 6 вересня 2005 року, що були підставою для звільнення ОСОБА_1
з роботи, не містять протипоказань щодо умов роботи при дотриманні
санітарно-гігієнічних стандартів та норм, що було підтверджено у подальшому
висновками МСЕК від 13 жовтня 2006 року (ас-94) та від 19 січня 2007
року(ас-164).

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність
звільнення ОСОБА_1 з роботи за ст.40
п. 1  КЗпП України та обґрунтовано поновив його на роботі.

Посилання
відповідача в апеляційній скарзі, що суд безпідставно відмовив у призначенні
додаткової судово-медичної експертизи для визначення стану здоров'я працівника
не можуть бути прийняті. Матеріали справи беззаперечно свідчать, що станом на
день звільнення ОСОБА_1 з роботи 12 травня 2006 року медичні документи та умови
роботи не давали адміністрації підприємства підстав для його звільнення за ст.
4 0 п. 2 КЗпП України, а подальші зміни стану здоров'я працівника чи умов його
роботи не мають правового значення щодо підстав його звільнення 12 травня 2006
року.

Рішення суду
першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального
права і доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Відповідно до
ст.235 КЗпП
України, ст.215 ЦПК України у резолютивній частині рішення суду повинно бути
зазначена дата, з якої працівник поновлюється на роботі, з дня звільнення
працівника з роботи відповідно до наказу про звільнення.

4

Враховуючи,     що
суд     першої     інстанції     не
зазначив     дату поновлення   на
роботі   ОСОБА_1.,
резолютивну
частину   рішення суду   слід
доповнити   датою   поновлення
його   на   роботі
з   12   травня 2006 року

Керуючись ст.ст.307,308 ,3 14,315 ,319
Цивільного процесуального кодексу

України,
апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляційну
скаргу 277-го Ніжинського центрального ремонтного заводу залишити без
задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області
від 15 лютого 2007 року залишити
без змін, доповнивши резолютивну частину рішення, що датою поновлення на роботі
вважати 12 травня 2006 року.

Ухвала набуває
чинності негайно та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців після проголошення.