7 вересня 2007 року                                                                     м. Київ
Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2на рішення Малинського районного суду Житомирської області
від               10 січня 2007 року та
рішення апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення
аліментів

в с т а н о в и в :

У грудні 2005 року ОСОБА_1
звернулась у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на
те, що відповідач має з відповідачем спільну дитину-сина ОСОБА_3, який
продовжує навчатися у вищому навчальному закладі. Оскільки навчання сина
потребує значних витрат, а відповідач матеріальної допомоги їй не надає,
просила суд задовольнити її позов та стягнути з відповідача на утримання сина
аліменти у розмірі ¼ частини всіх
видів заробітку, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму на одну особу,
починаючи з           5 грудня 2005 року
до 1 серпня 2010 року за умови продовження навчання сином

Рішенням Малинського районного суду
Житомирської області від               10
січня 2007 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина у розмірі                 ¼ частини від усіх видів доходів, але
не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму на одну особу, починаючи з 5 грудня
2005 року до 1 серпня 2010 року за умови продовження сином навчання.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 19 квітня 2007 року рішення апеляційного
суду Житомирської
області від 19 квітня 2007 року змінено. Ухвалено стягувати
аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/8 частини всіх доходів на
період навчання сина, за виключенням канікулярного періоду. Виключено з
резолютивної частини рішення посилання на те, що розмір аліментів не може бути
меншим 30 % прожиткового мінімуму на одну особу. У решті рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення Малинського районного суду Житомирської області
від 10 січня 2007 року та рішення апеляційного
суду Житомирської
області від 19 квітня 2007 року, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті та справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК
України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі,
якщо касаційна скарга є необгрунтованою і викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування  судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що судові рішення
ухвалено з додержанням судом норм процесуального та матеріального права, і
доводи скарги цих висновків не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328 ЦПК України

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі,
що подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                 Л.М. Лихута