Справа № 2-1197/07
Рішення

Іменем    України

28 березня 2007 року
Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого                                                                                   Рябової
О.Д.,

при
секретареві                                                                       Дроздовій
Т.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства „Херсонський бавовняний
комбінат" про стягнення оплати часу простою, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона
працює у відповідача на посаді контролера 3-го
розряду. Протягом останніх десяти років на підприємстві мали місце простої.
Відповідач не провів оплату часу простою позивачці на суму 2 38 5,00 грн. У зв'язку з
цим вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з
відповідача на свою користь оплату часу простою у сумі 2 38 5,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнили розмір позовних
вимог, просили суд стягнути з відповідача мінімальний розмір оплати часу
простою з виробничих причин за 2003-2006
роки, згідно наданої відповідачем довідки про оплату відпусток з ініціативи
адміністрації, у сумі 3
607,80 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав,
пояснивши, що простоїв на підприємстві не було, оскільки працівникам надавалась
відпустка за ініціативи адміністрації.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений
позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 34
КЗпП України, простій -
це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних
умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими
обставинами, під простоєм розуміється вимушене призупинення роботи. Таким чином
відпустку з ініціативи адміністрації, як вказав представник відповідача, слід
вважати простоєм. Згідно ст. 113
КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не
нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду на момент
простою. Відповідно до ст. 12
Закону України „Про оплату праці" норми оплати праці за час простою,
який мав місце не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю
України, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою статті 12 та Кодексом
законів про працю України є мінімальними державними гарантіями.

Судом встановлено, що позивачка перебуває у трудових
відносинах з відповідачем з 1966
року. На підприємстві мали місце простої з 2003 року. Простої на ВАТ „Херсонський бавовняний
комбінат" виникали не з вини працівників і тому суд приходить до висновку,
що оплата часу простою позивачу повинна здійснюватися в розмірі 2/3 тарифної ставки
(окладу) встановленого працівникові на час виникнення простою. Окрім цього,
позивачу надавалась відпустка з ініціативи адміністрації з частковим
збереженням заробітної плати, що підтверджується довідкою № 187 від 16.03.2007 року.

Таким чином, суд вважає можливим обчислити донарахування
позивачу, не оплачені відповідачем, як час простою, із розрахунку 2/3 тарифної ставки,
яка діяла на той час.

З довідки наданої відповідачем суду, тарифна ставка з січня 2003 по жовтень 2003 року становить 0,87 грн.  за 1
годину,  кількість днів

2

простою з січня 2003 по жовтень 2003 року складає 137 днів. Розмір
суми, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 за весь час простою тобто за з січня 2003 по жовтень 2003 року становить 547,95 грн. { 137 днів простою х 8 годин х 0,87 тарифну ставку х
2/3 - 87,73 суму
оплати).

Тарифна ставка з листопада 2003 року по червень 2006
року становить 1,02 грн. за 1 годину,
кількість днів простою з листопада 2
003 року по червень 2006
року складає 313 днів.
Розмір суми, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 за весь час простою тобто з листопада
2003 року по
червень 2006 року
становить 1502,12 грн. { 313 днів простою >< 8 годин >< 1,02 тарифну ставку * 2/3 - 200,60 суму оплати).

Разом з тим, згідно довідки наданої представником відповідача суду, з липня
2 006 року
затверджений оклад ОСОБА_1 який становив 400
грн. .

Таким чином, суд вважає можливим обчислити донарахування позивачці, не
оплачені відповідачем, як час простою, із розрахунку 2/3 окладу ОСОБА_1,
який діяв на той час.

Донарахування, не оплачені відповідачем, як час простою
будуть вираховуватись за формулою: (розмір окладу) / (кількість
робочих днів у місяці) *
(кількість днів простою за відповідний період) * (2/3) - (сума отримана
позивачем за відповідний період);

За період з
липня 2 006 року по
грудень 2006 року
включно:

400/21 * 129 * 2/3 - 80,36 = 1557,73 грн.;

Таким чином, на підставі наведених розрахунків за час простою не з вини
працівника за 2003-2006 роки з
відповідача на користь ОСОБА_1, суд вважає за необхідне стягнути суму, в
розмірі 3 607,8 0 грн.
Оскільки справляння і сплата податку з громадян є обов'язком роботодавця та
працівника, вище розрахована сума зазначена без утримання прибуткового податку
та інших обов'язкових платежів.

Керуючись ст. ст. 10,
11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст. ст. 34, 113 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року, суд, -

вирішив :

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» на користь ОСОБА_1за час простою не з вини працівника за 2003-2006 роки суму в
розмірі З 607,80 грн.,
яка зазначена без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових
платежів.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» 51 грн.
судового збору у доход держави.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» на користь ДП Судовий інформаційний центр 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів у
Апеляційний суд Херсонської області через Дніпровський районний суд м. Херсона.