overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-1349
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня  2007 року             Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим

у
складі: головуючої - судді Прищепа О. І.,

при
секретарі - Шараповій Т. Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в мр. Ялта цивільну справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2, 3-я особа Відділ громадянства, імміграції й реєстрації фізичних
осіб Ялтинського міського управління Головного Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в Автономної Республіці Крим, про усунення перешкод у
користуванні шляхом зняття з реєстрації та виселення,

у с т а
н о в и л:

Позивач звернувся до суду з позовом,
у якому просить  усунути перешкоди в
користуванні  квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення й зняття відповідача з реєстрації.

Вимоги
мотивовані тим, що він, будучи власником зазначеної квартири, не може нею
вільно користуватися, тому що  в ній
неправомірно проживає  відповідач, що
чинить йому перешкоди у
користуванні.

Відповідач у судовому засіданні
позов  визнав у повному обсязі.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали даної цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню по наступних підставах:

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

У відповідності ст. 48 Закону України «Про власність», -
власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод, пов'язаних з володінням,
розпорядженням і використанням власністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у  відповідності зі   свідоцтвом про право на спадщину за законом
від 24 листопада 2006 року належить на праві власності  квартира АДРЕСА_1.

Однак,  до тепер
відповідач ОСОБА_2  зареєстрований по
зазначеній адресі  й добровільно  не звільняє квартиру.

При
таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача про виселення відповідача й
зняття його з реєстрації  у квартирі  АДРЕСА_1 обгрунтовані й підлягають
задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 212-215 ЦПК України ,ст.
48 Закону України «Про власність», суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1  - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні  власністю - квартирою 15 у будинку 9 по вул.
Київської в місті Ялті шляхом виселення й
зняття з реєстрації ОСОБА_2  із
зазначеної квартири.

Зобов'язати Відділ громадянства, імміграції й реєстрації
фізичних осіб Ялтинського міського управління Головного Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в Автономної Республіці Крим зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку із квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене у Апеляційний суд АРК через
Ялтинський міський суд в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294-296 ЦПК
України.

СУДДЯ:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 грудня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до Державного архіву Закарпатської області про зміну формулювання
причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді
завідуючого відділом матеріально-технічного постачання, 16 жовтня 2006 року
подав заяву про звільнення, проте в порушення закону відповідач не видав наказ
про його звільнення за ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 14 травня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області від 28 серпня
2007 року, зазначене рішення міськрайонного суду скасовано, позовні
вимоги щодо зміни формулювання причини звільнення задоволено, в решті позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.  просить змінити рішення апеляційного
суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити його вимоги
у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі Державний
архів Закарпатської області просить скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційні скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарг та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційних
скарг в цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення
справи  до судового розгляду.

Оскаржуване
судове
рішення ухвалено
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційні скарги ОСОБА_1та
Державного архіву Закарпатської області відхилити, рішення Апеляційного суду
Закарпатської області від 28 серпня  2007
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:                                 Є.Ф.Левченко

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін
Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу
Роздольненського району електричних мереж ВАТ “Крименерго” на рішення
Роздольненського районного суду Автономної Республіки Крим від 5 березня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 серпня 2007
Рішенням Роздольненського районного суду Автономної
Республіки Крим від

5 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 серпня 2007 року,
задоволено позов ОСОБА_1до Роздольненського РЕМ ВАТ “Крименерго” про визнання
неправомірним протоколу комісії РЕМ № 6 від 18 жовтня 2005 року про нарахування
до сплати суми.

У касаційній скарзі Роздольненське РЕМ ВАТ “Крименерго”
просить скасувати ухвалені в справі судові рішення і ухвалити нове рішення,
посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Із змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів
вбачається, що задовольняючи позов, суди виходили з того, що комісія РЕМ
неправомірно застосувала методику обчислення розміру відшкодування збитків,
оскільки з боку ОСОБА_1. не було допущено порушення Правил користування
електричною енергією для населення.

Згідно ч.1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині без наведення конкретних
порушень судом норм процесуального права, які були допущені при встановленні
зазначених в рішенні фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають
необхідність перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л  и  в :

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_1до Роздольненського РЕМ ВАТ “Крименерго”
про визнання неправомірним протоколу комісії РЕМ № 6 від 18 жовтня 2005 року
про нарахування до сплати суми, за касаційною скаргою Роздольненського РЕМ ВАТ
“Крименерго” на рішення Роздольненського районного суду Автономної Республіки
Крим від 5 березня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від 28 серпня

2007
року.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити Роздольненському РЕМ ВАТ “Крименерго”.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                    Ю.Л.Сенін
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:           Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Шевченківського РУ ГУ МВС
України в м. Києві про розірвання договору довічного утримання та знаття з
реєстрації місця проживання, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 8 червня 2007 року,

в  с  т
а  н  о
в  и  л  а :

У червні 2006 року ОСОБА_1
звернулася в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що 4 липня 1997 року
між нею та відповідачкою був укладений договір довічного утримання, відповідно
до умов якого              ОСОБА_1
передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, а остання взяла на себе
обов'язок надавати їй комплекс послуг згідно щомісячних замовлень та надавати
матеріальне утримання.

Проте, відповідачка не виконала умов договору, у зв'язку з цим позивачка
просила суд розірвати договір довічного утримання від 4 липня 1997 року та
зобов'язати Шевченківське РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти з реєстраційного
облікуОСОБА_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29
березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 8
червня 2007 року, відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування  ухвалених у справі судових рішень,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої та
апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили із того, що ОСОБА_2 починаючи з
1997 року добросовісно виконувала умови договору довічного утримання укладеного
між нею та ОСОБА_1 4 липня 1997 року, надавала кошти і допомогу, про яку вона
просила, а тому підстав для його розірвання немає.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду
м. Києва від 29 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8
червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                                Прокопчук
Ю.В.

Пшонка
М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого  Патрюка М.В.,

суддів:          Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Державного комунального підприємства (далі - ДКП)
“Луцьктепло” до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської
області від 3 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області
від                   27 червня 2007
року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У липні 2006 року ДКП “Луцьктепло” звернулось в суд із указаним позовом,
посилаючись на те, що з травня 2003 року до квітня 2006 року підприємство
надавало послуги по теплопостачанню квартири АДРЕСА_1, в якій проживають
відповідачі.

Проте останні тривалий час не вносять плату за опалення та підігрів води, в
зв'язку з чим станом на 1 травня 2006 року виникла заборгованість за надані
послуги. Договір про реструктуризацію заборгованості з відповідачами не
укладався.

У зв'язку з цим, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів  заборгованість за надані послуги по
теплопостачанню в розмірі 3 960 грн. 72 коп., з них 2 776 грн. 33 коп. за
опалення, 1 184 грн. 39 коп. за підігрів води.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 квітня 2007
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27
червня 2007 року, позов ДКП “Луцьктепло” задоволено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 квітня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 червня 2007
року  залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                            Прокопчук
Ю.В.

Пшонка М.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10 грудня 2007 року                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі :

головуючого     -                  Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                   Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом державного підприємства “Національна
енергетична компанія “Укренерго” в особі Південної електроенергетичної системи
до ОСОБА_1 про визнання відмови землевласника у погодженні місця розташування
об'єкта недійсною,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Біляївського районного
суду Одеської області від 23 березня 2007 року позов задоволено. Визнано
відмову ОСОБА_1 в погодженні місця розташування об'єкта під будівництво
ПЛ-330кВ Аджалик-Усатове недійсною, стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного
підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” в особі Південної
електроенергетичної системи 17 грн. сплаченого судового збору.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 20 червня 2007 року рішення суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі державне
підприємство “Національна енергетична компанія “Укренерго” в особі Південної
електроенергетичної системи просить скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на його необґрунтованість та неправильне застосування норм
матеріального права й допущені при розгляді справи порушення норм
процесуального права, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку, що при розгляді справи суд неправильно
застосував норми матеріального права або допустив порушення  норм процесуального права, які передбачені
ст. 338 ЦПК України, як підстави для зміни або скасування судових рішень.
Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ураховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного
підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” в особі Південної
електроенергетичної системи відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 20 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10 грудня 2007 року                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі :

головуючого     -                  Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                   Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального
госпрозрахункового підприємства “Проектно-виробниче бюро”, треті особи :
Глухівське відділення Сумської регіональної філії державного підприємства
“Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних
ресурсах”, ОСОБА_3 про визнання недійсною викопіровки на земельну ділянку
АДРЕСА_1, виготовлену на виконання рішення виконавчого комітету Глухівської
міської ради № 158 від 20 липня 1989 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Глухівського
міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 14 червня 2007 року, у
задоволенні позову відмовлено за безпідставністю заявлених позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_4   просять скасувати
постановлені судові рішення, посилаючись на їх необґрунтованість та неправильне
застосування норм матеріального права й допущені при розгляді справи порушення
норм процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку, що при розгляді справи суди неправильно
застосували норми матеріального права або допустили порушення  норм процесуального права, які передбачені
ст. 338 ЦПК України, як підстави для зміни або скасування судових рішень.
Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та
його представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 23 березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Сумської області від 14 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка
У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Берднік І.С.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування,

в
с т а н о в и л а:

У січні 2006 року ОСОБА_1 звернулась з зазначеним позовом, посилаючись на
те, що 17 лютого 2004 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір дарування
квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1 часто хворіли. Відповідачка обіцяла, що буде
купувати речі, продукти харчування, прасувати білизну, готувати їжу та надавати
інші послуги. У зв'язку з цим позивачка ОСОБА_1 підписала договір дарування,
вважаючи, що підписує договір, згідно якого ОСОБА_2 отримає квартиру після
смерті позивачки та в разі догляду за позивачкою. Просила визнати договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного 17 лютого 2004 року, внаслідок помилки.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2006 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2007 року рішення
Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2007 року скасовано. Позов
ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири від 17 лютого
2004 року, яким ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1.
Сторони повернуто у первинний стан.

У касаційній скарзі  ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального
права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не
встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2007
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В.І.
Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

І.С.
Берднік