Справа
№2-139/07
РIШ ЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
лютого 2007 р.                                              Каланчацький
районний суд
Херсонської області в складі головуючого судді Прудкої
При секретарі Шаховій О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну
справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, привільської сільської ради
власності на житловий будинок,
Позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на
житловий будинок з присадибними спорудами та забудовами, розташованими
вАДРЕСА_1. Свої вимоги позивач мотивує слідуючим. З 1986 року позивачка разом
зі своєю мамою - відповідачкою у справі ОСОБА_2, сестрою - відповідачкою
ОСОБА_3 Та вітчимом ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.,
проживала у будинку АДРЕСА_1.
Вказаний будинок був наданий нині покійному ОСОБА_4, з яким мати
позивачки проживала у незареєстрованому шлюбі, колишнім радгоспом «Ключовий» як
ОСОБА_4 Будинок купив, про що свідчить відповідний договір. Однак будь-якої
реєстрації будинку на проводилось, свідоцтво про право власності на нього не
видавалось. В 1996 року
Та ОСОБА_3 виїхали на інше місце проживання і ніяких претензій за будинок не
пред»являли. З цього часу позивачка відкрито та безперервно володіє будинком.
Привільська сільська рада, на території якої розташоване с.М.Горький, будь-яких
дій по визнанню будинку безхазяйним не здійснювала.
Відповідачі позов визнають.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Матеріалами справи встановлено, що в 1986 р. в спірному будинку
поселилась сім»я ОСОБА_4, до складу якої входили, крім нього, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_1. Будинок йому був наданий у вигляді квартири радгоспом «Ключовий».
Відповідно до наданих суду документів зазначений будинок був переданий ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу в 1992
році, останній сплатив радгоспу за нього кошти. Свідоцтво на право
власності на будинок відсутнє, оскільки договір купівлі-продажу будинку
нотаріально не посвідчувався.
р. ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 Виїхали на інше постійне місце проживання, в будинку залишилась
позивачка, яка відкрито і безперервно володіє вказаним нерухомим майном 11 років.
Факт такого володіння житловим будинком підтверджується
постійним проживанням позивача в ньому, квитанціями про сплату земельного
податку, комунальних послуг, здійснення поточних ремонтів .
Після смерті ОСОБА_4 16 жовтня 2005
р. відповідачі у справі будь-яких дій для прийняття спадщини де здійснили,
сільська рада не заявила позову про визнання спадщини відумерлою.
Відповідно до ст. З 44
ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває
право власності на це майно.
Керуючись ст.344 ЦК України, ст. Ї30, 174 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з
господарськими забудовами та спорудами, розташованими в АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до 03 березня 2007 р. через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя :