Справа №-2-449 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.02.2007 року                                                                         м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді                Степаненко Ю.А.

При секретарі                        Козарик НА.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1до ОСОБА_2, про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1в позовній заяві вказує, що між ним та
відповідачем було укладено у письмовій формі договір позики на суму 17000
гривень, про що свідчить розписка від 21.12.2006 року.

Згідно цього договору, відповідач зобов'язався повернути
борг за першою його вимогою. Але, незважаючи на те, що він неодноразово
нагадував відповідачеві про необхідність
повернення боргу, відповідач борг так і не повернув.

Посилаючись на ст.ст.1046, 1047,1049,
1050, 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути на його користь зі
ОСОБА_2 борг в сумі 17000 гривень, держмито та суму, сплачену на
інформаційно-технічне забезпечення - 200 гривень, витрати на юридичну допомогу
в сумі 100 гривень.

В судовому
засідання позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.

Відповідач в
судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що
обставини справи правильно викладені у позові, він не заперечує їх, має намір
виплатити позивачеві всі суми, вказані в позові.

Суд, вислухавши
пояснення участників процесу, оцінивши надані позивачкою докази за своїм
внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному,
об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів,
прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за
слідуючих обставин:

Як було
встановлено в судовому засіданні і як вбачається із матеріалів справи,
відповідач взяв у позивача у борг гроші в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.,
взявши на себе зобов"язання повернути їх на першу вимогу позивача, що
підтверджується розпискою, копія якої є в матеріалах справи.

Відповідач свої
зобов"язання перед позивачем щодо повернення суми боргу не виконує, гроші
не повернув до теперішнього часу, що підтверджується поясненнями позивача та
відповідача.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст.527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у
зобов"язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (дата) виконання боржником
зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги,
кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен
виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо
обов"язок негайного виконання не
випливає із договору або актів цивільного законодавства.

2

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язуегься повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір неоподаткованого мінімума доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної
грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник
зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого роду та
такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчано
не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову
суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Згідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1
ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх
осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію
щодо предмета доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у справі і
щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт передачі
позивачем відповідачу грошових коштів за
договором позики в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., викладеним у формі розписки. В розписці не вказано строк повернення
відповідачем грошових коштів, а тому, вони повинні бути
повернуті на вимогу позивача у будь-який час.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на
користь позивача грошові кошти за договором позики в сумі 17000 (сімнадцять
тисяч) грн.

Судові витрати позивача по сплаті державного мита в сумі 170 грн. та витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в сумі 30 грн., що підтверджується квитанціями,
які є в матеріалах справи, згідно ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути
з відповідача.

3

Крім того, відповідно до ст.84 ЦПК України, з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню витрати позивача
на правову допомогу в сумі 100 грн., які підтверджені квитанцією, яка
є в матеріалах справи.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57,58, 59,
60,84, 88,208,209,212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну  заяву
ОСОБА_1до  ОСОБА_2, про
стягнення боргу,-  задовольнити.

Стягнути зі
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1: 17000 грн.-суму
боргу та судові витрати, а саме: сплачене державне мито у розмірі 170
грн, сплачені витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в
сумі 30 грн., витрати на юридичну допомогу в сумі 100 грн., а того 17300
(сімнадцять тисяч триста )грн.

Позивач має право подати заяву про апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та
апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Запорізької
області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, вказаний вище, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.