12 вересня 2007 року
Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1на
рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 3 травня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

Рішенням
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 3 травня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від          13 липня 2007 року, відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про скасування державної реєстрації
договору дарування, визнання договору дарування таким, що не вчинений, визнання
договору недійсним та задоволено позов ОСОБА_2до ОСОБА_1про усунення перешкод в
користуванні будинком та виселення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення, задовольнити його позов та відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи позов ОСОБА_2, суд виходив із того,
що матір сторін ОСОБА_3 20 грудня 2002 року подарувала ОСОБА_2 9/20 частин
АДРЕСА_1, договір дарування посвідчено приватним нотаріусом, усі послідуючі дії
ОСОБА_2 свідчать про прийняття дарунку, він на законних підставах є власником
частини будинку і сама по собі відсутність реєстрації договору дарування в
Прилуцькому МБТІ не позбавляє його власності, також відсутні підстави для
визнання договору дарування недійсним, на час розгляду справи ОСОБА_2 належить ½ частина АДРЕСА_1; з урахуванням
наведеного, підлягає захисту право власності ОСОБА_2 і є підставними його
вимоги про усунення перешкод в користуванні частиною будинку шляхом виселення
ОСОБА_1

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не вправі встановлювати або  вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині без наведення конкретних порушень судом норм процесуального права, які
були допущені при встановленні зазначених в рішенні фактів, також не можуть
бути визнані такими, що викликають необхідність перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом             ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування
державної реєстрації договору дарування, визнання договору дарування таким, що
не вчинений, визнання договору недійсним та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні будинком та виселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 3
травня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня
2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін