АПЕЛЯЦІЙНИЙ       СУД    ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-8393 від 2006 року                          Головуючий
в 1-шій інстанції- Семененко Я.В.
29/30                                                         Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007
року                                                                        м.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого
судді: Калиновського А.Б.

Суддів:                                     Кіктенко
Л.М., Кузнецова В.О.

При секретарі:
Журавель Ю.О.

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на
рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2006
року

за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

встановила:

У травні
2006 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про примусове виселення з
житлового приміщення та скасування реєстрації місця проживання - будинку
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння АДРЕСА_1,
відповідачка не являється співвласником.

Рішенням
Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам
справи, в рішенні суд не посилається на конкретну норму житлового кодексу.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового
рішення з наступних підстав.

Із
матеріалів справи вбачається, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 вересня 2004 року
(а.с.8).

Як
власник спірного майна, позивач на підставі ч.1 ст. 321 ЦК України, в
позові прохав виселити відповідачку та зняти її з реєстрації за вказаною
адресою (а.с.4-6).

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
суд послався на норми Житлового кодексу України, на які позивач не посилався.

Згідно ст.. 48 Закону
України «Про власність», власник може вимагати усунення будь-яких порушень його
прав.

Частина
1 ст. 321 ЦК України
передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на це уваги не
звернув та неправильно застосував норми матеріального права, які на дані
правовідносини не поширюються.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні
вимоги про зняття державної реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1 та про виселення її з неповнолітніми дітьми із вказаного житлового
приміщення без надання іншого житлового приміщення.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 303, 307, 309,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська
від 13 листопада 2006 року скасувати.

Зобов»язати ВДІРФО
Бабушкінського районного відділу Дніпропетровського міського управління УМВС
України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми з будинку
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців.