№2-51-2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

20
квітня    2007 року   Лозівський міськрайонний суд Харківської
області у складі:

головуючого        -
судді Мішуровської СТ.,
при секретарі      -
Ліцман А.Г., за участю адвоката- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-ьої особи орган
опіки та піклування Лозівської міської ради, 3-іх осіб -ДП
санаторія. «Берегівські мінеральні води», Управління праці та соціального
захисту населення, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
3-іх осіб: органу опіки та піклування Лозівської міської ради, ДП санаторія
«Березівські мінеральні води», Управління праці та соціального захисту
населення, ОСОБА_5, в якому просить стягнути на її користь з відповідачів по
справі заподіяну матеріальну шкоду у сумі 293
грн., моральну шкоду у розмірі 20000
гривень і витрати по отриманню юридичної допомоги у розмірі 150 грн.,
посилаючись на те, що в липні 2003
року її син - неповнолітній
ОСОБА_2.. проходив курс санаторно-курортного лікування в санаторії
«Бермінводи». В санаторії він познайомився з відповідачем, який проходив там
також курс лікування в супроводі своєї матері - ОСОБА_3. 17
липня 2003 року її
син залишився ночувати в номері ОСОБА_4.
Мати, ОСОБА_3.,
побачивши, що хлопці залишилися ночувати разом, та сплять в одному ліжку, пішла
ночувати в іншу кімнату, залишивши свого сина без нагляду. Приблизно о 5 годині ранку її
син ОСОБА_2. прокинувся від болю і відчув, що ОСОБА_4. вкусив його за ніс.

В результаті дій
ОСОБА_4., сину
позивачки була заподіяна травма носа з дефектом хрящової тканини, лівого крила
носа та перегородки з формуванням в цій області рубців, що призвело до звуження
правого та лівого носових ходів, яке визвало знівечення обличчя. В зв'язку з
коєнним, позивачка просить стягнути матеріальну шкоду, витрати на юридичну
допомогу та моральну шкоду у сумі 20000
грн. посилаючись на те, що син пережив не тільки страх і фізичну біль, але
теперішнє знівечене обличчя негативно впливає на його життя, так він навчається
в училищі культури, мріяв присвятити себе мистецтву, але дефект обличчя в цьому
перешкоджає.

В судовому засіданні позивачка
уточнила свої позовні вимоги, відмовилася від стягнення матеріальної шкоди у
сумі 293 грн. в
зв'язку з тим, що у неї не збереглися чеки на кошти, які вона витрачала, коли
возила сина до лікарні, але підтримала позовні вимоги, стосовно стягнення
моральної шкоди у розмірі 20000
грн, та на отримання юридичної допомоги у розмірі 150 грн.,
посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка також пояснила,
що коли її син лежав у лікарні, вона не дуже витрачалася, оскільки ОСОБА_3. майже кожний
день приїжджала до її сина, привозила йому їжу, необхідні ліки, в майбутньому
обіцяла допомогти найти лікаря, щоб зробити додаткову косметичну операцію її
сину, не заперечувала допомогти, але коли вона звернулася в органи міліції з
заявою про притягнення до відповідальності ОСОБА_4., то відповідачка категорично відмовилася надавати їм
яку-небудь допомогу.

Вважає, якщо сам
ОСОБА_4. не хоче
і не може сплачувати заподіяну їм шкоду, то хай шкоду відшкодовує його мати,
яка знала про захворювання свого сина, його психічний розлад, але не вжила
заходів щодо запобігання шкоді.

Відповідачі в
судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були
повідомлені належним чином.

Представник 3-ьої особи - ДП санаторія.
«Березівські мінеральні води» -
Кузін Л.В. в судове засідання не з'явився, але на попередніх судових
засіданнях позов підтримував, поясняв в судовому засіданні, що санаторій не
несе відповідальність за неправомірну

2

поведінку осіб, які проходять курс  санаторно-курортного лікування,  тим
паче,  що головний лікар та інші
лікарі не знали про психічне захворювання сина відповідачки.

Представник 3-ьої особи - орган опіки та
піклування Лозівської міської ради Брежнєва С А., позов підтримала, посилаючись на те, що мати, знаючи
про хворобу свого сина, повинна була наглядати за ним, якщо не хотіла
розголошувати відомість про хворобу сина лікарям санаторно-курортного закладу.

Представник
Управління праці та соціального захисту населення -Алтухов СВ. позов не визнав,
посилаючись на те, що сам неповнолітній ОСОБА_2вів себе неправильно, порушив
дисципліну і в нічний час не був у своєї кімнаті, сам спровокував злочин, в по дал ому представник
просив винести рішення на розсуд суду. Представник також пояснив, що Управління
праці та соціального захисту населення оплатило путівку до санаторія
неповнолітньому ОСОБА_2. та іншим дітям. В зв'язку з тим, що діти направлялись
неповнолітні, Управління праці та соціального захисту населення попросило
супроводжувати дітей, та по мірі можливості в поїзді приглядати за ними
ОСОБА_5., яка везла для оздоровлення свою дочку.

ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним
чином.

Вислухавши
сторони,   представників   третіх
осіб,   перевіривши   матеріали
та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії
санаторно-курортної картки вбачається, що ОСОБА_4.
у липні 2003 року
проходив курс санаторно-курортного лікування у ДП санаторія «Березівські
мінеральні води» по захворюванню шлунко-кишкового тракту. ОСОБА_4. знаходився в
санаторії разом з матір'ю.

Із матеріалів
справи вбачається, що 17
липня 2003 року ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, вкусив за ніс неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження,
який також проходив в цей період курс санаторно-курортного лікування у
санаторії «Бермінводи» і наніс йому травму.

По даному факту було порушено
кримінальну справу, що підтверджується Постановою слідчого СО Дергачівського РО УМВДУ в Харківської
області від 20 листопада
2003 року.

Згідно висновку
експерта № 8191 від 13 листопада 2003 року по ступені
важкості заподіяне ушкодження відноситься до середньої важкості тілесного
ушкодженням по критерію тривалості розладу здоров'я.

Згідно висновків
Акту № 435 стаціонарної
судово - психіатричної
експертизи від 25 листопада
2003 року
вбачається, що ОСОБА_4. інкриміноване
йому правопорушення скоїв, як вказано в акті: «в тимчасовому хворобливому
порушенні психічної діяльності по типу комплексного парціального приступу ( с порушенням
притомності, свідомості)
при якому не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Постановою суду
Дергачівського району Харківської області від 11 лютого 2004
року до ОСОБА_4 були
застосовані міри медичного характеру -подання
амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в ПНД по місту
мешкання.

У зв'язку з
наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

Суд враховує,
що, подія, в результаті якої постраждав син позивачки, сталася 17 липня 2003 року, а
відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, діючий Цивільний Кодекс
України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто з 1 січня 2004 року, тому при
розгляді даної справи необхідно посилатися на ЦК України 1963
року, оскільки правові відносини виникли до набрання чинності цивільного
Кодексу 2004 р

Згідно ст.449 ЦК України ( в редакції 1963 року) дієздатний
громадянин,

3

заподіявший шкоду в такому стані, коли не міг   розуміти значення   своїх
дій, або керувати ними, не відповідає за заподіяну ним шкоду.

Як вбачається з
матеріалів справи, шкода спричинена ОСОБА_4., який на момент скоєння злочину
знаходився, згідно висновків Акту №
435 стаціонарної судово -психіатричної
експертизи від 25 листопада
2003 року в
такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій, або клерувати ними.

З огляду на це,
суд вважає, що ОСОБА_4. не
відповідає за заподіяну ним шкоду, тому позовна вимога відносно нього
задоволенню не підлягає.

Що стосується
його матері, то відсутні підстави для застосування ч.2 ст. 1186 ЦК України в
редакції 2004 року,
яка наголошує, що якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення
своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або
недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди
батьками..., якщо вони проживають разом з цією особою, знали про її психічний
розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді, оскільки
Цивільний Кодекс України 1963
року такої норми не містить.

Відповідно до
ст. 58. Конституції
України та ч.2. ст. 5 ЦК
України Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім
випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

З огляду на це,
суд не вбачає підстав для відшкодування матеріальної і моральної шкоди матір'ю
ОСОБА_4

Посилання
позивача на п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що
правовідносини мають ^продовжуваний характер, являються безпідставні, оскільки
враховується не той час, коли особа страждала та наслідки страждань, а коли їй
була завдана шкода. Тим паче, що між сторонами договірних правовідносин не було
і сама ОСОБА_3. на час
розслідування кримінальної справи відносно її сина категорично відмовилася
відшкодувати будь-які збитки позивачці.

На  підставі   вищевикладеного,   суд
вважає,   що   позовні
вимоги   позивачки задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11,
75, 81, 88, 213, 214-215 ЦПК України, ст. 449
ЦК України (в редакції 1963
року), ст.58 Конституції України, ст..5
ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1в інтересах неповнолітнього

сина ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-іх осіб: орган
опіки та піклування Лозівської міської ради,

ДП санаторія «Березівські мінеральні води», Управління праці та соціального
захисту

населення, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди -

відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.