Справа № 22-ц-1728 / 2007 року
Категорія : про відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
березня 2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді:                          - Бородіна М.М.,

суддів:                                                -
Ларенка В. І.,

- Гальянової
І.Г.,

при
секретарі:                                    -
Сватенко Н.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 січня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення ма­теріальних
збитків і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. у листопаді 2006 року звернувся у суд з позовом
до ОСОБА_2 посилаючись на те, що вироком Ленінського районного суду м. Ха­ркова
від 17.11.05р. відповідач був засуджений за скоєння злочину, передбаче­ного ч.
2 ст. 190 КК України. Внаслідок шахрайських дій ОСОБА_2. йому - ОСОБА_1. були
заподіяні матеріальні збитки у сумі 17 675 грн., що в ек­віваленті складає 3
500 доларів США. Оскільки відповідачем частково відшко­довані матеріальні
збитки, то невідшкодованою залишилась сума 10940 грн.

В подальшому позивач уточнював свої вимоги та просив
стягнути з ОСОБА_2. 3500 доларів США,
оскільки останній не виконав грошове зо­бов'язання від 18.05.05 р., за невиконання
якого він і був засуджений. Просив стягнути також моральну шкоду у сумі 1699
грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25
січня 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду першої
інста­нції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у
пов­ному обсязі і стягнути з відповідача 10940 грн. (3500 доларів США за курсом
НБУ це 17675 грн. - 6735 грн. сплачених 13.10.05р.) матеріальних збитків, 1699
грн. - моральної шкоди. На думку ОСОБА_1., при ухваленні рі­шення районним
судом допущене порушення та неправильне застосування норм матеріального права,
висновки суду не відповідають обставинам справи. ОСОБА_1. вказує на те, що
ОСОБА_2, зобов'язавшись 18.05.05р. сплатити йому 35000 доларів США боргу, повинен
виконати свої зобов'язання належним чином.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Вироком
Ленінського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2005 року ОСОБА_2
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Заявлений ОСОБА_1. цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2. 6 735 грн., якими
він заволодів шахрайським шляхом, залишений без задоволення, оскільки зазначені
гроші повернуті ОСОБА_2. 13 жовтня 2005 року в повному обсязі ( а. с. 5-6).
Повернення вказаної суми грошей під­тверджується також розпискою, складеною
ОСОБА_1. про отримання ним 13 жовтня 2005 року від ОСОБА_2. 6 735 грн. (а. с.
18), його пояснен­нями у судовому засіданні (а. с. 28,29).

Позивач свої вимоги обґрунтовує наявною розпискою від 18
травня 2005 року, згідно якої ОСОБА_3. взяв на себе зобов'язання про повернення
ОСОБА_1. З 500 доларів США за автомобіль ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_1 (а.
с. 7). Фактично зазначена розписка була написана ОСОБА_2., що ним і не
оспорюється.

Позовні вимоги ОСОБА_1. полягають у стягненні боргу - 10
940 грн., недоплачених від суми 17 675 грн. (еквівалент 3 500 доларів США) та
за­подіяної йому моральної шкоди - 1 699 грн., тобто, повернені під час
розгляду кримінальної справи ОСОБА_2. 13 жовтня 2005 року 6 735 грн., якими він
незаконно заволодів шахрайським шляхом, позивач вважає як часткове повер­нення
боргу за розпискою.

У той же час, ОСОБА_1. стверджує як і відповідач, що
грошей він ОСОБА_2. у розмірі 3 500 доларів США 18 травня 2005 року не давав.

У судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи
ОСОБА_1. як потерпілий пояснював, що суму грошей у розмірі 3 500 доларів США ОСОБА_2. у нього
не брав (а. с. 5 - зворот).

У судовому засіданні 27 грудня 2006 року, відповідаючи на
запитання го­ловуючого судді, ОСОБА_1. пояснював: « Ответчику я не давал деньги в сумне 3
500 долларов США, он мне
просто написал расписку на эту сумму и пообещал эти деньги вернуть» (а. с. 28 - зворот).

У судовому
засіданні 25 січня 2007 року
ОСОБА_1. також поясню­вав, що гроші у сумі 3 500 доларів США він ОСОБА_2. не
давав, але оскіль­ки останній написав розписку, то і повинен повернути йому
грошові кошти, вказані у розписці (а. с. 35).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зо­бов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму по­зики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.

Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших
речей, ви­значених родовими ознаками.

Таким чином, оскільки 17 675 грн. ОСОБА_1. ОСОБА_2. 18
тра­вня 2005 року не передавав, то і вимоги про стягнення 10 940 грн., які
нібито залишились неповернутими - є безпідставними.

Законним і обґрунтованим є рішення суду і в частині
відмови у задово­ленні вимог про стягнення моральної шкоди.

Судова колегія, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 319
ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Харкова від 25 січня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту про­голошення.