РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007 року колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді   Курської А.Г. суддів   Горбань В.В.

Шаповалової О.А. при секретарі Войциховській Е.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Сімферопольської міської ради та виконавчого комітету Сімферопольської міської
ради про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Залізничного районного суду М.Сімферополя АР Крим від 09.11.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

03.01.2006 року
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сімферопольської міської ради та
виконкому Сімферопольської міської ради про стягнення у відшкодування моральної
шкоди 10 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником будівлі стеклопункту №49 по АДРЕСА_1. В
червні 2002 року
вона звернулась до Сімферопольської міської ради з заявою про викуп земельної
ділянки, на якій розташований належний їй об'єкт нерухомості, але отримала
відмову. Рішенням Цетрального районного суду М.Сімферополя АР Крим від
18.05.2004 року, яке набрало законної сили 23.03.2005 року, таку відмову
визнано неправомірною та виконком Сімферопольської міської ради зобов'язано
задовольнити її заяву про викуп вказаної земельної ділянки. Але Сімферопольська
міська рада не виконує судове рішення, чим порушує її право на придбання
земельної ділянки у власність. Неправомірними діями відповідачів їй заподіяна
моральна шкода, яка виразилась в її моральних стражданнях з приводу
неможливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй
об'єктом нерухомості. Крім того, протягом 2002-2005
p.p. вона для захисту
свого порушеного права неодноразово зверталась за юридичною допомогою до
адвокатів, готувала численні заяви, скарги, позови, втрачала час і сили на
участь в судових засіданнях, у зв'язку з чим змінився її звичайний спосіб життя
і погіршився стан здоров'я.

Рішенням суду у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги. Апелянт вважає, що суд не
дав належної оцінки наданим доказам по справі і не прийняв до уваги, що сам
факт визнання за рішенням суду неправомірними дій Сімферопольської міської ради
по відмові їй в викупі земельної ділянки є підставою для відшкодування шкоди
згідно зі ст.56 Конституції України. Крім того, на її думку, не ґрунтується на
законі висновок суду про відсутність спричинення моральної шкоди, з якою вона
пов'язує її звернення до адвокатів та суду за захистом свого порушеного права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_1 та її представника, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

Справа
№22-ц-776/2007                             Головуючий у першії

інстанції___________ Сердюк О..С.

_ Доповідач_________ Курська
А.Г.

2

вважає
їх обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, а рішення
суду - скасуванню
на підставі п.3 та п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення, за
таких підстав.

При відмові в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди суд
першої інстанції виходив з того, що вимоги її є необгрунтованими і не
доведеними на підставі ст.ст.10, 11
ЦПК України.

Але з такими висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки вони
не відповідають вимогам ст.212 ЦПК України.

Відповідно до ст.56 Конституції України передбачено право кожного на
відшкодування за рахунок держави чи органа місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування їх
посадових та службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги фактичні
обставини справи і доводи позивачки про те, що виконком Сімферопольської
міської ради та Сімферопольська міська рада з 2002 року по 2006
рік протиправно, за відсутністю передбачених законом підстав відмовляли їй
у викупі земельної ділянки, тобто діяли не на підставі і не відповідно до вимог
законодавства.

Відповідно до п.5 ст.128 Земельного кодексу України встановлено вичерпний
перелік підстав для відмови громадянину у викупі земельної ділянки.

Але відповідачі, незважаючи на рішення Центрального районного суду
М.Сімферополя АР Крим від 18.05.2004
року, додаткове рішення того суду від 25.04.2006
року та ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 23.03.2005 року, якими визнано неправомірною відмову у викупі
позивачкою земельної ділянки і зобов'язано відповідачів задовольнити заяву
ОСОБА_1 про викуп земельної ділянки, яка знаходиться під належним їй об'єктом
нерухомості, розташованого по АДРЕСА_1, безпідставно продовжують їй відмовляти
у викупі, чим порушують право, яке виникло у ОСОБА_1 на підставі рішень суду,
яки набрали законної сили.

Проаналізувавши наявні в справі докази і приймаючи до уваги постанову
Київського районного суду АР Крим від 23.01.2007
року, якою визнано протиправним рішення Сімферопольської міської ради №81 від 15.09.2006 року про відмову
ОСОБА_1 у викупі земельної ділянки площею 0,0212 га по АДРЕСА_1, яка набрала
чинності на день розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції, судова
колегія вважає, що конституційне право позивачки, як громадянки України, на
викуп земельної ділянки, якою вона користується на законних підставах,
продовжує порушуватись відповідачами і по цей час.

Судова колегія вважає, що в даному випадку дії
відповідачів не відповідають вимогам ст.74, 77 Закону України „Про місцеве
самоврядування", а тому вони мають нести відповідальність за норами
ст.ст.1167, 1173 ЦК України, згідно з якими органи місцевого самоврядування
несуть відповідальність за свої неправомірні дії та бездіяльність та
зобов'язані відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України факт заподіяння моральної
шкоди повинна довести позивачка.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що позивачка довела
спричинення їй моральної шкоди, але не в розмірі 10000 грн.

Пленум
Верховного Суду України в п.9 постанови „Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", від 31 березня 1995 року (зі змінами від 25 травня 2001 року),
роз'яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу страждань (
фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру
немайнових витрат ( їх
тривалості, можливості відновлення), та з урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих
стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

3

З урахуванням конкретних обставин справи і виходячи з
принципу розумності і справедливості, колегія судців вважає за необхідне
визначити розмір моральної шкоди в розмірі 1000 гри.

Керуючись ст.ст.303, 304,
307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія судців

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення
Залізничного районного суду М.Сімферополя АР Крим від 09.11.2006 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Сімферопольської міської ради та виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради про відшкодування моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з Сімферопольської міської ради та виконавчого
комітету Сімферопольської міської ради солідарно на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 1000
грн., а також судові витрати в сумі 8
грн. 50 коп.

В решті вимог
відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.