Справа № 22- 259 - 2007 р.                               Головуючий
у 1-й інст. - Іванків О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

14 березня 2007 р.                                                                                                  м. Рівне

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого судді - Собіни І.М. Суддів - Оніпко О.В., Григоренко М.П. При
секретарі - Томашевській І.М. З участю представника - адвоката ОСОБА_1
розглянула у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою     Луцького     прикордонного     загону
(     в/ч     9971)
на     рішення Володимирецького
районного суду від 20 грудня 2006 р.
в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Луцького
прикордонного загону Державної прикордонної служби України про стягнення
моральної шкоди.

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, колегія суддів .-

встановила:

Рішенням Володимирецького районного суду від 20 грудня
2006 р. позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково : стягнуто з відповідача
на користь позивача 5 000 грн., а на користь позивачки - 25 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю ОСОБА_4, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ДТП.

В поданій на
рішення суду апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність,
оскільки судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Судом не враховано матеріали кримінальної справи за фактом ДТП та висновок
автотехнічної експертизи, що є у них, яким було встановлено вину ОСОБА_4 у
зв"язку з порушенням ним п.п. 10.1, 10.4, 12.3 Правил дорожнього руху, яка
є у прямому причинному зв"язку з виникненням ДТП, тобто, має місце
непрямий умисел потерпілого, в разі чого, шкода не відшкодовується ( ч.1 ст.
1193 ЦК). Окрім
того, позивач на час смерті потерпілого, не знаходився на утриманні останнього,
має свою сім"ю і підстав для відшкодування йому моральної шкоди немає.
Просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна
скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції -
зміні, виходячи з наступного.

Як вбачається з
матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок ДТП,
яка сталася на 328 км. автодороги Київ-Ковель, у зв"язку з наїздом
належним відповідачу автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 на велосипед,
яким рухався потерпілий ОСОБА_4- чоловік позивачки та батько позивача -
останній загинув на місці пригоди.

Згідно постанови
про закриття кримінальної справи від 10.08.2006 p., дії ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4,
12.3 Правил дорожнього руху та лежать у прямому причинному зв"язку
з виникненням ДТП ( а.с.
15-19).

2

У відповідності
з вимогами п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода , відшкодовується незалежно від вини органу
державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю фізичної особи внаслідок
джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.2 ст.
1193 ЦК України,
якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди,
то залежно від ступеня вини потерпілого ( а в разі вини особи, яка завдала
шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується,
якщо інше не встановлено законом.

Суд 1-ї інстанції,
встановивши вищенаведене, обгрунтовано зменшив розмір відшкодування моральної
шкоди на користь ОСОБА_2

Що ж стосується
визначення розміру такої шкоди при стягненні її на користь позивачки та
посилання суду 1-ї інстанції на ч. З ст. 1193 ЦК України, то з таким висновком апеляційний суд не
погоджується.

У відповідності
з вказаними вимогами закону, вина потерпілого не враховується у разі
відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 цього Кодексу, у
разі відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника та у разі відшкодування
витрат на поховання.

Як вбачається з
матеріалів справи та пояснень позивачки в судовому засіданні, вона звернулась
до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка ОСОБА_4
внаслідок ДТП.

З позовом в порядку ст.1200 ЦК України
про відшкодування шкоди непрацездатним особам, які були на утриманні
потерпілого на день його смерті або в інтересах неповнолітніх дітей у
зв"язку із втратою годувальника, ОСОБА_3 не зверталась.

Окрім того,
позивачка, яка є ІНФОРМАЦІЯ_2. народження, зазначаючи, що вона часто хворіє, а
тому не працює, не надала суду жодного доказу стосовно своєї непрацездатності
або хвороби та перебування на утриманні ОСОБА_4 на час його смерті.

За таких
обставин, суд 1-ї Інстанції, встановивши, що ДТП сталося внаслідок грубої необережності самого
потерпілого, безпідставно послався на вимоги ч. З ст. 1193 ЦК України при
задоволенні позову ОСОБА_3,
а тому, враховуючи вищенаведене, розмір відшкодування моральної шкоди на
користь останньої підлягає до зменшення з 25 000 грн. до 7 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303 , 307, 309, 313, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирі ш и л а :

Апеляційну
скаргу Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби -
задовольнити частково.

Рішення
Володимирецького районного суду від 20 грудня 2006 р. -змінити, зменшити розмір
стягуваної з відповідача на користь ОСОБА_3 моральної шкоди з 25000 грн. до
7000 грн., в решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня його проголошення.