Справа
№22-ц-635/2007 рік                        Головуючий 1 інстанції:
Категорія: відшкодування шкоди      Доповідач: Ситнік О.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2007 року                                                              м. Харків

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у
складі:

Головуючого, судді Ситнік О.М.

Суддів Івах А.П.. Ізмайлової Г.Н.

За участі секретаря Андрійко О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2На рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року

За позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди та
стягнення упущеної вигоди.

ВСТАНОВИЛА:

До суду з
позовом звернулася ОСОБА_1., яка вказувала, що була власницею корови, вік якої
становив 5 років та
вагою 400 кг.
Випас корів провадився почергово. ІНФОРМАЦІЯ_2
року випасав корів ОСОБА_2
Вона вигнала корову на пасовище, при
цьому жодних ознак хвороби корова не мала. О 9 годині її повідомили про падіж
корови. За висновком розтину трупу встановлено, що причиною смерті стала
асфіксія внаслідок гострої темпонії. яка сталася із-за з'їдання великої
кількості легко бродячих кормів ( клівер, молоді трави).

Вважала, що
падежем корови їй спричинено матеріальний збиток у розмірі 4 тисяч грн... крім
того вона втратила можливість отримувати прибутки від продажу молока, що становить 879 грн.. Загибеллю корови їй спричинено моральну шкоду, бо корова
була єдиним джерелом доходів сім'ї. Розмір моральної шкоди становить 2 тисячі грн..

Зазначені кошти просила стягнути з ОСОБА_2(а.с.3-4).

Відповідач проти позову заперечував, вказував, що його вини у загибелі
корови немає, бо вважав, що причиною
смерті корови було те, що ОСОБА_1. перегодувала її вранці.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року позов ОСОБА_1. задоволено частково. У задоволенні
позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків відмовлено у зв'язку з
недоведеністю розміру збитків. Стягнено з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1. 879 грн.
упущеної вигоди та

2          тисячі грн., на відшкодування
моральної шкоди.

Не погодившись з
висновком суду. ОСОБА_2. його оскаржив і просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення упущеної вигоди та
відшкодування моральної шкоди скасувати, оскільки його вина у загибелі
корови не доведена, на розтині трупа він присутнім не був, причинного зв'язку
між випасанням корови з 7 ранку та її смертю о 8 годині 30 хвилин не
встановлено.(а.с.69-70).

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які з'явилися, вивчивши матеріали
справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не
підлягає. Рішення суду відповідно до ст.303 ЦПК України переглядається в межах
апеляційної скарги ОСОБА_2.

Так. в судовому
засіданні було доведено і не спростовано сторонами, що за усною домовленістю
між власниками корів випас корів здійснювався по черзі кожним з   власників.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року корів пас ОСОБА_2. Корова ОСОБА_1. вранці не

мала ознак хвороби. О 9 годині, на пасовищі вона померла. Відповідно до протоколу
розтину тварини від ІНФОРМАЦІЯ_2
року причиною, яка викликала падіж худоби була
гостра темпонія, викликана поїданням худобою великої кількості кормів( кліверу,
молодої трави).(а.с.9).

Зазначений
висновок спеціаліста-ветеринара жодними доказами не спростований.

За поясненням самого відповідача, на особу, яка випасає худобу, покладено обов'язок
наглядати і за станом тварин. В той же час. він не заперечував, що за деякий
час до захворювання корови, він відходив від стада, щоб придбати собі напої та печиво. Крім того, побачивши, що корова
захворіла, він не надав жодної допомоги, а зоставивши худобу, ходив
попередити про випадок власницю.

Таким чином, ОСОБА_2 не виконав
обов'язки, які покладені на нього, як на особу, яка випасала худобу, оскільки
залишав стадо без догляду, що потягло поїдання
коровою, яка належала ОСОБА_1.. великої кількості соковитих кормів,
що і викликало її падіж.

Відповідно до
ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом ст. 1166 ЦК шкода
підлягає відшкодуванню в повному обсязі, тобто відшкодовується як реальна
шкода, тобто втрачене майно, так і упущена вигода.

Позивачка
довела, що падіж корови був спричинений неналежним виконанням ОСОБА_2, як
особою, яка випасала худобу, своїх обов'язків. У задоволенні позову в частині відшкодування матеріального
збитку відмовлено лише за тої причини, що позивачкою не надано доказів
на підтвердження розміру матеріального збитку.

Разом з тим,
ОСОБА_1. надала докази того, що вона, як власниця корови, здавала молоко
приватному підприємцю ОСОБА_3 від чого мала постійний дохід. Розмір втраченого
доходу ОСОБА_2. не спростовано. Підстав для звільнення його від
відшкодування упущеної вигоди колегія суддів не вбачає.

Стосовно відшкодування
моральної шкоди, то для настання деліктної відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення: протиправна поведінка заподіювача, наявність шкоди,
причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою
заподіювача, вина. Зазначені обставини були встановлені і доведені у суді першої
інстанції. За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 .,Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"'
моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв'язку з
порушенням права власності, при настанні інших негативних наслідків. Суд. задовольняючи позовні вимоги,
врахував усі обставини і обгрунтовано задовольнив позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги його висновків
не спростовують.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п.1 чю.1
ст.307. 308, 313-315,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2. відхилити.

Рішення
Лозівського міськрайонного суду Харківської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
чинності негайно, але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом 2 місяців із дня
її проголошення.