У Х В А Л А

Іменем України

4 квітня 2007 року                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,

Пшонки М.П., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Радошівської
сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про стягнення грошової
компенсації за комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2003 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до Радошівської сільської
ради Ізяславського району Хмельницької області про стягнення плати за надані
комунальні послуги.

Зазначав, що працює ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до ст. 57 Закону України “Про
освіту” має право  на безкоштовне
користування житлом з опаленням та освітленням у межах встановлених норм, проте
сільською радою це його право не забезпечено.

Просив стягнути на його користь з відповідача 3 417 грн. 77 коп.
компенсації за комунальні послуги.

Рішенням Ізяславського
районного  суду  Хмельницької
області  від 19 червня 2003 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29
грудня 2003 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на
користь позивача 469 грн. 68 коп. грошової компенсації за комунальні послуги.

У касаційній скарзі Радошівська сільська рада просить скасувати
постановлені судами рішення, посилаючись на порушення норм матеріального і
процесуального закону, а провадження в справі закрити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 ЦПК України (1963 року) рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд не навів у рішенні будь-яких доводів, на яких ґрунтуються його
висновки, та норм матеріального права, на підставі яких ним вирішено спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону України “Про освіту” педагогічним
працівникам, які працюють у сільській місцевості і селищах міського типу
держава відповідно до чинного законодавства забезпечує безплатне користування
житлом з опаленням і освітленням у межах встановлених норм.

Зазначеним законом передбачені відповідні пільги, проте суд належним чином
не з'ясував, який встановлено порядок їх надання, хто мав їх забезпечити та за
який рахунок, чи передбачена компенсація зазначених пільг грошима.

Задовольняючи позов у вищезазначеному розмірі, суд не встановив, чи поніс
позивач затрати на оплату наданих йому комунальних послуг, в якому розмірі.

Судом також не з'ясовано, з якого бюджету проводиться фінансування
Путринецької середньої школи, що має суттєве значення для правильного вирішення
спору.

Як убачається з довідки фінансового управління Ізяславської районної
державної адміністрації, згідно з рішенням 21 сесії районної ради № 14 від 26
березня 2002 року загальноосвітні навчальні заклади з 1 січня 2002 року
передані на фінансування райвідділу освіти райдержадміністрації (а.с. 58).

На зазначені порушення закону не звернув уваги й суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене судові рішення підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Радошівської сільської ради
Ізяславського району Хмельницької області задовольнити частково.

Рішення  Ізяславського  районного
суду   Хмельницької   області
від 19 червня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області
від 29 грудня 2003 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд
до того ж суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       М.В.
Патрюк

Судді:                                                                 А.В.
Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка