Справа № 22ц-670/2007                                   Головуючий у
суді 1 інстанції: Красвітна Т.П.
Категорія   40                                                     Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28
лютого 2007 року                    Апеляційний
суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді: Перцової В.А.

Суддів:                          Козлова С.П., Повєткіна В.В.

При
секретарі:               Журавель Ю.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського відділення Українського державного
геологорозвідувального інституту, Українського державного
геологорозвідувального інституту про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2006
року, яким відмовлено в задоволенні його позову до Дніпропетровського
відділення Українського державного геологорозвідувального інституту,
Українського державного геологорозвідувального інституту про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди
і постановити нове рішення по суті позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач посилається на
те, що суд не дослідив і не врахував всі докази, які підтверджують його
присутність на робочому місці, не дав належної оцінки доказам, наданим
відповідачем, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з серпня
1973 року перебував у трудових відносинах з Українським державним
геологорозвідувальним інститутом; останній час працював науковим співробітником
лабораторії технології розвідки Дніпропетровського відділення зазначеного
інституту. Його робоче місце було розташовано в приміщенні будівлі
Дніпропетровського відділення УДП в АДРЕСА_1, а також, для нього було відведено
робоче місце в лабораторії на території дослідницької бази Дніпропетровського
відділення УДП у м. Підгороднє.

Наказом НОМЕР_1 в Дніпропетровському відділенні УДП було
встановлено розпорядок робочого дня з початком робот о 7-30 год., закінченням - о
16-00 год. та обідньою
перервою з 11-30 год. до
12-00 год.

10 липня 2003 року позивач перебував на роботі на
території дослідницької бази, самовільно, близько 12-00 год. він залишив
робоче місце, пішов з території бази і більше на роботу не з'являвся. В цей час
він перебував з ОСОБА_2 у кафе, де вони розпивали алкогольні напої, потім
влаштували сварку та бійку, після чого ОСОБА_1 поїхав додому.

Зазначені обставини підтверджуються пояснювальною
запискою на ім'я директора Дніпропетровського відділення УДП самого позивача
від 15 липня 2003 року (т. 1 а. с. 128),
матеріалами Дніпропетровського РВ УМВС України в Дніпропетровській
області

про
відмову в порушенні кримінальної справи факту завдання позивачем тілесних
ушкоджень ОСОБА_2 з особистими поясненнями позивача, листом начальника
Дніпропетровського РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 14 липня
2003 року (т.1 а. с. 34), табелем обліку робочого часу працівників
Дніпропетровського відділення УДП за липень 2003 року (т.1 а. с. 36), а також,
показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Таким чином, позивач був відсутній на роботі 10 липня 2003 року з 12-00 год. до 16-00 год., тобто більше
трьох годин без поважних причин.

У зв'язку з цим, 18 липня 2003 року директором Дніпропетровського
відділення УДП було видано наказ НОМЕР_2 про звільнення позивача 23 липня 2006
року за п. 4 ст, 40 КЗпП України. На звільнення позивача за даною підставою
було отримано згоду профспілкового комітету, згідно протоколу від 17-18 липня
2003 року (т. 1 а. с. 54-55).

Оскільки, з 21 липня по 11 серпня 2003 року позивач хворів, дія
вищевказаного наказу була зупинена і він був звільнений після закінчення його
перебування на лікарняному наказом НОМЕР_3 з тих же підстав.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає, що районний суд
прийшов до обґрунтованого висновку про те, що при звільненні позивача порушень
трудового законодавства допущено не було і, виходячи з вимог ст.ст. 40,43 КЗпП
України, відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Доводи в апеляційній скарзі позивача про те, що суд не встановив дійсні
обставини справи, не дослідив і не дав належної оцінки всім доказам, є
безпідставними, оскільки районний суд розглянув справу, відповідно до вимог
ст.ст. 10, 11 ЦПК України щодо змагальності сторін, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів, дав належну оцінку наданим доказам у
відповідності до встановлених ним обставин справи, в тому числі і показанням
допитаного в якості свідка ОСОБА_9, який є сином позивача і пояснення якого
спростовуються іншими доказами.

В апеляційній скарзі позивач наводить обставини,
пов'язані з його відносинами з завідуючим лабораторією ОСОБА_5 та ходом
судового розгляду справи в районному суді, які не мають значення для вирішення
справи та апеляційної скарги.

Встановлені судом обставини і зроблені ним висновки позивачем не
спростовані; рішення суду відповідає вимогам норм процесуального і
матеріального права, підстав для його скасування і задоволення позовних вимог
ОСОБА_1. немає.

Тому, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду - залишити без змін.

Керуючись
ст.ст.307,308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11
жовтня 2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення; може бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з

цього часу.