Справа
Категорія-21(3)                                             Доповідач- Михайлів Л.В.
Р І Ш E H Н Я ИМЕНЕМ    УКРАЇНИ
2007 р. січня   11     дня  колегія судців судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Дніпропетровекої області
в складі: головуючого - МИХАЙЛІВ Л.В.,
суддів-
МИТРОФАНОВОЇ Л.В., КАРНАУХ В.В., при секретарі - ЮРОВСЬКІЙ О.Ю,
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу по апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про
відшкодування моральної шкоди,
2006року   ОСОБА_1.                     звернувся    до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі і просив стягнути на його користь з відповідача 77 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2006 року позов ОСОБА_1. до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України
в м. Кривому Розі про стягнення моральної шкоди, заподіяної при виконанні трудових
обов»язків, задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому  Розі на користь ОСОБА_1.   28 000,00 грн.

В іншій  частині позову  відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та направити
справу на новий розгляд, оскільки рішення постановлено з порушення норм матеріального та процесуального права,
позивач не надав доказів спричинення йому
моральної шкоди і цим обставинам суд не надав належної оцінки; відсутнє підтвердження факту спричинення моральної шкоди
висновком МСЕК ; судом не з'ясовані
всі обставини справи; суд не врахував, що на підставі ст. 77 Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" з
01.01.2006 року призупинена дія абзацу четвертого,
статті 1 ( в частині відшкодування моральної шкоди), підпункту "е"
пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності" ; відповідач- Фонд не є належним
відповідачем у справі і відповідальність по відшкодуванню
шкоди повинен нести роботодавець; в порушення вимог ст. 233 КЗпП України та Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995р. «Про

судову практику у справах про
відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» суд не застосував тримісячний термін позовної давності щодо вимог
про відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити  частково  з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що висновком МСЕК від 08. 08.2002р. позивачу первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності та третю групу
інвалідності у зв'язку з  професійним
захворюванням.

При повторному
огляді МСЕК 05.08.2003р. підтверджено 40
% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності.

Висновком МСЕК від 03.08.2005р. встановлено 50 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності у зв'язку
з  професійним захворюванням.

У зв'язку з набутим професійним захворюванням порушено звичний спосіб життя
позивача.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним

захворюванням встановлений в судовому засіданні.
Позивачу протипоказана фізична

праця, він обмежений в пересуванні, роботі по дому, відчуває задишку , загальну

втому,                          що                                     спричиняє                                     моральні

страждання, позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає
додаткових зусиль

для організації
свого життя,                                                    ,

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди
відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп2004р. відповідно   до
якого,   громадяни,   котрим
встановлена   стійка   втрата
професійної працездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної шкоди.

Доводи відповідача про те, що суд не врахував, що на підставі ст. 77 Закону України « Про державний бюджет на 2006 рік» з 01.01.2006 року призупинена дія абзацу четвертого статті 1(в частині відшкодування моральної
шкоди) підпункту «е» пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов*зкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, що призвели до втрати працездатності», є безпідставними,
оскільки позивачу втрата професійної працездатності вперше встановлена
висновком МСЕК від 08. 08.2002р.,
тобто правовідносини сторін виникли за чинності зазначених норм  цього Закону.

Інші доводи відповідача є неспроможними, оскільки не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються висновками
суду.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом
без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого,
розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в
межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням
в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і тривалість страждань,
стан здоров»я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі, характер моральних
страждань і наслідків, що наступили. Однак з матеріалів справи
вбачається, що визначена судом сума відшкодування моральної шкоди-28 000 грн.
не відповідає важкості перенесених страждань позивача та ступеню втрати ним працездатності, з оглядом на конкретні
обставини по справі і пов'язані з професійним      захворюванням      фізичні
і   моральні   страждання,
інтенсивність   і

довготривалість фізичних і
психічних страждань позивача , істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що суму відшкодування належить зменшити
до 22 000   грн.

В іншій частині
рішення відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309, 313-314 ЦПК України, колегія   суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу                   Відділення
виконавчої   дирекції Фонду   соціального

страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому  Розі задовольнити частково.

Змінити рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 жовтня 2006 p., зменшивши суму відшкодування моральної шкоди, стягнуту з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на користь ОСОБА_1,    до 22
000  грн.

В  іншій  частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з моменту набрання ним законної сили.