АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22 ц/506                                    Головуючий у
суді 1 -ої
інстанції Юрчук М.І.
Категорія  39                                               Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем
України

21 березня 2007 року апеляційний
суд Житомирської області в складі: головуючого Зарицької Г.В. суддів:
Балашкевича С.В. Рафальської І.М. при секретарі   Сухоребрій Т.А. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1  до
ОСОБА_2  про позбавлення
батьківських прав та стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивачки на
рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2006 року,

встановив:

У липні 2006 року ОСОБА_1
звернулася з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення
аліментів. Зазначала, що з відповідачем з 1994
року перебувала в шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син ОСОБА_3. Відповідач постійно звинувачував її у подружній зраді,
наголошував на тому, що ОСОБА_3 не являється його сином і в результаті
неприязних відносин 27 травня 1997 року вони
розлучилися.

У 1996 році за рішенням
Баранівського районного суду на її користь на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_3 з відповідача стягнуті аліменти. Починаючи з 1996 року участі у
вихованні сина відповідач не бере, станом здоров'я та умовами його проживання не
цікавиться. Злісно ухилявся від утримання сина.

Рішенням
Баранівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2006 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог. Апелянт посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції представник відповідача від апеляційної скарги
в частині скасування рішення щодо відмови у позові про стягнення аліментів
відмовилася і ухвалою суду апеляційне провадження в цій частині закрито.

2

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи
позивачці у задоволенні позову, суд виходив з того, що в матеріалах справи
відсутні будь-які докази про те, що відповідач негативно впливає на виховання
сина, чи ухиляється від надання іншої допомоги, чи виховання сина. Вважав, що
відповідач ОСОБА_2 не відвідував сім'ї ОСОБА_1 через те, що його не допускали
до сина.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до
ч.І ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він:

1)    не
забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без
поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського
піклування;

2)    ухиляються
від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3)    жорстоко
поводяться з дитиною;

4)    є
хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)    вдаються
до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та
бродяжництва;

6)    засуджені
за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Судом
встановлено, сторони перебували в шлюбі з 1994
року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син ОСОБА_3. Відносини між позивачкою та відповідачем не склалися і 27 травня 1997 року шлюб між
ними розірвано. Неповнолітній ОСОБА_3 виховується матір'ю, дідусем та бабусею.
Починаючи з 1996 року
ОСОБА_2 вихованням сина не займається. З цього часу жодного разу його не
відвідував, не спілкується з ним, не проявляє про нього щонайменшої
батьківської турботи. Будь-яких перешкод у вихованні дитини позивачка та її
батьки не чинять. Дані обставини в судовому засіданні апеляційної інстанції не
заперечувала і представник відповідача ОСОБА_4 На її думку, син не цікавився
життям своєї дитини через образу на позивачку та її батьків.

Доказів про те,
що свої батьківські обов'язки не виконував з поважних причин (внаслідок
душевної хвороби, недоумства, тривалого відрядження) відповідач суду не надав.

Тривалий час
ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати аліментів, про що свідчать повідомлення
відділу виконавчої служби Ленінського району м.Вінниці та Ленінського районного
народного суду м. Вінниці, копія ухвали судді Баранівського районного суду
Житомирської області від 19
серпня 2002 року,
відповідно до якої було оголошено розшук ОСОБА_2 як боржника по сплаті
аліментів.

Орган опіки та
піклування Довбиської селищної ради Баранівського району дав згоду на
позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3.

За таких
обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про
безпідставність позову є необгрунтованим.

Оскільки судом
повно з'ясовані обставини справи, проте, висновок суду не відповідає фактичним
обставинам справи, апеляційний суд відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України
рішення скасовує та ухвалює нове.

2

Керуючись ст. 164 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Баранівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2006 року в частині
відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав скасувати,
ухваливши в цій частині нове рішення.

Позбавити
ОСОБА_2, 1967 року
народження батьківських прав щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий