Справа №2а-902/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 березня 2007 року

Малиновський районний суд м. Одеси

у складі:
головуючого                 судді -   Демченко
О.М.,

при секретарі                          -   Гресько О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну
справу за заявоюОСОБА_1за участю зацікавленої особи Малиновського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся до Малиновського районного суд м. Одеси
з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме:
встановити факт його постійного проживання на території України з дня
народження до теперішнього часу.

У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав та
просив їх задовольнити, посилаючись на слідуючи обставини.

ОСОБА_1народився ІНФОРМАЦІЯ_1в м. Одесі в Україні. З
24.08.1971 року він був зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1.

0.11.1981 року відділом внутрішніх справ Ленінського райвиконкому заявнику
було видано паспорт НОМЕР_1та проставлено штам реєстрації за вищевказаною
адресою.

11.04.1991 року Іллічівським РАГС м. Одеси було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2, яка була зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2

Після одруження, 29.04.1991 року, ОСОБА_1знявся з реєстраційного обліку за
адресою:АДРЕСА_1, для того щоб зареєструватися за місцем проживання його
дружини, тобто за адресою: АДРЕСА_2.

З 29.04.1991 року по 21.07.1993 року ОСОБА_1проживав без
реєстрації поАДРЕСА_3, так
я к на реєстрацію не давали згоду батьки його дружини.

21.07.1993 року заявника було зареєстровано за адресою:
АДРЕСА_2.

З 03.01.1966 року по теперішній час ОСОБА_1працює на підприємствах, які
розташовані в м. Одесі.

До теперішнього часу заявник не змінив паспорт
громадянина СРСР на паспорт громадянина України. Термін дії паспорта СРСР
закінчився. Отримати паспорт громадянина України заявник не може, так як час
виділений для обміну паспортів закінчився. Таким чином ОСОБА_1проживає без
документу, який би посвідчував особу громадянина України.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. З Закону України «Про
громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які
на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно
проживали на території України.

Громадянами України є також особи, незалежно від раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального
походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на
момент   набрання

чинності Законом
України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні
і не були громадянами інших держав.

З таких підстав позивач вважає себе громадянином України і просить
встановити факт того, що він - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, уродженець
м. Одеси, постійно проживає на території України з дня народження, тобто з
ІНФОРМАЦІЯ_2, по теперішній час.

Представник Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області у судовому
засіданні вимоги заявника визнав повністю, вважав їх законними та просив їх
задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення заявника, пояснення представника зацікавленої
особи, перевіривши матеріали справи, задовольняє заяву ОСОБА_1з наступних
підстав.

Судом
встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Як вбачається з довідки відділу реєстрації актів цивільного стану №
6420-08-44 від 09 вересня 2006 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1року в
Україні в місті Одесі, батько його -ОСОБА_3, мати - ОСОБА_4, актовий запис про
народження № 75 (а.с. 7).

Відповідно з паспортом громадянина СРСР НОМЕР_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження за національністю українець, народився в місті Одесі (ах. 8).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2уклали шлюб 11 квітня 1991 року, про що свідчить
свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2, про що в книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 188 (а.с. 9).

Відповідно зі ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих
чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні", Громадянам України, а також іноземцям
та особам без громадянства, які на законних перебувають в Україні, гарантується
свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за
винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст. З Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", вільний вибір місця проживання чи перебування -
право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на
законних підставах перебувають на території України, на вибір
адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати
те перебувати.

Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка, вказують на наявність
підстав для встановлення факту постійного проживанняОСОБА_1на території України
з часу його народження по час ухвалення даного рішення суду.

Тому суд задовольняє заяву ОСОБА_1та встановлює факт його постійного
проживання на території України з часу його народження до часу ухвалення даного
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 2, 3
Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в
Україні", суд

ВИРІШИВ:

ЗаявуОСОБА_1за участю зацікавленої особи Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України
в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення -
задовільнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, постійно проживає на
території України з часу його народження по час ухвалення рішення, тобто

він постійно проживав на території
України на момент проголошення незалежності України, а саме на 24 серпня 1991
року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.