Справа №
РІШЕННЯ ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року.                               Саврансъкий
районний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді      Прібилова В.М.,

при секретарі                   Ревенко Г.А., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Саврань справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 950 грн. і судових витрат по справі, -

встановив: ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі 950
грн. і судових витрат по справі.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в судовому засіданні пояснив,
що в середині листопада місяця 2004
року він купив у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лоша дворічного віку вагою близько 300 кг. за 950 грн. В
подальшому він узнав, що куплене ним лоша крадене. Проте, що вказане лоша
викрадене відповідачами з приміщення ко­нюшні ТОВ ім. Кірова с Кам'яне позивач
не знав і не міг знати. Постановою Саврансь-кого районного суду від 23 листопада 2005 року відповідачі
визнанні винними в скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, а
кримінальна справа по даному факту закрита в наслідок акта амністії. Під час
досудового слідства, 27 серпня 2005 року пра­цівниками Савранського РВ УМВС України в Одеській
області у ОСОБА_1 була ви­лучена кобила, вартістю 950 грн., яку він
виростив із того лоша, яке він придбав у від­повідачів.

Позивач просить
стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь, в ра­хунок відшкодування матеріальної шкоди 950 грн. та судові витрати по справі в сумі 181 грн.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що дійсно в 2004 році, разом з
ОСОБА_3, в ТОВ ім. Кірова, де раніше працював скої­ли крадіжку лошати, яке продали ОСОБА_1 за 950 гривень. Отримані від ОСОБА_1 гроші поділили
між собою. ОСОБА_1 знав, що
лоша, яке було йому продано було викрадене ними в ТОВ ім..Кірова Савранського
району Одеської області, в зв'язку з чим позов він не визнає.

Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні дав суду свідчення, аналогічні свід­ченням
відповідача ОСОБА_2.

В подальшому
відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чи­ном
повідомленні про час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, - у разі якщо суд
не має відомостей про причину неявки відповідача, повідом­леного належним
чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановлює заочне рішення).

Вислухавши позивача, заслухавши думку відповідача, вивчивши матеріали
цивіль­ної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що
в середині листопада місяця 2004
року ОСОБА_1 купив у
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лоша дворічного віку вагою близько 300 кг. за 950 грн. Під час досудового слідства, 27 серпня 2005 року працівниками Савранського РВ
УМВС України в Одеській області у ОСОБА_1 була вилучена кобила, вартістю 950 грн., яку він
виростив із лошати, якого придбав у відповідачів.

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 23 листопада 2005 року, кримінальна справа стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3
закрита на підставі ст. 1
п. „б" Закону України „Про амністію" від 31 травня 2005 року.

Відповідно до
ст. 15 Закону
України „Про амністію" від 31
травня 2005 року, - ам­ністія не
звільняє винну особу від обов'язку відшкодовувати заподіяну злочином шкоду.

Вказане
підтверджується: копією постанови Савранського районного суду Одесь­кої області
від 23 листопада
2005 року (а.
с. 6), розпискою
від 27 серпня 2005 року (а. с.

7).

Відповідно до ст. 1190
ч. 1 ЦК
України особи, спільними діями або бездіяльністю

яких було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Також,
відповідно до ст. 1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаче­ного відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того, у
зв'язку зі зверненням до суду за захистом своїх прав позивачем спла­чено держмито в розмірі 51 гривень і ІТЗ судового розгляду в розмірі 30 гривень. Вказана сума також підлягає стягненню із ОСОБА_2
та ОСОБА_3 солідарно. Витрачених 100
грн. на надання юридичної допомоги, які позивач просить стягнути з
відповідачів стягненню не підлягають, оскільки в справ відсутній доказ
витрачення ним вказаної су­ми.

На підставі
викладеного, керуючись статтями 1190
- 1192 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, -

вирішив: Позов ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди
задовольнити в повному обсязі, в частині стягнення судових витрат по справі
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ко­ристь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 950
гривень - солідарно.

Стягнути з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ко­ристь ОСОБА_1 -
51 гривень в рахунок відшкодування витрат, понесених в зв'язку зі сплатою
державного мита і 30 гривень,
в зв'язку зі сплатою ІТЗ судового розгляду при зверненні до суду - солідарно.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
пода­но протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення су­ду подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження че­рез суд, що
постановив рішення.