Справа № 22-ц-299/2007р.                                       Головуючий
у 1-й інстанції - Кудін А.М.
Категорія - 30                                                            Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року лютого 27 дня колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого -
Маслова В.О.

Суддів                                     -
Попруги С.В., Дубровної
В.В.,

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на
рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2006
року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ
громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Охтирського МРВ УМВС в
Сумській області, про виселення з квартири, зняття з реєстрації місця
проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_2, третя особа: Управління праці та
соціального захисту населення виконавчого комітету Охтирської міської ради, до
ОСОБА_1 про визнання права користування квартирою та спонукання до укладення
договору оренди квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року позивачка ОСОБА_1, звернулась до суду
з указаним позовом, зазначила, що її батькам на праві власності з 26 травня
1993 року належала квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Її брат - відповідач ОСОБА_2 почав проживати та був зареєстрований в цій квартирі з 03
листопада 1999 року фактично на правах члена сім'ї.

11 липня 2000 року батько та матір подарували їй
(позивачці) спірну квартиру, після цього батьки померли, однак ОСОБА_2 перешкоджає їй
у користуванні та розпорядженні названою квартирою.

Посилаючись на такі обставини, позивачка просила
задовольнити позовні вимоги на підставі ст. 48 Закону України „Про
власність", ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні".

25 жовтня 2006 року ОСОБА_2
звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права
користування спірною квартирою та спонукання до укладення договору оренди
квартири.

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення
та знаття з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 залишено без задоволення.

Позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права користування квартирою та спонукання до укладення
договору оренди квартири АДРЕСА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 -ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду в частині вимог за первісним позовом та ухвалити нове
рішення про задоволення первісного позову. В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального
права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивачки підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України „Про власність" власник має
право вимагати усунення будь-яких порушень свого права, хоч би ці порушення і
не були поєднані з позбавленням володіння.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив
із того, що ст. 48 Закону України „Про власність" не передбачає виселення,
що відповідно до положень ст. 157 ЖК України члена сім'ї власника квартири може
бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України, однак із
зазначених підстав позов не заявлявся, що позивачкою не доведено, якими діями
відповідач порушує її право власності. Крім того, суд послався на те, що
відповідач не має іншого житла, є інвалідом першої групи.

Проте з
таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 липня 2000 року
батьки позивачки подарували їй спірну квартиру. Відповідач проживав у вказаній
квартирі з 03 листопада 1999 року як член сім'ї батьків.

Оскільки права відповідача були похідними від прав
власників квартири, то з припиненням права власності на спірну квартиру батьків
сторін - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 припиняється право на житло й у відповідача ОСОБА_2

Посилання суду першої інстанції на те, що ст. 48 Закону України „Про
власність" не передбачає задоволення вимог про виселення, є помилковим,
оскільки вказана норма передбачає усунення будь-яких порушень права власності,
у тому числі шляхом виселення.

Позивачка, хоча проживає в даний час в Росії, однак має намір розпорядитися
(включаючи і шляхом відчуження) спірною квартирою, і як власник сама визначає в
даному випадку своє право володіння, розпорядження власністю. Назване ж право
порушує відповідач, а тому воно підлягає судовому захисту, навіть за тих
обставин, що відповідач не має свого житла, є інвалідом першої групи, оскільки
ці обставини не мають юридичного значення, і не дають законних підстав для
проживання відповідача у спірній квартирі без згоди позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення
права власності на житлове приміщення або право користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні первісного позову допустив
помилку у застосуванні норм матеріального права, то колегія суддів вважає за
необхідне скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області
від 27 грудня 2006 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення, зняття з реєстрації
місця проживання, і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 -ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 27 грудня 2006 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з
квартири, зняття з реєстрації місця проживання, і ухвалити в цій частині нове
рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення з квартири, зняття з реєстрації місця проживання задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, Відділу громадянства,
іміграції та реєстрації фізичних осіб Охтирського МРВ УМВС України в Сумській
області зняти ОСОБА_2 з реєстрації
місця проживання за даною адресою.

В іншій
частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з моменту набрання ним законної сили.