УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року                                                                                            м.Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області

в складі:
головуючого - судді
Мацунича М.В.

суддів : Леско В.В., Готри Т.Ю. при
секретарі: Карбованець
М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 29
листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою ,-

встановила:

ОСОБА_1 не
погоджуючись з рішення суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій
клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно скасування даного рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Мотивує її тим, що рішення суду першої інстанції є не обгрунтованим і
незаконним та такими, що ухвалено з порушенням норм процесуального права та при
неправильному застосуванні вимог матеріального права.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 листопада року
задоволено позовні вимоги.

В ході
апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримала
доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її з наведених підстав.

Представник
ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2 заперечила вимоги апеляційної скарги,
оскільки такі суперечать матеріалам справи та вимогам діючого законодавства.

Протягом
судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі
Державного акту має в приватній власності земельну ділянку розміром 0,21 га.. Проте, частину
земельної ділянки розміром 0,05
га. без відповідного правовстановлюючого документу використовує ОСОБА_1.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у справі та
дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи, викладені в апеляційній
скарзі, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області визнала за необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступних мотивів.

За правилами
статей 10, 11 ЦПК
України - суд
розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Як на підставу
своїх доводів апелянт посилається на те, що інвентарною справою стверджено
наявність споруди гаража і сараю станом на 25.06.1988 року. А тому на момент придбання ОСОБА_2 16.05.2001 року будинку,
спірні споруди вже існували.

Відповідно до
змісту договору купівлі-продажу від 30.01.1988
року, ОСОБА_1 купив у ОСОБА_5 тільки житловий будинок без будь-яких
господарських споруд /а.с. 12
Інвентарної справи/. На час укладення даної угоди інвентарної справи на
житловий будинок АДРЕСА_1 не існувало.

Як зазначено у
ст. 106і ЗК Української РСР від 08.07.1970
року чинної на час укладення договору купівлі-продажу від 30.01.1988 року, перехід
права власності на будівлю, розташовану в сільському населеному пункті не тягне
за собою переходу  право користування
присадибною земельною ділянкою.

Надання присадибної земельної
ділянки особі, до якої перейшло право власності на будівлю, провадиться на
загальних підставах відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до
даної норми, ОСОБА_1 повинен був на загальних підставах отримати право на
користування присадибною земельною ділянкою на якій розташований придбаний
житловий будинок. Однак, ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу з приводу того,
що житловий будинок разом із спірними будівлями розташований на земельній
ділянці, яка перебуває у його користуванні чи власності.

В той же час,
ОСОБА_2 представив суду Державний акт на право приватної власності на землю
розміром 0,12 га. для
обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /а.с.7 /.

Справа № 22Ц - 243/07___________________________________ Номер рядка
статистичного звіту :.33

Головуючий у
першій Інстанції : Камінський
СЕ. Судця - доповідач
: Мацунич М.В.

2

Актами від 12.10.2005 року та 14.11.2005 року стверджено,
що ОСОБА_1 не дозволяє встановити ОСОБА_2 по межі огорожу, довжиною 17м., а
гараж площею 30,8 м2, який
належить ОСОБА_1, знаходиться повністю на земельній ділянці ОСОБА_2./а.с.185, 236/.

Рішенням НОМЕР_1
Лалівської сільради скасовано рішення виконкому Лалівської сільради від 29.05.1998 року, яким було
надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку розміром 0,05 га. АДРЕСА_2. Дане рішення є
чинним та ніким не скасовано на цей час /а.с.239-241,242/.

Також і рішення НОМЕР_2 стосовно
надання ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку розміром 0,12 га. для
обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на цей час є
чинним та ніким не скасовано /а.с. 9,
243-244/.

Наведені
обставини вказують на те, що спірний гараж і сарай побудовані на земельній
ділянці, яка не була у встановленому порядку виділена і відведена ОСОБА_1. А
звідси, такі будівлі є самочинно збудованими.

Таким чином,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК
України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції -
без змін .

Враховуючи
вищенаведене та керуючись вимогами статей 307,
308, 314, 315 і 319
ЦПК України, колегія суддів:

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити .

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 листопада 2006 року - залишити без
змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.