РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до Тисменицького районного
споживчого товариства про відшкодування матеріальної і моральної шкоди за касаційною скаргою Тисменицького
районного споживчого товариства на рішення Тисменицького районного суду від 22
листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від
6 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2005 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до Тисменицького
районного споживчого товариства про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди, посилаючись на те, що між нею та відповідачем було укладено договір
оренди нежилого приміщення. Згідно з умовами договору вона, як орендар, за
власні кошти провела реконструкцію орендованого приміщення, однак відповідач
перед відчуженням об'єкту оренди не провів з нею жодних розрахунків, чим завдав
їй матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Тисменицького районного суду від 22 листопада 2006 року позов
задоволено частково. Стягнуто з Тисменицького районного споживчого товариства на
користь ОСОБА_1. 16 574 грн. матеріальної, 1 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди та судові витрати по справі.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 лютого                   2007 року зазначене рішення
залишено без змін.

В касаційній скарзі Тисменицьке районне споживче товариство просить
скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій   , посилаючись на їх необґрунтованість та порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, виходив з того,
що своїми неправомірними діями відповідач спричинив позивачці моральну шкоду,
яка полягає у душевних стражданнях, перенесених позивачкою у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї, а тому наявні підстави для відшкодування моральної
шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України.

Однак, з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зазначені у
вказаній статті.

Судами встановлено, що 1 липня 2002 року між позивачкою та відповідачем
укладено договір оренди нежилого приміщення, відповідно до якого відповідач як
орендодавець передав, а позивач, як орендар прийняв у тимчасове платне
володіння та користування нежиле приміщення площею 29,4 кв. м. по                 вул. К. Левицького, 1 у м.
Тисмениці.

1 червня 2003 року сторони уклали новий договір оренди цього ж приміщення
терміном на три роки.

У зв'язку з тим, що між позивачкою та відповідачем виникли відносини, пов'язані
з орендою майна, тобто договірні відносини, посилання судів на підстави для
відшкодування моральної шкоди, наведені у ст. 1167 ЦК України, є помилковим,
оскільки у зазначеній статті встановлена позадоговірна відповідальність за
завдану моральну шкоду, а наслідки поліпшення наймачем речі, переданої у найм,
у тому числі пов'язана з цим відповідальність сторін, регулюється ст. 778 ЦК
України.

Оскільки ст. 778 ЦК України та зазначеними договорами відшкодування
сторонами цього договору моральної шкоди внаслідок невиконання, в тому числі за
зміну або розірвання договору оренди в односторонньому порядку, не передбачено,
тому підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

За таких обставин, оскільки судами обставини справи встановлено повно й
правильно, але  застосовано закон, який
не поширюється на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем,
ухвалені в справі судові рішення в частині відшкодування відповідно до ст. 1167
ЦК України з відповідача на користь позивача моральної шкоди  підлягають скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про відмову в позові.

В решті рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 336, ст.ст. 337, 341, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 344
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

в и р і ш и л а :

касаційну скаргу Тисменицького
районного споживчого товариства задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 22 листопада
2006 року в частині стягнення з Тисменицького районного споживчого товариства 1
000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 6 лютого 2007 року в частині залишення
зазначеної вище частини рішення суду першої інстанції без змін скасувати та у
цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1до Тисменицького районного
споживчого товариства про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті рішення Тисменицького районного суду від 22
листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від
6 лютого 2007 року залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г.Ярема

Судді:                                                                                    Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін