Справа
№22-ц-166 2007 р.               Головуючий у 1-й інстанції Литовченко Н.О.
Суддя - доповідач Хвостик С.Г.
УХВАЛА іменем    України

20 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської  області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів              -
Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.

з участю
секретаря - Чуприни
В.І.

та осіб, які
беруть участь у справі -
позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1

розглянула
у відкритому   судовому   засіданні
в приміщенні   апеляційного суду
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тростянецького
районного суду Сумської області від 8
грудня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановила :

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 8 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 519 грн. 63 коп. у
відшкодування матеріальної шкоди, 1125
грн. у відшкодування моральної шкоди, 300 грн. повернення
витрат на правову допомогу, 59
грн. 50 коп.
повернення сплаченого судового збору, 30
грн. повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, 150 грн. за
проведення експертизи.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 27 грудня 2006 року виправлено
описку у вказаному рішенні суду. Вказано про стягнення замість невірного «1125 грн. у
відшкодування моральної шкоди» про стягнення вірне «150 грн. у
відшкодування моральної шкоди».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення суду
скасувати, а справу -направити
на новий розгляд.

При цьому посилається на неповне з'ясування судом обставин справи. Зокрема,
зазначає, що позивачем не було надано доказів на підтвердження витрат на ремонт
автомобіля та не з'ясовано: чи не отримував позивач страхових виплат для
відшкодування шкоди.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої інстанції,
заслухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення сторін, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 13 липня 2006 року близько 15 години на вул. Червоноармійській в м.Тростяненць з
вини водія ОСОБА_1, керувавшого
автомобілем ВАЗ-2101, держномер НОМЕР_2, який
під час руху автомобіля заднім ходом створив небезпеку іншому учаснику руху,
для уникнення якої повинен був звернутись за допомогою до інших осіб сталась ДТП, в результаті
якої був пошкоджений автомобіль ВАЗ-2107, держномер НОМЕР_1, належний
ОСОБА_2, на суму 919 грн. 63 коп. з
заподіянням йому матеріальної шкоди.

В діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.п.10.9 Правил дорожнього руху
України. Зазначені порушення знаходяться у прямому причинному зв'язку з
негативними наслідками, що настали для позивача.

Пошкодженням автомобіля ОСОБА_2
була заподіяна і моральна шкода, оскільки він був позбавлений
можливості користуватись автомобілем на час його ремонту, у зв'язку з чим
порушились його життєві зв'язки, що потребувало від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про
заподіяння ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди внаслідок неправомірних
винних дій ОСОБА_1

Як вбачається з висновку спеціаліста експертного
автотоварознавчого дослідження (а.с.8-13), вартість матеріальної шкоди,
завданої позивачу пошкодженням його автомобіля, становить 919 грн. 63 коп., що
складається з вартості ремонтно-поновлювальних робіт, вартості вузлів та
деталей і нових матеріалів.

Крім того, як пояснив позивач в суді першої інстанції, він також поніс
витрати на проведення автотоварознавчого дослідження для визначення вартості
заподіяної йому матеріальної шкоди, а також у зв'язку із доставкою автомобіля
до місця проведення такого дослідження.

Оскільки під час розгляду справи у суді першої
інстанції відповідач передав позивачу 400
грн. у відшкодування матеріальної шкоди, то суд обґрунтовано зменшив
відшкодування на цю суму і стягнув на користь ОСОБА_3 519 грн. 63 коп.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то її розмір у сумі 150 грн. визначений,
виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням
характеру та обсягу моральних страждань позивача і сумнівів не викликає.

Висновки суду щодо обставин ДТП, її наслідків, з
урахуванням необхідності проведення ремонту автомобіля позивача, та підстав
відповідальності ОСОБА_1 є переконливими і узгоджуються з доказами по справі.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Доводи апелянта про протилежне та про нез'ясування ряду обставин, на думку
судової колегії, є безпідставними, враховуючи і обставини того, що він не
довів, що позивач міг отримати від страхової компанії кошти на відшкодування
матеріальної шкоди від ДТП.

Отже, як законне і обґрунтоване рішення суду необхідно залишити без зміни,
а апеляційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст.ст.
307 ч.1 п.1,
308, 314 ч.1 п.1,
315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області
від 8 грудня 2006 року по даній
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно І може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду України.