У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 квітня 2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :

Левченка Є.Ф., Сеніна Ю.Л., Шабуніна В.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до Національної
акціонерної компанії (далі-НАК) “Нафтогаз України” про скасування наказу,
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
оплату днів тимчасової непрацездатності та відшкодування моральної шкоди,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням суду від 7 березня 2006 року
його було поновлено на роботі у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, рішення тривалий час
не виконувалось і до роботи він приступив лише з 3 квітня 2006 року, рішенням
апеляційного суду від            27
червня 2006 року рішення про його поновлення на роботі було скасоване та постановлене
нове рішення про відмову в задоволенні позову і в зв'язку з такими обставинами
НАК “Нафтогаз України” видало наказ № НОМЕР_1 про скасування наказу про його
поновлення на роботі, однак такий наказ є незаконним, оскільки виданий без
урахування часу його тимчасової непрацездатності, без надання йому відпустки;
крім того, йому не оплачено вимушений прогул з 10 березня по                  3 квітня 2006 року, а також
не у повному обсязі оплачені дні тимчасової непрацездатності, незаконними діями
відповідача йому заподіяна моральна шкода.

Позивач просив скасувати наказ НАК
“Нафтогаз України” № НОМЕР_1, поновити його на роботі, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 10 березня по 3 квітня 2006 року в сумі
6664 грн. 51 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 липня по
24 жовтня 2006 року в сумі 20667 грн., 12008 грн. 30 коп. оплати днів
тимчасової непрацездатності з
27 червня по 11 серпня 2006 року, 15650 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від                     24 жовтня 2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Чернігівської області від 8 грудня 2006 року рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 10 березня по 4 квітня 2006 року скасоване та постановлене
в цій частині нове рішення про стягнення з НАК “Нафтогаз України” на користь
ОСОБА_1 4244 грн. 16 коп. такого заробітку; в решті рішення суду першої
інстанції залишене без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить частково скасувати рішення апеляційного суду, позов розглянути по суті
та задовольнити усі його вимоги, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому
доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення
постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 332, 336  ЦПК України,
колегія суддів Cудової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити,
рішення  Апеляційного суду Чернігівської
області від 8 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Є.Ф.Левченко

Ю.Л.Сенін

В.М.Шабунін