Справа №2-168/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого
- судді Щасливої
О.В., при секретарі Морозової В.М., розглянувши в відкритому судовому засіданні
в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, що заподіяно джерелом підвищеної
небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2692 грн. 97 коп. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,
та 1500
грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову в судовому засіданні пояснив, що 29 серпня 2006 року, близько 13-00 години, на
підставі довіреності керував автомобілем „Тойота",
реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є
третя особа по справі, рухаючись в крайньому
лівому ряду по вул. Перемоги в м. Запоріжжя зі швидкістю 45 км/годину. В зазначений час відповідач, управляючи автомобілем „ЗАЗ 110240", реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався в правому ряду та,
вчинювавши обгін транспорту, що рухався попереду, не
переконався в безпеці такого маневру і скоїв зіткнення з транспортним засобом під керуванням позивача. Оскільки ДТП сталася з вини відповідача, просить стягнути з нього на свою користь вартість відновлювального ремонту
автомобілю в розмірі 2692 грн. 97 коп., видатки з проведення авто
товарознавчого дослідження в сумі 240
грн., а також 1500 грн.
моральної шкоди, яку пояснює психологічними переживаннями
з приводу протиправного ушкодження належного його сім'ї майна, відсутністю коштів на його відновлення,
неможливістю вирішення спору в позасудовому порядку, вимушеною необхідністю
пересуватися на міському транспорті. Емоційний дискомфорт відбивається на його
фізичному здоров'ї. Просить видатки по сплаті судового збору та збору на інформаційно-технічне
забезпечення при ухваленні рішення покласти на відповідача.

Відповідач позов визнав частково та пояснив, що вважає, що в діях обох
учасників дорожньо-транспортної пригоди є
порушення правил безпеки дорожнього руху, які перебувають у причинному зв'язку з настанням шкоди. Пояснив, що в
зазначений час він намагався зайняти звільнене
вантажним автомобілем місце, який рухався попереду по лівій смузі дороги, коли на його машину наїхав автомобіль під керуванням
позивача. Пояснив, що перед вчиненням
зазначеного маневру переконався в його безпеці, оскільки всі транспортні
засоби, що рухались в попутному напрямку, знаходились позаду нього. З огляду на несподіваність зіткнення вважає, що позивач
рухався з перебільшенням швидкості. Доказів в обґрунтування своїх стверджень не
надав.

Третя особа вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Вислухавши осіб, що беруть участь в справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про
обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 29 серпня 2006 року, о 13-00 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем „ЗАЗ 110240", реєстраційний номер НОМЕР_2, під час руху по вул. Перемоги в м. Запоріжжя при зміні напрямку руху не впевнився в
безпечності маневру та скоїв

2

зіткнення з автомобілем „Тойота", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1. Внаслідок ДТП обидва автомобілі зазнали технічні
ушкодження.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а із змісту ст. 1188 ЦК України випливає, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Загальні правила відшкодування шкоди встановлені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода,
яку спричинено неправомірними діями майну особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, що спричинила її.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі
про адміністративне правопорушення обов'язкова для
суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи спір
на користь позивача, суд вважає, що доказом винних протиправних дій відповідача, які потягли за собою настання шкоди, є
матеріали дослідженої судом справи
про адміністративне правопорушення, з яких випливає, що дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були
сторони 29.08.2006 року, сталася в зв'язку з
недотриманням ОСОБА_2 пункту 10.1 „Правил дорожнього руху
України".

За вказане правопорушення постановою судді Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 18.09.2006 року правопорушника піддано адміністративному стягненню у вигляді
штрафу в розмірі 17 грн. за
ст. 124 КУпАП.

Розмір майнової шкоди, заподіяної транспортному засобу позивача,
підтверджує акт авто-товарознавчого дослідження.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не довів обставин, на які він
посилається як на підставу своїх заперечень,
тоді як надані позивачем докази достовірні, належні, допустимі, поєднуються одне з одним, підтверджують ґрунтовність позову в
частині вимог про стягнення матеріальних збитків.

Дійшовши цього висновку, суд не бере до уваги доводи відповідача про його
намір оскаржувати постанову про накладення на нього
адміністративного стягнення, оскільки, як
встановлено судом, зазначене рішення він отримав в вересні 2006 року і з вказаного часу мав
можливість скористатися наданим йому правом на подання скарги на постанову голові апеляційного суду, проте не вчинивши відповідних
дій, розпорядився цим правом на свій розсуд.

Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд
знаходить відповідні вимоги ґрунтовними,
такими, що випливають з емоційних переживань позивача в зв'язку з протиправним ушкодженням майна, неможливістю його
поновлення, проте з урахуванням розміру
матеріальної шкоди та наданих доказів щодо моральної шкоди, вважає за необхідне знизити розмір шкоди, що підлягає стягненню в
цій частині, до 300
грн.

Судовий збір, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи мають
бути стягнутими з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 10, 59,61,212-215,292,294
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2692 грн. 97 коп. в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, 240 грн. у відшкодування видатків з оплати автотоварознавчого дослідження, 300 грн. в рахунок відшкодування

3

моральної
шкоди, 51 грн. судового збору, ЗО грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення.

В задоволенні інших вимог про стягнення
моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом
подання в суд першої інстанції заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів після проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти
днів після подання заяви про оскарження або шляхом подання апеляційної скарги
впродовж терміну, встановленого для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя   О.В. Щаслива