УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді Іващенко В.В. Суддів Летягіної О. В. Сінані О.М. При секретарі Іванові O.K.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Залізничного районного суду М.Сімферополя від 05 жовтня 2005 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Державної нотаріальної контори №2 про визнання відмови
Державної нотаріальної контори №2
в посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна незаконною,
визнання права власності на об'єкт нерухомого майна

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду М.Сімферополя від 05 жовтня 2005 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Відмова Державної нотаріальної контори №2 в посвідченні
договору купівлі-продажу нерухомого майна визнана неправомірною. За ОСОБА_2
визнано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування зазначеного
рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які
суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що саме він у 1987 р. самочинно
збудував жилий будинок по АДРЕСА_1. Проте, суд без жодного доказу з боку
позивача вважав встановленим факт будівництва цього будинку в 2001р. ОСОБА_2 З 1987 р. він разом з
членами сім'ї зареєстрований за вказаною адресою. В зазначеному будинку позивач
ОСОБА_2 ніколи не проживав. ОСОБА_3 ніколи не була власником спірного
домоволодіння і не мала права розпоряджуватися ним.

Незважаючи на ці обставини суд не притягнув його до участі в справі, хоча
він вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про його права і обов'язки.
Розгляд справи відбувся у його відсутність, про рішення суду від 05 жовтня 2005
року він дізнався випадково, а копію рішення суду від 05 жовтня 2005 року
отримав в суді першої інстанції в листопаді 2006 року.

Крім того, суд неправильно застосував норми ст. 376 ЦК України,
визнавши за ОСОБА_2, якому ніколи не виділялась земельна ділянка для
будівництва за вказаною адресою, право власності на нерухоме майно, що є
самочинним будівництвом.

Суд без
жодного доказу про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зверталися до

державної
нотаріальної контори та їм було відмовлено в посвідченні договору , без участі

державного
нотаріуса Другої державної нотаріальної контори м. Сімферополя визнав його

дії
неправомірними, не вказавши норму права, яку порушив останній.

Справа № 22-ц-9852007р. Головуючий в 1 інстанції: Алсуфєв В.В.

Доповідач: Іващенко В.В.

2

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є
обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд виходив із того, що між ним і ОСОБА_3 була
досягнута згода про купівлю-продаж домоволодіння по АДРЕСА_1, проте державний
нотаріус Другої державної нотаріальної контори м. Сімферополя без законних
підстав відмовив їм у посвідченні договору. Вказаний будинок ОСОБА_2 самочинно
збудував у 2001 p., і враховуючи, що
це не порушує прав інших осіб, суд з підстав ч.5 ст. 376 ЦК України визнав
за ним право власності на спірний будинок, визнавши при цьому й неправомірними
дії державного нотаріуса.

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Висновки суду не відповідають обставинам справи. Ті обставини, що суд
вважав встановленими, не доведені позивачем.

Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним
право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не
порушує прав інших осіб.

Однак, згідно з довідкою Сімферопольського CM БРТІ ( арк.с.8)
убачається, що на самочинно захопленої земельній ділянці площею 249 кв. м. за
зазначеною адресою був самочинно збудований будинок площею 43.0 кв. м. Свідоцтво
про право власності на зазначене домоволодіння ОСОБА_1 не видано.

ОСОБА_2 земельна ділянка для будівництва в установленому законом порядку не
виділялась.

За таких обставин суд неправильно застосував вимоги ч.5 ст. 376 ЦК України, не
з'ясувавши крім того, чи не порушує це прав інших осіб.

Зазначеним рішенням суд визнав дії державного нотаріуса, пов'язані з
відмовою Державної нотаріальної контори №2
в посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна незаконними,
порушивши вимоги ч.1 ст. 655
ЦК України, згідно з якою за договором купівлі-продажу одна сторона передає у
власність другій стороні майно.

Суд не врахував, що при відсутності документів, що посвідчують право
власності продавця на об'єкт нерухомості, державний нотаріус не мав права
посвідчувати цю угоду.

Крім того, висновки суду в цієї частині суперечать Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій...

Крім того, ОСОБА_1, згідно з довідкою CM БРТІ,
звертався з заявою про оформлення права власності на спірний об'єкт
нерухомості.

Незважаючи на ці обставини суд не долучив його до участі в справі, хоча він
вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про його права і обов'язки.

Порушення судом норм матеріального і процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду обставинам справи є підставами для скасування
рішення суду.

Враховуючи, що суд, крім того, вирішив питання про права та обов'язки осіб,
які не брали участь у справі, колегія суддів, керуючись п.4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України,
скасовує рішення суду і направляє справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 303, 304, 311, 314, 315 Цивільного
ПроцесуальногоУкраїни, колегія суддів судової палати у цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення   Залізничного районного суду
м. Сімферополя   від 05 жовтня   2005
року

скасувати, справу направити на/новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає
законної дай з моменту проголошення і може бути оскаржена до

Верховного Суду
України  протягом  ДВОХ МІСЯЦІВ.

Справа №
22-ц-9852007p.            Головуючий в 1 інстанції:
Алсуфєв В.В.

Доповідач: Іващенко В.В.