Справа № 22- ц- 1690/ 2007 р.                                                 Головуючий
1 інст. - Музиченко В.ОІ
Категорія: житлові                                                                                              Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 березня 2007 року судова колегія судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого:                              Маміної
О.В.

Суддів:                                          Хребтова
В.П..

Цвірюка
В.О.

При секретарі                               Дмитренко
A.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 19 грудня 2006 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, 3-ті особи: відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ГУ УМВС України в
Харківській області, виконавчий комітет Комінтернівської районної ради м.
Харкова, відділ опіки і піклування Комінтернівської районної ради м. Харкова
про визнання права користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи: виконавчий комітет Комінтернівської районної
ради м. Харкова, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та
виселенні, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_231.08.ІНФОРМАЦІЯ_3 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про
визнання права користування житловими приміщеннями.

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги, пред'явивши позов до від
свого імені та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Просила
визнати за нею та за її сином право користування житловими приміщеннями в
квартирі АДРЕСА_1, зобов'язати ВГІРФО Комінтернівського РВ ГУ УМВС України в
Харківській області прописати її та сина у вищезазначеній квартирі.

Відповідачка ОСОБА_1 проти
позову заперечувала та подала зустрічний позов про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням та виселенні позивачки.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 19 грудня 2006
року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3
задоволений.

Визнано за ОСОБА_2 та її неповнолітнім сином ОСОБА_4
право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язано ВГІРФО Комінтернівського РВ ГУ УМВС України в
Харківській області здійснити реєстрацію ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина
ОСОБА_4 за вищезазначеною адресою.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселенні відмовлено.

На вказане рішення суду відповідачкою подана апеляційна
скарга, в якій вона просять скасувати рішення Комінтернівського районного суду
міста Харкова від 19 грудня 2006 року та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні   позову ОСОБА_2 відмовити, а
її позов

2

задовольнити,
виселивши ОСОБА_2 із  квартири  АДРЕСА_1.При
цьому   посилається   на
порушення   судом   норм
матеріального   права,
незаконність та необгрунтованність судового рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає  з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в квартиру АДРЕСА_1
позивачка вселилася разом із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., в серпні 1998
року за згодою основного наймача житлового приміщення ОСОБА_6 її сина ОСОБА_5
та дочки ОСОБА_1 Зареєстрована в спірній квартирі позивачка не була. У
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла. ІНФОРМАЦІЯ_2 року був зареєстрований шлюб між
позивачкою та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер.

Факт вселення в спірну квартиру за згодою наймача і
проживання позивачки в якості дружини ОСОБА_5 не спростовувався сторонами у
судовому засіданні першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселились
в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими
членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Матеріали справи не містять даних про те, що між
сторонами при вселенні ОСОБА_2 була угода про порядок користування спірною
квартирою.

Судова колегія вважає, що висновок суду про те, що
ОСОБА_2 набула права на користування спірною квартирою, є обгрунтованим,
оскільки достовірно встановлено, що вона вселилась у спірну квартиру в якості
члена сім"ї - дружини ОСОБА_5, мешкає там тривалий час. За життя ОСОБА_5
відповідачі визнавали за нею право на користування житлом, питання про її
виселення не ставилось. З наявних у справі повідомлень органів внутрішніх справ
вбачається, що стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погіршились лише після смерті
ОСОБА_5 у ІНФОРМАЦІЯ_3 році.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ні її мати - ОСОБА_6, ні вона,
ні її брат - ОСОБА_5 не давали згоди на вселення ОСОБА_2 до спірної квартири,
що позивачка самовільно зайняла жиле приміщення суперечать вищенаведеним
обставинам справи.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив докази по
справі, дав їм належну оцінку, та ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги виводи суду не спростовують.

Керуючись
ст. ст. 303, 304, 307,308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова
від 19 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційна інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.