Верховний Суд України
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-968 /07                                                  Головуючий
Суддя-доповідач : Сапун О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 14" березня 2007 року                                                                           м.
Запоріжжя

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого    Пільщик Л.В.

Суддів                Сапун О.А.

Краснокутської
О.М. При секретарі  Череватій О.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
підприємства з іноземними інвестиціями у формі закритого акціонерного
товариства „Запорізький залізорудний комбінат" на рішення Василівського
районного суду Запорізької області від «29»
листопада 2006 року по
справі за позовом підприємства з іноземними інвестиціями у формі закритого акціонерного
товариства „Запорізький залізорудний комбінат" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
розірвання договору найму жилого приміщення і виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

17 травня 2006 року
підприємство з іноземними інвестиціями у формі закритого акціонерного
товариства „Запорізький залізорудний комбінат" звернулося до суду з
позовом, до ОСОБА_1., ОСОБА_2. про розірвання договору найму жилого приміщення
та виселення.

Зазначало, що ОСОБА_1.
з 15 квітня 1985 року працював у
відповідача підземним електрослюсарем. На підставі спільного рішення
адміністрації ЗАТ „ЗЗРК" та профспілкового комітету в зв'язку з трудовими
відносинами ОСОБА_1. у 1991
році на сім'ю з чотирьох осіб була надана жила площа в кімнаті № 114 гуртожитку, який
належить ЗАТ „ЗЗРК" на праві власності і розташований в будинку АДРЕСА_1. Особовий
рахунок був оформлений на ОСОБА_1. 10
березня 2004 року
ОСОБА_1. звільнений з підприємства за ст. 38
КЗпП України в зв'язку з виходом на пенсію за віком. Посилаючись на те, що
у 2003 року
відповідачі набули право власності на чотирьохкімнатну квартиру, просили
розірвати з ними договір найму спірного жилого приміщення та висилити з кімнати
АДРЕСА_1

2

Рішенням
Василівського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2006 року ЗАТ
„Запорізький залізорудний комбінат" у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі підприємство з іноземними інвестиціями у формі
закритого акціонерного товариства „Запорізький залізорудний комбінат",
посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та
вимогам закону, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши   доповідь
судді   апеляційного   суду,
вислухавши   пояснення   сторін, розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає, задоволенню за
таких підстав.

Відповідно до положень пункту 1
частини 1 статті 307, статті 308 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги
і залишення рішення без змін, якщо вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1з 01
вересня 1977 року по 12 червня 1981 року навчався в
ДПТУ № 26, після
чого 01 червня 1981 року
працевлаштувався д"о відповідача на шахту „Експлуатаційна"
електрослюсарем 4 розряду.
З 15 квітня 1985 року працював підземним електрослюсарем 4 розряду. У 1991 році
на підставі спільної постанови профспілкового комітету та адміністрації ЗАТ
„Запорізький залізорудний комбінат" ОСОБА_1. у зв'язку з трудовими
відносинами була надана на склад сім'ї з чотирьох осіб кімната АДРЕСА_1, де він
з дружиною ОСОБА_2. проживає до теперішнього часу.

10 березня 2004 року ОСОБА_1. звільнився з
підприємства по статті 38
КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію за віком. Тобто стаж роботи
відповідача на комбінаті -
понад 26 років (а. с.8,22-25 ).

Позивач просив розірвати укладений з ОСОБА_1. договір
найму жилого приміщення та виселити відповідачів з гуртожитку на підставі
статті 132 ЖК
України. При цьому посилався на те, що в 2003
році відповідач набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 тому з сім'єю
зобов'язаний був звільнити тимчасове житло, яким є площа в гуртожитку. Квартира
була придбана за рахунок коштів спеціального бюджетного рахунку для
фінансування будівництва та придбання житла для військовослужбовців, учасників
бойових дій в республіці Афганістан. Оскільки в добровільному порядку
відповідачі кімнату не звільняють, комбінат наполягав на задоволенні позову та
виселенні ОСОБА_1., ОСОБА_2.

Між тим, посилання позивачів на те, що у 2003 році відповідачі поліпшили свої житлові умови і повинні
були звільнити спірне приміщення, на теперішній час не може бути підставою для
виселення, оскільки з 08
серпня 2005 року ОСОБА_1., ОСОБА_2. не
мають іншого жилого приміщення, куди їх можна було б переселити.

Статтями ж 125,132
ЖК України передбачено, що працівників підприємств, які поселились в
гуртожиток в зв'язку з роботою і пропрацювали на цьому підприємстві не менш як
десять років, може бути виселено з гуртожитку лише з наданням їм іншого жилого
приміщення.

Більше того, 09 серпня 2006 року відповідач
в особі голови правління комбінату уклав з ОСОБА_1. договір № 20/142-н найму
житла, тобто вже після пред'явлення зазначеного позову визнав право
відповідачів на користування спірним жилим приміщенням.

Оскільки на теперішній час відсутні підстави, передбачені житловим кодексом
України для виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення, суд
першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову комбінату у
задоволенні позовних вимог.

3

Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом
першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального або процесуального
права і це призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст.
307,308,313,314,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ЗАТ „Запорізький залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Василевського районного суду Запорізької області
від 29 листопада
2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.