справа №2-478/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2007
року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Воробйової І.В.

при секретарі
Чуйко Л.Н.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівська цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1 до ЗАТ «Белокаменські
вогнетриви» про стягнення заборгованості з заробітної плати і середнього
заробітку за час затримки розрахунки при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2006р.
ОСОБА_1. звернувся
до суду з позовною заявою до ЗАТ «Белокаменські вогнетриви» про стягнення
заборгованості з заробітної плати і середнього заробітку за час затримки
розрахунки при звільненні, в якому вказав, що він знаходився у трудових
відносинах з ЗАТ «Белокаменські вогнетриви», працюючи начальником охорони, з 07.04.2003 року по 30.10.2007 року, і був
звільнений за ст.38 ч.3 КЗпП України в останній день його роботи у відповідача.
В порушення вимог ст. 116
КЗпП України в день звільнення остаточного розрахунку з ним проведено не
було, тобто належні йому суми при звільненні у розмірі 5953 грн. 48 коп., згідно з
розрахунковим листком, не були сплачені. Просив стягнути з відповідача на свою
користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 5953 грн. 48 коп. і
середній заробіток за затримки розрахунки при звільненні у сумі 1690 грн.96
коп.; допустити негайне виконання рішення суду.

У судовому
засіданні позивач ОСОБА_1. уточнив свої позовні вимоги і просив суд стягнути з
відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 5986
грн. 66 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні
з дня звільнення по день винесення рішенні суду, а також допустити негайне
виконання рішення в частині стягнення суми у розмірі 5986 грн. 66 коп. і
пояснив, що підприємство, крім суми, вказаної в розрахунковому листку,
заборгувало йому ще і частину зарплатні за липень 2006 року у розмірі 603 грн.
65 коп., тому він повинен був отримати 6557 грн. 13. коп., а йому 30.11.2006
року була сплачена лише частина належних йому виплат при звільненні у розмірі
570 грн. 47 коп., тому він просить суд стягнути з відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі у розмірі 5986 грн. 66 коп., середній
заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Вважає, що
відповідач, в порушення вимог діючого законодавства про працю, не маючи на це
його згоди, незаконно відрахував з належних йому сум при звільненні 5986 грн.
66 коп. в рахунок оплати за навчання його доньки ОСОБА_2, так як ні
законодавством про працю, ні умовами договору № К-04/19 від 10.08.2004 року і
додатковою угодою №1 до
договору № К-04/19
від 11.09.2006 року не
передбачено стягнення з нього на користь відповідача вищевказаної суми.

Представник
відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив,
що 10.08.2004 року між
підприємством ЗАТ «Белокаменські вогнетриви» і робітником цього підприємством
ОСОБА_3. було укладено договір, згідно з яким підприємство бере на себе
обов'язок за власні кошти сплачувати вартість навчання ОСОБА_2., доньки
ОСОБА_3., яка навчається в Донецькому державному університеті управління за
спеціальністю «Фінанси». В даному договорі було зазначено, що розмір плати
встановлюється за весь строк навчання у розмірі 12800 грн., а за рік навчання плата складає 3200 грн. Даним
договором було передбачено, що після закінчення навчання в учбовому закладі
студент зобов'язаний працювати за фахом на підприємстві протягом п'яти років.
При цьому протягом перших п'яти років, після закінчення навчання в учбовому
закладі, студент зобов'язаний відшкодовувати витрати підприємства на навчання
шляхом щомісячних відрахувань з заробітної платні у розмірі 206,67 грн. в
місяць. В 2006 році
відбулася зміна керівництва. Нове керівництво
не вважало за потрібне для підприємства

2

навчати за свої
кошти дітей його працівників, внаслідок чого була укладена додаткова угода № 1 від 11.09.2006 року, до К-04/19
від 10.08.2004, але не з
ОСОБА_3., а з її чоловіком ОСОБА_1.,
який також на той час працював на підприємстві. Даною додатковою угодою
було внесено зміни в пункт 2.3 укладеного договору і було передбачено, що з
вересня 2006 року робітник ОСОБА_1. зобов'язаний відшкодовувати витрати
підприємства на навчання ОСОБА_2 шляхом щомісячних відрахувань з зарплатні у
розмірі 206 грн. 67 грн. Згідно з додатковою угодою з зарплатні ОСОБА_1 за вересень 2006 року було
стягнуто 206 грн. 66 коп. і за
жовтень 2006 року
також було стягнуто 206 грн. 66 коп. Однак
вказані суми не були перераховані учбовому закладу, а пішли на рахунок
погашення вже сплаченою раніше підприємством суми за навчання ОСОБА_2  В подальшому з ініціативи підприємства
договір між ЗАТ «Белокаменські вогнетриви» і учбовим закладом було розірвано.
Всього за навчання ОСОБА_2 підприємством було сплачено 6400 грн. Оскільки з
зарплатні Седіна В. було стягнуто 413 грн. 34 коп., то коли ОСОБА_1. звільнився
з підприємства, з його розрахункових сум було відраховано 5986 грн. 66 коп. на
рахунок погашення суми, сплаченої підприємством на навчання ОСОБА_2, згідно з
наказом по підприємству № 165 від 10.11.2006 року. Вважає, що правильно з сум,
належних позивачу при звільненні, була відрахована сума у розмірі 5986 грн. 66
коп. , яка була витрачена підприємством за оплату навчання ОСОБА_2, тому що
ОСОБА_1. не мав намір добровільно погасити вказану суму, хоча і не
заперечувала, що ОСОБА_1. не давав своєї згоди на відрахування даної суми з
належних йому сум при звільнені.

Свідок ОСОБА_3
суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 і вони мають доньку ОСОБА_2.. Вона разом з чоловіком
працювали на підприємстві ВАТ «Белокаменські вогнетриви». В 2004 році керівництво
підприємства запропонувало робітникам, діти яких успішно закінчили школу
продовжити навчання за кошти підприємства. Вона погодилась на ті умови, які
запропонувала їм адміністрація. Оскільки донька була неповнолітня, то між нею і
підприємством 10.08.2004
року було укладено договір №
К-04/19. Попередньо підприємством 23.06.2004
року було укладено договір з Донецьким державним університетом управління
про здійснення навчання ОСОБА_2 за рахунок коштів підприємства. Згідно з
умовами договору розмір плати становив за весь строк навчання 12800 грн., а за рік
навчання складав 3200 грн.
Даним договором було передбачено після закінчення навчання в учбовому закладі,
студент зобов'язаний працювати за фахом на Підприємстві протягом п'яти років.
При цьому протягом перших п'яти років, після закінчення навчання в учбовому
закладі, Студент зобов'язанаий відшкодовувати витрати підприємства на навчання
шляхом щомісячних відрахувань з заробітної платні у розмірі 206,67 грн. в
місяць. Ніяких інших умов підчас укладення договору обумовлено не було. Донька
навчається у вищезазначеному учбовому закладі з 2004 року по теперішній час. В 2006 році відбулася зміна
керівництва. Нове керівництво їм запропонували укласти з підприємством
додаткову угоду, згідно з умовами якої було передбачено, що з вересня 2006 року
робітник зобов'язаний відшкодувати витрати підприємства на навчання шляхом
щомісячних відрахувань з заробітної плати. Ця додаткова угода була укладена з
її чоловіком ОСОБА_1., а не з нею, зі згоди адміністрації. їх дочці
підприємство не запропонувало укласти договір. Згідно з цією угодою з зарплатні
її чоловіка за вересень і за жовтень 2006
року було стягнуто 413
грн. 32 коп.
Згодом підприємство «Белокаменські вогнетриви» розірвало договір із учбовим
закладом, гроші на навчання доньки за 2006-2007 навчальні роки не перерахувало,
внаслідок чого доньку мали намір відрахувати з учбового закладу. В зв'язку з
цим донька вимушена була сама уклала договір з університетом, згідно з яким
оплату за навчання вона робить за свої кошти. Плату за навчання за 2006-2007 навчальні роки
донька здійснила у повному обсязі самостійно. 30.09.2006 року її чоловіка було
звільнено з роботи; йому були нараховані розрахункові суми, які в повному
обсязі не сплачені до теперішнього часу. 15.11.2006 року, з ініціативи
керівництва підприємства, і її було звільнено з роботи. Ні до неї , ні до її
чоловіка представники адміністрації підприємства не підходили для вирішення
питання про повернення грошей, які сплатило підприємство за навчання доньки.

Вислухавши
пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив
наступне.

3

Позивач ОСОБА_1. знаходився в
трудових відносинах з відповідачем з 07.04.03
р. по 30.10.2006р.; був звільнений за ст. 38 ч.3 КЗпП України.

Згідно з розрахунковим
листком ОСОБА_1 за
жовтень місяць 2006 року,
ОСОБА_1. належала
до виплати сума у розмірі  грн. 49
коп., і в листку не вказано, що з даної суми відраховано 5986 грн. 66 коп.

Згідно із
договором № 66д,
який було укладено між Донецьким державним університетом управління та ЗАТ
«Белокаменські вогнетриви» університет бере на себе зобов'язання за рахунок
коштів підприємства здійснити навчання студента ОСОБА_2 на денній формі
навчання за фахом «Фінанси» бакалавр. Період навчання: з 01.09.2004 по 15.07.2008 року; загальна
вартість плати за навчання становить 12800
грн.

Як вбачається з
договору № К-04/19
від 10.08.2004, який
було укладено між ЗАО «Белокаменські
вогнетриви» і робітником підприємства ОСОБА_3., підприємство бере на себе
зобов'язання за рахунок власних коштів проводити оплату вартості навчання
ОСОБА_2, донькою робітника підприємства, студентки Донецького державного
університету управління у розмірі 3200 грн. за рік, всього за період навчання
12800 грн. В договорі також вказано, що після закінчення навчання в учбовому
закладі студент зобов'язаний працювати за фахом на підприємстві протягом 5
років; при цьому підприємство зобов'язано надати студенту місце роботи згідно
придбаної спеціальності з рівнем зарплати, достатньої для відшкодування заборгованості
за навчання - протягом перших 5 років, після закінчення навчання в учбовому
закладі, студент зобов'язаний відшкодувати витрати підприємства на навчання
шляхом щомісячних відрахувань з заробітної плати у розмірі 206 грн. 67 коп. на
місяць. Договір передбачав, що лише у разі відрахування студента з учбового
закладу працівник погашає підприємству понесені витрати на навчання незалежно
від дати відрахування.

Додатковою
угодою № 1 від 11.09.2206 p., укладеною між ЗАО « Белокаменські вогнетриви» і
робітником підприємства ОСОБА_1., до договору № К-04/19 від 10.08.2004 p., який
було укладено між ЗАО «Белокаменські вогнетриви» і робітником підприємства
ОСОБА_3., було внесено зміні до вищевказаного договору і які полягають в тому,
що працівника було зобов'язане з вересня 2006 р. відшкодовувати витрати
підприємства на навчання шляхом щомісячних відрахувань із заробітної платні у
розмірі 206,67 грн. на місяць. Додаткова угода набула чинності з 11.09.2006 р. і є
невід'ємною частиною Договору №К-04/19 від 10.08. 2004р. В даній додатковій угоді було вказано, що в усьому
іншому залишаються в силі умови Договору №К-04/19 від 10.08. 2004 р.

Судом
встановлено, що ЗАТ «Белокаменські вогнетриви» перерахувало Донецькому
державному університету управління в серпні 2004 року -
1600 грн., в січні 2005 року - 1600 грн., в вересні 2005 року - 1600 грн, в квітні 2006 року - 800 грн. і в травні 2006 року - 800 грн., а всього - 6400 грн. за навчання
ОСОБА_2Також було стягнуто з зарплатні ОСОБА_1 за вересень і
жовтень 2006 року
усього 413 грн. 34 коп, і дані суми
пішли на рахунок погашення суми, вже сплаченої раніш за навчання ОСОБА_2

Згідно із
довідкою № 255 від 30.01.2007 року, виданою
Донецьким державним університетом управління, ОСОБА_2. навчається в даному
учбовому закладі з 01.09.04
р. по теперішній час і є студенткою 3 курса денної форми навчання
освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр « за спеціальністю «Фінанси».

Як вбачається з
договору № 747д(ІІІ) від 19 12.2006 року, укладеному між Донецьким державним
університетом управління і ОСОБА_2, учбовий заклад бере на себе зобов'язання за
рахунок коштів ОСОБА_2 здійснити її навчання на денній формі навчання бакалавр
« за спеціальністю «Фінанси». Загальна вартість освітньої послуги становить 4800 грн. , при цьому
необхідно вносити плату кожного семестру по 1600 грн. Згідно із наданих суду позивачем квитанцій № 48а від
28.10.2006 р., № 30 від 21.12.2006 р. і № 1 від 25.12.2006 року вбачається , що
ОСОБА_2 повністю була сплачена вартість навчання за 2006-2007 учбовий рік у
розмірі 3200 грн.

Згідно із листом
ЗАТ « Белокаменські
вогнетриви» від 3.11.2006
року за № 022-474, надісланого
на адресу Донецького державного університету управління, підприємство
звернулося до університету з пропозицією дострокового розірвання з 01.11.2006 року договору № 66д від 23.07.2003 року, згідно із
яким підприємство здійснювало оплату

4

навчання
студентки ОСОБА_2. Листом №
01-12/785 від 06.12.2006
року Донецький державний університет управління повідомив ЗАТ « Белокаменські
вогнетриви» про те, що вони ,
на пропозицію підприємства, з 01.12.2006
року розірвуть договір №
66 д від 23.06.2004 року,
предметом якого є навчання студентки ОСОБА_2, за згодою сторін.

Згідно із
наданими відповідачем даними, ОСОБА_1.
належало бути виплачено у день звільнення 6557 грн. 13
коп.; з даної суми позивачу 30.11.2006
року було виплачено 570
грн. 47 коп.,
оскільки, із належних йому виплат при звільненні, було стягнуто 5986 грн. 66 коп. в рахунок
погашення суми, перерахованої підприємством за навчання ОСОБА_2

Згідно із
довідкою № 49 від 05.04.2007 року , наданою ЗАТ « Белокаменські
вогнетриви» середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 52 грн. 15 коп.

Статтею 47 КЗпП України
передбачається, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день
звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до
вимог ст. 116 КЗпП
України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про
розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним
орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Стаття 117 КЗпП України
передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу,
при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При
наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в
тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відповідно до
вимог ст. 127 КЗпП
«відрахування із заробітної плати працівника можуть провадитись тільки у
випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і
організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням)
власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в
рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок
лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого
авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості;
на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру
відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати
наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня
закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості
або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого
року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки.
Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з
підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40
цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на
пенсію;3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі,
організації (стаття 136).

Статтею 129 КЗпП України
передбачено, що за будь-яких обставин не допускаються відрахування з вихідної
допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не
звертається стягнення.

Доводи
відповідача про те, що адміністрація підприємства правильно прозвела
відрахування з належних позивачу сум при звільненні суму 5986 грн. 66 коп., на рахунок
погашення сум, сплачених підприємством на навчання ОСОБА_2, не можуть бути
визнані законими, оскільки законодавством про працю безпосередньо встановлений
порядок відрахувань і обмежень відрахувань із заробітної плати, а також
заборона проводити відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших
виплат. Позивач ОСОБА_1. своєї згоди на відрахування суми у розмірі 5986 грн.
66 коп. з сум, які належали йому при звільненні, ні усно ні письмово не давав.

2

Виходячи з
вищевказаного, суд приходить до висновку, що дії відповідача по відрахуванню
суми 5986 грн. 66 коп. з сум,
належних позивачу при звільненні, є незаконими, і такими, що не відповідають
діючому законодавству про працю, так як КЗпП України не передбачається
відрахування із заробітної плати і сум, належних при звільненні, даних сум.
Крім того, з тексту самого договору №
К-04/19 від 10.08.2004
p., який
було укладено між ЗАТ «Белокаменські вогнетриви» і ОСОБА_3., а також з тексту
додаткової угоди № 1 до договору № К-04/19 від 10.08.2004 p., яку
було укладено 11.09.2006 р. між ЗАТ «Белокаменські вогнетриви» і ОСОБА_1. в
жодному пункті не передбачалось, що адміністрація ЗАТ «Белокаменські
вогнетриви» має право відрахувати частинами чи одноразово суму, сплачену
підприємством за навчання ОСОБА_2 до вересня 2006 року, з ОСОБА_1

Суд також
вважає, що наказ ЗАТ «Белокаменські вогнетриви» № 165 від 10.11.2006 р. «про
стягнення із заробітної плати суми, перахованої за навчання», згідно з яким із
заробітної плати ОСОБА_1 було відраховано непогашену суму у розмірі 5986 грн.66
коп., в рахунок сплаченої підприємством суми за навчання ОСОБА_2. є
неспроможним, оскільки його було видано після звільнення позивача, заднім
числом; з текстом даного наказу Седін ознайомлений не був. Позивач ознайомився
з даним наказом лише у судовому засіданні. Також цим наказом були внесені зміни
в текст договору № К-04/19
від 10.08.2004, і
договір був доповнений п. 2.5,
хоча в тексті вищевказаного договору в п. 5.2. вказано «всі зміни і доповнення до даного договору
дійсні, коли вони вчинені у письмовій формі і підписані представниками обох
сторін, що мають на це право», тобто адміністрація підприємства внесла зміни в
текст договору всупереч положень даного договору і норм цивільного
законодавства.

При таких
обставинах суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і
підлягають задоволенню в повному обсязі, тому що порушено право позивача на
отримання в день звільнення всіх належних йому при звільненні сум.

Оскільки суд
прийшов до висновку, що дії адміністрації ЗАТ «Белокаменські вогнетриви» по
відрахуванню суми у розмірі 5986
грн. 66 коп. з
сум, належних позивачу при звільненні, є незаконними і до теперішнього часу
остаточного розрахунку з позивачем не проведено, тому суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у
розмірі 5986 грн. 66 коп.

Враховуючи
вищевикладене суд вбачає підстави для застосування вимог ст. 117 КЗпП України,
якою передбачена виплата компенсації у вигляді середнього заробітку за затримку
розрахунку і вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку з дня
звільнення по день постановления
рішення, тобто з 30 жовтня 2006 року по 5 квітня 2007 року, що складає
- 52 грн. 15 коп. х 111 робочих днів =5788 грн. 65 коп.

Згідно із ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових
витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави, тому з ЗАТ « Белокаменські
вогнетриви» необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Керуючись ст.
ст. 47, 116, 117, 127,
129, 231 КЗпП України, ст. 34
Закону України «Про оплату праці», ст.ст.5,6,10, 58, 60, 79, 81, 88, 107, 208,209,213,215, 367 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги  ОСОБА_1задовольнити. Стягнути з
ЗАТ « Белокаменські вогнетриви» на користь ОСОБА_1заборгованість з заробітної
плати у  розмірі 5986 ( п'ять тисяч
дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 66 коп., середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні у сумі 5788 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят вісім)
грн. 65 коп.

Стягнути з ВАТ
«Белокаменські вогнетриви» на користь держави судовий збір у розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду

3

справи у розмірі
30 (тридцять) грн.

Рішення в
частині стягнення суми заборгованості по заробітній платні у розмірі 5986 (п'ять тисяч
дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 66
коп. допустити до негайного виконання.

На рішення може
бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.