УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі: Головуючого, судді   Дралло І.Г.,

суддів   М'ясоєдової Т.М., Берзіньш B.C., при
секретарі   Сафіній Ф.Ф., з участю:
позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про    стягнення    шкоди,
спричиненої
дорожньо-транспортною
пригодою    за апеляційною    скаргою
ОСОБА_2    на    рішення Красноперекопського міськрайонного
суду АР Крим від 26 вересня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення шкоди спричиненої ДТП. Позовні вимоги
мотивовані тим, що 09 жовтня 2005 року на
перехресті вулиць Гоголя і Менделєєва в м. Красноперекопську сталася
дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулися два автомобілі.
Позивач рухався на своєму автомобілі ЗАЗ-110307,
реєстраційний №НОМЕР_1, який належить йому на праві власності по вул.
Гоголя. Перед перехрестям на вулиці Менделєєва ніякого дорожнього знаку не
було, він збавив швидкість, таким чином він повинен був перетинати перехрестя
рівнозначних доріг, яке нічим не регулювалося. Перевіривши, що справа відсутній
транспорт, позивач став виїжджати на перехрестя і в цей час сталося зіткнення з
автомобілем ВАЗ-21063, реєстраційний №НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що
рухався по вул. Менделєєва з лівої від позивача сторони. В результаті зіткнення
автомобілю позивача були спричинені технічні ушкодження. Відповідно до
проведених розрахунків матеріальна шкода заподіяна позивачу складає 7390,54 грн., яку він
просить стягнути з відповідача. Крім того, позивачу заподіяна моральна шкода в
сумі 7000 грн., яка виразилася в тому, що він є людиною похилого віку,
інвалідом другої групи, додатково приймав заходи для організації свого життя,
оскільки тривалий час був позбавлений можливості користуватися та
розпоряджатися транспортним засобом, який був пошкоджений внаслідок автоаварії.

Рішенням Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим
від 26 вересня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 7390,54
грн. і моральну шкоду в розмірі 3000
грн., а також стягнуто на користь держави витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн. і судовий збір в сумі 51 грн. У решті
позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій ставиться питання про скасування рішення суду з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права,
судом не повно з'ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, і вимогам закону.

Справа № 22ц-1087/07                    Головуючий суду першої
інстанції       Зіньков В.І.

Доповідач                                           М'ясоєдова Т.М.

2

Заслухавши доповідь судді- доповідача, пояснення позивача
та відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги відповідача, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно зі статтею 303
Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої
інстанції розглянув справу в межах заявлених позовних вимог, виходячи з того,
що з вини відповідача ОСОБА_2 сталася ДТП,
в результаті якої позивачу заподіяна матеріальна і моральна шкода, які
підлягають відшкодуванню.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної
інстанції, оскільки вважає їх правильними та заснованими на законі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1167 вказаного
кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із матеріалів справи вбачається, що біля 21 години 09.10.2005
року на перехресті вулиць Гоголя та Менделєєва міста Красноперекопська
сталася дорожньо-транспортна пригода з участю водія ОСОБА_1, який керував
автомобілем ЗАЗ-110307, реєстраційний
№НОМЕР_1, і водія ОСОБА_2, який керував автомобілем ВАЗ-21063, реєстраційний №НОМЕР_2, в результаті
якої був пошкоджений автомобіль позивача ОСОБА_1

Зазначені
обставини підтверджуються матеріалами перевірки органів ДАІ.

Постановою Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим
від 11 листопада
2005 року
ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєну ДТП і на нього
накладено штраф в сумі 34
грн. (а.с. 23 адміністративного
матеріалу №3-3939/05). Вказана
постанова ОСОБА_2 не оскаржена і набрала законної сили.

З висновку автотехнічної експертизи №1688
від 16 липня 2006 року вбачається,
що з технічної точки зору в діях водія ОСОБА_1
невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України немає, а дії водія
ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 16.11
Правил дорожнього руху України. Технічна можливість попередити зіткнення
для водія ОСОБА_2 полягала у виконанні ним вимог п. 16.11 наведених
Правил, для чого перешкод технічного характеру не вбачається (а.с. 138-141).

Із висновку автотоварознавчої експертизи №1687 від 16.07-2006
року слідує, що матеріальна шкода, заподіяна власнику автомобіля ЗАЗ-110307 реєстраційний
№НОМЕР_1 в результаті ДПТ, складає 7390
грн. 54 коп.
(а.с. 142-150).

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого
суду про те, що з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем на підставі
довіреності від 29.06.2004
року виданий ОСОБА_3 на право користування та розпорядження автомобілем
строком на 5 років,
сталася ДТП, в результаті
якої

3

позивачу
заподіяні матеріальна та моральна шкода. Між неправомірними діями ОСОБА_2 та
спричиненою позивачу матеріальною і моральною шкодою є безпосередній причинний
зв'язок. За таких обставин місцевий суд правомірно стягнув з ОСОБА_2, який на
правовій підставі керував автомобілем ВАЗ-21063 на користь власника автомобіля
ЗАЗ-110307 ОСОБА_1
матеріальну шкоду в сумі 7390
грн. 54 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині
відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000
грн., місцевий суд виходив з засад розумності, виваженості та
справедливості, враховуючи те, що позивач є людиною похилого віку, інвалідом
другої групи, після аварії вимушений був докладати додаткових зусиль для
організації свого життя, оскільки тривалий час був позбавлений можливості
користуватися та розпоряджатися транспортним засобом.

Такі висновки місцевого суду обгрунтовані, засновані на законі і колегія
суддів погоджується з ними.

Посилання апелянта на те, що він рухався по головній
дорозі і тому позивач повинен був дати йому дорогу на підставі п. 2.1, 2.3 Правил
дорожнього руху України, не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки він
не надав доказів того, що ДТП
сталася на перехресті головної та другорядної доріг та не оскаржив
постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності, якою
це не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст. 10,
ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, по суті
не спростовують висновків суду першої інстанції і не можуть бути прийняті до
уваги, тому що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам,
матеріалам справи та вимогам закону, в зв'язку з чим оскаржуване рішення не
може бути скасоване чи змінено по суті.

Твердження апелянта про те, що у вчиненій ДТП не має його вини не
обґрунтовані, оскільки відповідними доказами не підтверджені і спростовується
матеріалами справи.

Додаткових доказів, які б спростовували висновки
місцевого суду щодо розміру сум, стягнутих на користь позивача у відшкодування
матеріальної і моральної шкоди відповідачем відповідно до вимог ч. З ст. 10 ЦПК України не
надано.

При розгляді справи суд повно, об'єктивно та всебічно з
дотриманням вимог процесуального права дослідив обставини справи, дав належну
оцінку наданим сторонами доказам, тому правових підстав для скасування рішення
не встановлено.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 303, 308, 313, 315, 317 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів Апеляційного суду АР Крим, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим
від 26 вересня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає  законної сили  з
моменту її проголошення  і  може бути

оскаржена
у касаційному порядку до Верховного Суду України у двохмісячний

строк з дня
набрання нею законної сили.