УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

"29"
березня 2007 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого
- Дикун С.І.

суддів - Демковича Ю.Й., Гурзеля І.В.

при
секретарі - Стець І.В.

з участю сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Тернопільського міськрайонного суду
від 15 січня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про зменшення розміру аліментів,

Встановила:

ОСОБА_1 звернувся із апеляційною
скаргою на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 15 січня 2007 року, яким відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів.

Апелянт просив скасувати рішення суду
та постановити нове рішення, яким
задовольнити його вимоги. При цьому апелянт зазначив, що суд порушив вимоги
матеріального права, не врахував, що у нього на утриманні батько-інвалід та мати пенсіонерка, що він не має житла у
М.Тернополі та необхідність орендувати
житло, а також, що його доходи суттєво зменшились, порівняно з першим
півріччям 2006 року з урахуванням яких встановлювався розмір аліментів.

Під час
розгляду справи в апеляційному суді апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги.

Відповідачка апеляційної скарги не
визнала, посилаючись, що суд обгрунтовано
відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову, оскільки обставини на які він
посилається як на підстави для зменшення розміру аліментів на неповнолітніх
дітей були дослідженні при їх призначенні.

Встановлено, що за рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 19
червня 2006 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2006 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 починаючи
з 25 травня 2006 року стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Справа №22а-319   2007р.                                   Головуючий
у 1 інстанції - Процько Я.В.

Категорія - 36                                                             Доповідач
-Дикун С.І.

2

народження
у розмірі 300 грн щомісячно та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2народження - 200 грн
щомісячно до досягнення ними повноліття.

Колегія суддів, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає,
що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

За нормою ст.192
Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них.

Відмовляючи ОСОБА_1 у позовних вимогах про зменшення розміру аліментів на
утримання неповнолітніх дочок суд виходив з того, що позивач -платник аліментів
не довів обставин, котрі відповідно до ст. 192 СК є підставою для зміни розміру
аліментів, визначеному за рішенням суду.

Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду, як із таким, що відповідає
вимогам закону та обставинам справи.

Посилання апелянта, що суд не врахував, що у нього на утриманні батько-інвалід
та мати-пенсіонерка, що він не має житла у М.Тернополі і вимушений його
орендувати, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини
були предметом розгляду суду при визначенні розміру аліментів платнику ОСОБА_1

Колегія суддів
вважає необгрунтованими твердження апелянта про суттєве зменшення його доходів порівняно з першим півріччям 2006 року з
урахуванням яких встановлювався розмір аліментів, поскільки ці твердження спростовуються
довідкою від 28.03.2007 року з місця роботи апелянта -управління Пенсійного
фонду України в Тернопільському районі, з якої вбачається, що його заробіток з
01.09.2006 року по 28.02.2007 року склав 5948,35 грн.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що суд при
визначенні розміру аліментів не врахував його тяжкого матеріального стану, колегія
суддів вважає безпідставними.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав до його скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

3

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 січня 2007 року залишити
без змін.

Стягнути з
ОСОБА_125,50 грн судового збору на користь
держави та 7,50 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вешанного Суду України протягом двох місяців.