overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20
березня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Патрюка
М.В.,        Пшонки М.П.,        Романюка Я.М.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, 3-і особи: Жилово-експлуатаційна контора № 6  м. Біла Церква, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-і особи: Жилово-експлуатаційна контора
№ 6  м. Біла Церква, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 21 квітня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2006 року,

в с т а
н о в и л а :

в листопаді 2005 року ОСОБА_1звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на
те, що відповідач більше шести місяців не проживає у спірній квартирі.

Тоді ж
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1про вселення, усунення перешкод
в користуванні квартирою, посилаючись на те, що відповідач вчиняє дії, що перешкоджають
йому користуватися спірним житлом.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду від 21 квітня 2006 року ОСОБА_1у позові
відмовлено, позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою
апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2006 року це рішення залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати
зазначені судові рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального та
матеріального права.

Згідно
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального  чи
процесуального  права і не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено,
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням
судом норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування
відсутні.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Касаційна
скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані рішення залишенню без змін.

Керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду від 21 квітня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області від 9 жовтня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
М.В Патрюк

М.П.Пшонка

Я.М.Романюк
Справа
№2-170 2007 p.
РІШЕННЯ ІМ "ЯМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року.

Буський районний суд Львівської області в
складі:головуючої-судді
Бадівської І.В.,

при секретарі                             Базилюк Г.З.,

розглянувши у відкритому виїздному попередньому судовому
засіданні в приміщенні Андріївської сільської Ради справу за позовом ОСОБА_1 до
СТзОВ „Авангард", Андріївської сільської Ради про продовження строку і
визнання права власності на майно,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась 18.01.2007 р. з позовом до
СТзОВ „Авангард", Андріївської сільської Ради про визнання за нею права
власності на спадкове майно після смерті її свекра ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, склавши заповіт
на користь позивачки і до спадкового майна належить майновий пай, що
знаходиться у відповідача на даний час -
СТзОВ „Авангард" вартістю 1250
грн. та земельний пай і покликалась на те, що фактично прийняла спадщину,
оскільки земельний пай переданий в оренду відповідачу, але своєчасно не
звернулась до нотаріуса про оформлення спадкового права.

В судовому засіданні позов підтримала, представила
документи, що посвідчують факт прийняття її чоловіком ОСОБА_3 спадщини після
смерті батька.

Представники відповідачів позовні вимоги визнали
повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні попереднього судового розгляду.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши обставини по
справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з того, що в
судовому засіданні доведено факт своєчасного прийняття позивачкою спадщини, що
підтверджено поясненнями сторін, договором оренди земельного паю, копією
свідоцтва про смерть НОМЕР_1
Красненської селищної Ради від 30.12.1997
p., що дає
право відповідно до ст.549,550 ЦК України (редакція 1963 р.) продовжити
строк на прийняття спадщини і визнати право власності на спадкове майно за
позивачкою, що є спадкоємицею за законом і інших спадкоємців немає.

Право власності спадкодавця на спадкове майно
підтверджено свідоцтвом НОМЕР_2 Андріївської сільської Ради Буського району
Львівської області на суму 1250
грн.

Керуючись ст.ст 10,11,60,88,209,212,214-215
ЦПК України, ст.549,550 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити. Продовжити строк на прийняття спадщини
ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 і визнати за нею право власності на майновий пай в
СТзОВ „Авангард" на суму 1250
грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської
області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-ти денний строк з
дня проголошення рішення суду і подання після цього протягом 20-ти днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційного суду Львівської області
або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
Справа №2-71/2007
РІШЕННЯ

Іменем        України

26 січня
2007 року                                                  Яготинський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Литвин Л.І. при секретарі Моргун
О.В.

розглянувши у
попередньому відкритому судовому засіданні в Яготинському районному суді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, в котрій зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,
котрий зареєстрували 28 серпня
1998 року,
але сім'я розпалася та сторони не підтримують подружніх стосунків, не мають спільного бюджету. Від шлюбу мають
неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, котрий перебуває на утриманні матері, яка працює ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримує заробітну плату в середньому розмірі 726,35 гривень. Відповідач працює у ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримує заробітну плату в середньому розмірі 634,48
гривень, на утриманні інших осіб не
має, не надає ніякої допомоги на утримання неповнолітньої дитини, в зв'язку з чим позивачка і
просила стягнути з відповідача аліменти
на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його доходу.

В попередньому судовому засіданні
позивачка підтримала вимоги позову.

Відповідач в попередньому судовому
засіданні позов визнав.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення
сторін, роз'яснивши сторонам
процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач позов визнав, та визнання відповідачем позову не
суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання відповідачем позову
може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.130, 174 ЦПК України, ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
задовольнити.

Стягувати, щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої
дитини, сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного
віку, починаючи з 16 січня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 51 (п'ятдесят одну) гривню державного мита та судові витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в розмірі 7 гривень 50 копійок (сім гривень п'ятдесят
копійок) на користь ТУ ДСА в Київській області, код: 26268119, р/р: 0497 Банк: УДК в Київській області, МФО
банку: 821018.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення та
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, та в межах стягнення платежу за 1 місяць підлягає негайному обов'язковому
виконанню.

Суддя               Литвин Л.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 квітня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф., Сеніна Ю.Л., Шабуніна В.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Виконкому Сакської міської ради, ОСОБА_3 про визнання
недійсними свідоцтва про право власності на квартиру,  договору купівлі-продажу квартири та про
усунення перешкод у користуванні квартирою,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2004 року ОСОБА_1 у своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що під час їх відсутності з поважних
причин (хвороба дочки) було приватизовано та у подальшому продано квартиру
АДРЕСА_1, в цій квартирі вони були прописані з 1989 року.

Рішенням Сакського міськрайонного
суду від 11 липня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду  Автономної Республіки Крим від 27 листопада
2006 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який
діє за дорученням ОСОБА_1, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення і
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи  не дають підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_1 відхилити, рішення Сакського міськрайонного суду від     11 липня 2006 року та ухвалу Апеляційного
суду  Автономної Республіки Крим від 27
листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:
Є.Ф.Левченко

Ю.Л.Сенін

В.М.Шабунін
Справа № 2-79/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 січня 2007 року                               Глибоцький
районний суд Чернівецької області

у складі головуючого судді                                    Бреславського О.Г.

при секретарі                                                           Ткач О.М.

за участю позивача                                                  ОСОБА_1

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока
справу

за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернулася до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалася на те, що 01 червня 1997 року в відділі реєстрації актів громадянського
стану Глибоцької райдержадміністрації Чернівецької області вони з відповідачем
зареєстрували шлюб, актовий запис НОМЕР_1.
Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає з відповідачкою. Спільне життя остаточно припинили в червні 2006 року у зв'язку з
негідною поведінкою відповідача. З цього часу проживають окремо, ніяких
стосунків не підтримують та наміру для примирення ніхто із них не приймав. Тому
просила суд, шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати.

ОСОБА_1 на попередньому судовому засіданні позов підтримала та просила
шлюб з відповідачем розірвати.

Відповідач
ОСОБА_2 у судове засідання надав заяву, в якій зазначено, що позов визнав, дає
згоду на розірвання шлюбу і просить справу розглянути без його участі.

Вислухавши
пояснення позивачки та ознайомившись з матеріали справи, суд дійшов до
висновку, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання
відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, чи
свободи інших осіб.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли
своє підтвердження при розгляді справи.

Позивач шлюб розриває вперше.

2

На підставі
викладеного, ст. 105,
112 Сімейного Кодексу України та керуючись
ст. 10,11,174, 209,212, 214-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований між ОСОБА_1та ОСОБА_201
червня 1997 року в
відділі реєстрації актів громадянського стану Глибоцької райдержадміністрації
Чернівецької області, актовий запис НОМЕР_1
- розірвати.

При реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_1державне мито в сумі 17 (сімнадцяти)
гривень, а ОСОБА_2 звільнити від сплати
державного мита.

Рішення суду
може бути оскаржене в апеляційний суд Чернівецької області, через Глибоцький
районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ:
Справа № 2-26/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

Борщівський районний суд Тернопільської області

31 січня 2007 року

в складі:
головуючого    ЗушманГ.І.

при секретарі                      ШимківС.Р.

з участю позивачки                 ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи, що
сімейне життя з відповідачем не склалося, він
зловживав алкогольними напоями, вчиняв скандали, наносив їй побої. Біля семи
років вони проживають окремо, вона має намір створити сім»ю з іншим чоловіком,
від якого чекає дитину.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
Витрати при отриманні в органах РАЦС свідоцтва про
розірвання шлюбу просить покласти на неї, оскільки вона є ініціатором
припинення шлюбних відносин.

Відповідач у судове засіданні не з»явився, від нього
надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив
такі факти.

Сторони уклали шлюб ІНФОРМАЦІЯ_1року. Від
шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і відносини, останніх сім років вони проживають
окремо.

Позивачка на примирення не згідна, настоює на розірванні
шлюбу, має намір зареєструвати шлюб з іншим
чоловіком, з яким проживає однією сім»єю.

За таких обставин суд вважає, що сім»я розпалася і подальше
збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому шлюб між
сторонами слід розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу державне мито слід
стягнути з позивачки.

На підставі ст. ст. 105, 112 Сімейного
Кодексу України, керуючись ст.
ст. 10,11,60, 212 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований  відділом РАЦС
Борщівського районного управління юстиції Тернопільської
області ІНФОРМАЦІЯ_1року  між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, та ОСОБА_1 (дівоче ОСОБА_5), ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, актовий запис НОМЕР_1 - розірвати.

2

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути державне мито в доход держави з позивачки ОСОБА_1 в розмірі одного неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. Відповідача ОСОБА_2 від сплати державного мита звільнити.

Інші витрати по справі покласти на сторони в тій частині,
в якій вони їх понесли.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження.

Сторонами може бути подано заяву про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня його проголошення через
Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської
області та апеляційну скаргу протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження в такому ж порядку.

Головуючий: підпис. З оригіналом згідно. Суддя Борщівського районного
суду

Зушман Г.І.
№ 2-1094
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08 лютого 2007 року                       Бердянський міськрайонний суд Запорізької  області

у складі:
головуючого судді- Вєдєнєєвої Т.Г. при
секретарі        - Шевченко І.Г.

розглянувши позовну заяву ДКП "Бердянський міськводоканал"
доОСОБА_1   про
стягнення  630 грн.81 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка ОСОБА_1 мешкає
поАДРЕСА_1

За період з 01.02.2005 року по 01.11.2006 року у відповідачки виникла заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення в сумі
630
грн. 81
коп., у зв'язку з чим, позивач 27.11. 2006 року звернувся до суду про стягнення вказаної
суми.

Відповідачка ОСОБА_1 двічі викликалась у судове
засідання, однак, не з'являлась, про причини неявки до суду не повідомила.

У судовому засіданні представник позивача за дорученням ОСОБА_2 просила
розглянути справу заочно, у відсутності відповідачки, та задовольнити позов
повністю.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача,
суд вважає встановленим те, що відповідачка, будучи зобов'язаною своєчасно відшкодовувати витрати за послуги з
водопостачання та водовідведення в порядку та строки, передбачені ст.ст.64, 67, 68 ЖК України, свої обов'язки не виконувала, чим порушила права та інтереси позивача, які охороняються законом, а тому позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладенного, керуючись ст. ст. 14, 526, 530 ЦК України, 64, 67, 68 ЖК України, ст. ст. З, 10, 11, 88 ч.
1, 169 ч. 4, 212-215,224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ДКП "Бердянський міськводоканал" доОСОБА_1 про стягнення  630 грн.81 коп., задовольнити повністю.

Стягнути зОСОБА_1 на користь ДКП "Бердянський міськводоканал" 630 грн. 81 коп., перерахувавши вказану суму на р/р
001 АБ „ ТАС-Бізнесбанк", МФО 313537, .

Стягнути зОСОБА_1 на користь держави держмито в сумі 51 грн., перерахувавши вказану суму на р/р 0011,
отримувач: місцевий бюджет

2

м.Бердянська,
код бюджетної класифікації 22090100, код ОКПО 23787244, Банк УДК
в Запорізькій області, МФО
813015.

Стягнути зОСОБА_1 на користь ДКП "Бердянський міськводоканал" судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 30
грн., перерахувавши вказану суму р/р 001 АБ „ ТАС-Бізнесбанк", МФО 313537, .

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через
Бердянський міськрайонний суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня подання
заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою

заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом

десяти днів з
дня отримання його копії.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Патрюка
М.В.,        Пшонки М.П.,        Романюка Я.М.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання
недійсною реєстрації, визнання права користування жилим приміщенням та
реєстрації за адресою цього приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2006 року,

в с т а
н о в и л а :

в серпні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2,
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання недійсною реєстрації,
визнання права користування жилим приміщенням та реєстрації за адресою цього
приміщення посилаючись на те, що перебувала у шлюбі і з ОСОБА_3, але проживали
вони окремо. Після його смерті ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації в спірній
квартирі, оскільки в ній проживає ОСОБА_2.
ОСОБА_3 перебував у тяжкому фізичному стані та не міг усвідомлювати
своїх дій, тому дозвіл на реєстрацію ОСОБА_2 на спірній житловій площі є
незаконним.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2006 року у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2006 року це рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
зазначені судові рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального та
матеріального права.

Згідно
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального  чи
процесуального  права і не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено,
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням
судом норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування
відсутні.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Касаційна
скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані рішення залишенню без змін.

Керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
М.В. Патрюк

М.П.Пшонка

Я.М.Романюк