АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 січня 2007 року                                                                                                    м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі.

головуючого                                   Косогор Г.О.

суддів                                   Ткачук О.О. Ісаєвої Н.В.

при секретарі                                  Ісаєвої ЮС.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі
цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2006 року по справі за позовом Одеської дирекції Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» та третьої особи з самостійними вимогами - Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради, Міського агентства
з приватизації житла м. Одеси (третя особа - Одеська міська рада) - про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування реєстрації права власності та витребування власності
з чужого незаконного володіння,

встановила:

У січні 2005 року позивач - Одеська дирекція Українського
державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» та третя особа з
самостійними вимогами - Українське державне підприємство
поштового зв'язку «Укрпошта», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1,
Управління житлово-комунального господарства
Одеської міської ради, Міського агентства з приватизації житла м. Одеси (третя особа - Одеська міська рада) - про визнання договорів
купівлі-продажу недійсними, скасування реєстрації
права власності та витребування власності з чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача
вказував, що на балансі Одеської дирекції Українського державного
підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» знаходиться майно, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул.. Фонтанська дорога, 58-а,
та яке складається, згідно інвентаризаційних відомостей КП «ОМБТІ та РОН» від
27 серпня 2002 року, з нежилих будівель господарського корпусу літ.
«А», «Б», «В», будівлі харчового блоку літ. «Е», сараїв літ. «З», «К», спального корпусу літ. «Л», медпункту літ. «М»,
погребу літ. «Н», навісу літ. «О», «П» загальною
площею 848, 6 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 3 317 кв.м.

Справа
№22 - 6438/2006 р.                                    Головуючий
1-ої інстанції

Домусчі
С.Д. Доповідач: Ткачук ОО.

Зазначене майно належить Державі в особі Державного
комітету зв'язку та інформатизації України
на підставі свідоцтва про право власності від 12 серпня 2003 року, виданого
виконкомом Одеської міської ради.

02  березня 1954 року між Управлінням дачами та пляжами Одеської міської
ради та

Одеським поштамтом Міністерства
зв'язку був укладений договір оренди про передачу в орендне

користування нежилі приміщення, що
розташовані у м. Одесі на 11-й станції Великого Фонтану, по

вул.. Перекопської дивізії №58.

Зазначені у договорі будівлі та споруди, що були
розташовані на земельній ділянці площею 3 317 кв.м., використовувались для проведення літніх оздоровчих
заходів для дітей працівників Одеського поштамту, що
відвідували відомчий дитячий садок.

Передача об'єкту (дачеволодіння) на баланс Одеського
управління зв'язку було здійснено
відповідно до рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 03 грудня 1959 року.

З  1982 по 2004 роки відповідачка ОСОБА_3 працювала на території дачеволодіння

ІНФОРМАЦІЯ_1, а згодом ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 1982 році їй було надано кімнату в
приміщенні літ. «Б» для проживання під час роботи. У цьому приміщенні ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2 проживали без ордеру на вселення в приміщення, а також без будь-яких інших дозвільних документів.
Будинок, в який вселилися відповідачі, не мав статусу жилого.

У грудні 2004 року позивачу стало відомо, що
ОСОБА_3, яка була звільнена з роботи у зв'язку з
реформуванням дитячого закладу, разом зі своїм сином ОСОБА_2, без
відома та дозволу Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»,
приватизували займане ними приміщення.

У свідоцтві про право власності від 22 жовтня 2004 року, виданого УЖКГ виконкому Одеської міськради на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зазначена АДРЕСА_1, яка не існує у
жодному з офіційних документів.

15 грудня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продали спірний будинок ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які, у свою чергу, 19 липня 2006 року, продали цей будинок ОСОБА_1 у
гой час, коли на будинок було накладено арешт.

У січні 2005 року перевіркою Прокуратури м. Одеси було виявлено
порушення законодавства при приватизації
спірного будинку. З цього приводу прокурором м. Одеси було подано протест на розпорядження органу приватизації - УЖКГ Одеської міської ради від 22 жовтня НОМЕР_1.

17 січня 2005 року УЖКГ Одеської міської ради
скасувало розпорядження від 22 жовтня НОМЕР_1.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 05 травня 2006 року було визнано недійсним свідоцтво про
право власності на житло від 22 жовтня 2004 року, видане УЖКГ Одеської
міської ради на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за АДРЕСА_1. Дана постанова
набрала законної сили 30
червня 2006 року.

Представник позивача вважав договори
купівлі-продажу від 15 грудня 2004 року та 19 липня 2006 року такими, що суперечать діючому законодавству, і
просив визнати їх недійсними, скасувати реєстрацію права
власності за відповідачами, стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати.

У судовому засіданні представник третьої особи з самостійними вимогами -Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» підтримав
заявлені позовні вимоги.

Представник
відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 19 жовтня 2006 року позовні вимоги Одеської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» та третьої особи з самостійними
вимогами - Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» були задоволені у повному обсязі.На дане рішення суду принесена апеляційна скарга
представником ОСОБА_1, в якій
ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у позовних
вимогах УДП ПЗ «Укрпошта»; також на

рішення принесена апеляційна скарга
ОСОБА_2 в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції,
та направлення справи на новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, яка доповіла зміст оскаржуваного
рішення,   доводи апеляційних скарг,
вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду
першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п. 3 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх
вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п. 1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач у
підтвердження своїх вимог, а відповідачі -у підтвердження своїх заперечень,
навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що
регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про задоволення
позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно
послався на вимоги ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці
обставини. З урахуванням вищевказаного, у зв'язку з ухваленням 5 травня 2006 року Приморським районним судом м. Одеси постанови про визнання недійсним  свідоцтва про право власності на житло від 22 жовтня 2004 року видане УЖКГ Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_3, та ОСОБА_2 АДРЕСА_1, суд першої інстанції вірно визнав недійсними усі наступні угоди, укладені на підставі визнаного
недійсним свідоцтва.

Висновок суду першої інстанції про те, що будинок АДРЕСА_1 є складовою частиною цілісного
майнового комплексу розташованого на земельній ділянці 3317 кв.м, по вищевказаній адресі, та належить державі., а тому
не підлягає приватизації в порядку, встановленому Законом України «Про
приватизацію державного житлового фонду» ґрунтується на матеріалах
справи.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що рішення
суду було ухвалено у відсутності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, УЖКГ Одеської міської Ради, Міського агентства з приватизації житла, не
береться судовою колегією до уваги, оскільки, по
перше, вищеназваних осіб було сповіщено про слухання справи 19 жовтня у передбаченому законом порядку, а по
друге, вищеназвані особи не оскаржили рішення суду, а у ОСОБА_2 відсутні
повноваження від цих осіб на захист їх прав від їх імені.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що справу було заслухано у відсутності її представника також не береться до уваги,
оскільки, як вбачається з самої апеляційною скарги, представника було сповіщено
про слухання справи 19 жовтня, але він не зміг бути
присутнім у судовому засіданні, оскільки брав участь у розгляді справи у іншому
суді. Інші доводи, які б мали правове значення у апеляційних скаргах відсутні.
Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах
заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим
доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуальною
права. Керуючись ст. 308,
313-315 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -відхилити. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від
19 жовтня 2006 року - залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена на протязі двох місяців з дня
проголошення у Верховний Суд України.