Справа №2-20907
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15
березня 2007 року                    Придніпровський
районний суд

м. Черкаси

В складі: головуючого - судді  Колода
Л.Д.

при секретарі                                                            Романовій
О.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом
кредитної спілки «Експресія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору
дарування частини будинковолодіння недійсним , -

встановив:
Позивач кредитна спілка «Експресія» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання договору дарування частини будинковолодіння недійсним.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що на початку листопада 2006 року позивач з
апеляційної скарги від 16.10.2006 року на ухвалу Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 05.10.2006 року в справі № 2-3399/06 дізнався про те, що
відповідач ОСОБА_1 за договором дарування від 6.10.2006 року 27/200 частин
жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд АДРЕСА_1  подарував відповідачу ОСОБА_2. В п. 2
договору дарування сторони визначили вартість дару - 27/200 Будинку, в сумі
8428,00 гри. Позивач договір дарування вважає недійсним виходячи з наступного.
Відповідач ОСОБА_1 є позичальником-боржником у позивача, за кредитним договором
НОМЕР_1 від 19.09.2005 року та НОМЕР_2 від 19.06.2006 року. 10.08.2006 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання
договору НОМЕР_1 від 19.09.2005 року, ціна позову складала 80894,63 грн.
Підставою для звернення до суду було те, що відповідач ОСОБА_1 декілька місяців
не виконував своїх грошових обов'язків з погашення кредиту та зі сплати
відсотків. В цей же ден позивач подав суду заяву про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача . Придніпровський
районний суд м. Черкаси (суддя Драник Н.П.) лише 24.10.2006 року розглянув
заяву позивача про накладення арешту та своєю ухвалою від 24.10.2006 року
наклав арешт. 03.10.2006 року позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1 з
позовною заявою про стягнення з нього 268550,69 гри, заборгованості за
кредитним договором НОМЕР_2 від 19.06.2006 року. Придніпровський районний суд
м. Черкаси (суддя Клочко О.В.) своєю ухвалою від 05.10.2006 року наклав арешт
на 27/200 будинку. Така ухвала була 05.10.2006 року передана в КП „Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" та в другу Черкаську
Державну нотаріальну контору. Договір дарування частини будинковолодіння був
укладений під час існування у відповідача ОСОБА_1 непогашеної заборгованості в
сумі більше ніж 345000,00 грн. перед позивачем, після того як позивач звернувся
до судових органів з позовами про стягнення з відповідача ОСОБА_1
заборгованості, після прийняття Придніпровським районним судом м. Черкаси
ухвали від 05.10.2006 року, якою був накладений арешт на 27/200 Будинку.
Позивач вважає, що відповідачі уклали фіктивний правочин, так як він був
вчинений без наміру передати право власності іншій особі, а виключно з метою
його приховання від позивача. Крім того договір дарування є недійсним і в силу
того, що він був вчинений під час існування арешту на 27/200 Будинку. В зв'язку
з цим просить постановити рішення , яким визнати недійсним договір дарування
27/200 частин жилого будинку від 06.10.2006 року, посвідчений приватним
нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3, та застосувати
наслідки недійсності такого правочину. Судові витрати покласти на відповідачів.

Представник
позивача КС «Експресія»
по дорученню Шульгін Є.Г. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та
просив постановити рішення яким визнати недійсним договір дарування 27/200
частин жилого будинку АДРЕСА_1 від 06.10.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, та застосувати наслідки недійсності такого правочину. Судові
витрати, що складають з судового збору в сумі 84 грн. 28 коп. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 114
грн. 28 коп. покласти на відповідачів солідарно. Також пояснив, що відповідачі,
уклавши між собою договір дарування, фактично уклали фіктивний правочин, так як
він був вчинений без наміру передати право власності іншій особі, а виключно з
метою його приховання від позивача . Крім того договір дарування є недійсним і
в силу того, що він був вчинений під час існування арешту на 27/200 будинку. В
апеляційній скарзі на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від
14.11.2006 року, відповідач ОСОБА_1 вказує, що суддя безпідставно застосував
забезпечення позову , наклав арешт на належну йому на праві приватної власності
27200 частин будинковлодіння АДРЕСА_1. Тобто , подарувавши частину
будинковлодніння 6.10.2006 року, відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі від
612.2006 року вважає його своєю власністю.

Представник відповідача ОСОБА_1 по дорученню ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що
відповідачі уклали договір дарування від 6.10.2006 року на законних підставах.
Позивач ніякого відношення до нерухомого майна відповідачів не має, доводи про
фіктивність правочину нічим не підтверджені. Крім цього в апеляційній скарзі
від 6.12.2006 року посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що йому на праві
приватної власності належить 27/200 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 є
помилковим. В зв»яку з цим просив в позові відмовити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 , будучи своєчасно, належним чином повідомленими
про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'являлися. Зважаючи на
те, що відповідачі повідомлені про слухання справи телеграмами 12.03.2007 року
, суд, заслухавши думку учасників процесу, ухвалив розглянути справу без участі
відповідачів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи , в
результаті повного, об»єктивного та всебічного їх дослідження , суд вважає, що
позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які
обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається недійсним внаслідок
того, що він не відповідає загальним підставам дійсності правочинів , вказаних
в ч. З ст. 203 ЦК України
, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків , обумовлених
ним . Також у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає
зовнішньому її прояву. Судом встановлено, що ОСОБА_1 не передавав ОСОБА_2, а
ОСОБА_2 не приймав від ОСОБА_1 27200 частин будинковлодіння АДРЕСА_1. Саме
тому, як роз'яснює Пленум Верховного Суду України в постанові від 28.04.78 року
із наступними змінами «Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними», такі угоди і визнаються недійсними незалежно від мети їх
укладення. При цьому фіктивною може бути визнана будь-яка угода, в тому числі
вчинена в нотаріальній формі.

Як встановлено в
судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 достовірно знаючи, що до нього позивачем КС «Експресія»
пред»явлено позови про стягнення заборгованостей по кредитних договорах, з
метою уникнути реалізації його нерухомого майна під час виконання рішень суду,
уклав зі своїм на той час неповнолітнім сином ОСОБА_2 договір  дарування
27200     частин   будинковлодіння  АДРЕСА_1 від 6.10.2006 року. Згідно ч.1 ст.
717 ЦК України
за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується
передати в майбутньому другій стороні (обдарованому ) безоплатно майно
(дарунок) у власність. Як встановлено судом ОСОБА_1 27200 частин будинковолодіння
ОСОБА_2 не передавав, продовжував проживати разом з сином у вищевказаній
частині будинку, а ОСОБА_2 вищевказану частину будинку в дар не приймав. В
апеляційній скарзі на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від
6.12.2006 року ОСОБА_1 вказує, що судом було накладено заборону на належну йому
частину будинку по АДРЕСА_1. Тобто, подарувавши належну йому частину будинку
сину ОСОБА_2, він вказує, що нерухоме майно належить йому. Це свідчить про те,
що договір дарування сторони уклали фіктивно. Вищевказане нерухоме майно не
було зареєстровано обдарованим в реєстрі нерухомого майна КП «Черкаське обласне
об»єднане бюро технічної інвентаризації» .

Крім цього, відповідно до ст.55 Закону України «Про нотаріат», при
посвідченні угод про відчуження ... житлового будинку , перевіряється
відсутність заборони або відчуження майна. В судовому засіданні встановлено, що
заборона відчуження кв.3 ( 27200) частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , належного
ОСОБА_1 була зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон та арештів відчуження
нерухомого майна в Черкаській філії Інформаційного центру Міністерства юстиції
України 16.12.2005 року на підстав іпотечного договору від 16.12.2005 року
(реєстратор приватний нотаріус ОСОБА_5), а також 9.10.2006 року (реєстратор Перша
державна нотаріальна контора) на підставі ухвали судді Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 5.10.2006 року. Тобто, на день укладення договору
частина будинковолодіння перебувала під забороною, що виключало можливість її
відчуження. За цих обставин угода містить ознаки не лише фіктивної, а й
протизаконної.

Згідно з ч.1 ст.234 ЦК
України фіктивний правочин визнається судом недійсним. Це означає, що право
власності на 27200 частин будинковлодіння АДРЕСА_1до ОСОБА_2 не переходило.

Також з відповідачів солідарно на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК
України слід стягнути судові витрати , що складаються з судового збору в сумі
84 грн. 28 коп. (квитанція НОМЕР_3 від 17.11.2006 року) та витрат на
інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. (квитанція №
12 від 17.11.2006 року) , а всього 114 грн. 28 коп. ( 84.28 грн. + 30 грн.=114
.28 грн.).

Керуючись ст.ст.203, 234, 717, ЦК
України, ст. 55 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 8,10,79, 60, 88,
212, 213,215,223 ЦПК України , суд, -

Вирішив :

Позов
задовольнити.  Договір дарування 27200
частин будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1, укладений 6.10.2006 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, визнати недійсним , повернувши сторони в
первинний стан .

Стягнути
з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Експресія» судові витрати в
сумі 114 грн. 28 коп. солідарно.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.