У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 січня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:              Сеніна Ю.Л.

Суддів:            Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук
Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні та встановлення порядку користування будинком
та присадибною земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, переведення прав покупця та
визнання права власності,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 25 грудня 2002 року в задоволенні позову ОСОБА_2. відмовлено.
Позов ОСОБА_1. задоволено. Встановлено порядок користування домоволодінням та
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в м. Одесі та зобов'язано ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
знести самовільно збудовані будівлі.

На це судове рішення представником
ОСОБА_2. ОСОБА_2.  27 січня 2003
року була подана апеляційна скарга, а 27 червня 2003 року - заява про
поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду
м. Одеси від 17 липня 2003 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду
Одеської області від                  4
листопада 2003 року, ОСОБА_4. в задоволенні заяви про поновлення строку
на апеляційне оскарження відмовлено.

У своїй
касаційній скарзі  ОСОБА_2. просить скасувати судові ухвали та поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення,
посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з вимогами ст.292 ЦПК
України 1963 року, який діяв на час розгляду справи, апеляційна скарга на
рішення суду могла бути подана протягом одного місяця з наступного дня після
проголошення рішення.

Відповідно до положень ч.2 ст.87
ЦПК України 1963 року строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне
число останнього місяця строку.

Положення ч.3 ст.87 згаданого ЦПК
України відносно того, що якщо кінець строку припадає на день неробочий, то за
останній день строку вважається перший після нього робочий день, стосується
лише строків, які визначаються днями.

Таким чином, апеляційну скаргу
представником  ОСОБА_2. було подано 27
січня 2003 року з пропуском строку.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування  судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального
та процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції та
апеляційний суд обговорив клопотання ОСОБА_4., дав оцінку доказам і прийшовши
до висновку, що строк пропущено без поважних причин, відмовив в поновленні
строку на подачу апеляційної скарги.

Доводи
касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 333, 335-337, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2003 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 4 листопада 2003 року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                               Cенін Ю.Л.

Судді:
Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк Я.М.