Справа № 2-116/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

13 лютого
2007 року                                                                          м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді                                                                            Амброскіна В.Л.,

при
секретареві                                                                                             Садовської
Я.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_3, представника відповідача Хандучко Ю.В., третьої особи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні,
у залі судового засідання, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»», третя особа ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаними вимогами. В обґрунтування
своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27.01.2005 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, який керував автомобілем КРАЗ-6510, реєстраційний номер НОМЕР_1, та
позивача, який керував автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2. В
результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості,
що спричинило тривалий розлад здоров'я більш ніж 21 день, та було пошкоджено транспортний засіб позивача, яким він керував на
підставі генеральної довіреності. Вина ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 підтверджується вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської
області від 28.04.2006
року. Але, оскільки ОСОБА_2 завдав позивачеві шкоди при виконанні своїх трудових обов'язків, а
автомобіль КРАЗ-6510 відповідачеві, тому саме відповідач повинен нести
відповідальність за спричинену шкоду. Позивач стверджує, що йому було заподіяно
матеріальну шкоду, яка складається з: витрат на придбання ліків в розмірі 1200 грн.; витрат на посилене харчування в розмірі 51 грн. 68
коп.; витрат на проїзд у громадському транспорті в
розмірі 97
грн. 50 коп.; витрат на
ксерокопіювання документів в розмірі 14 грн.65 коп.;
крім того автомобіль, яким керував позивач пошкоджено та шкода з цього приводу
складає 22283
грн. 40 коп.; також позивачем
були витрачені кошти на дослідження
пошкодженого автомобіля в розмірі 300 грн.; відправку телеграми в розмірі 04
грн. 87 коп.; та придбанням
телефонної картки на суму 10 грн. 80 коп.; послуги транспортування пошкодженого автомобіля в розмірі 300 грн.; плата за проїзд у таксі в розмірі 305
грн.; придбання бензину на суму 30
грн.; пошкодженого одягу в розмірі 295 грн.;
проходження судово-медичного обстеження в розмірі 50 грн. 09
коп.. Позивач просить стягнути названі суми на його
користь. Крім того, позивач зазначив, що йому у результаті ДТП було спричинено
моральну шкоду у розмірі 20000
грн., яка складається з сильного фізичного болю та
переживаннях, пов'язаних із ДТП, у зв'язку із отриманими пошкодженнями,
незгладимими порізами обличчя, головних болів та необхідністю приймати
заспокійливі ліки, переживаннями пов'язаними із пошкодженням самого автомобіля
та ставленням до цього відповідача. Позивач також просить стягнути на його
користь завдану йому моральну шкоду у зазначеному розмірі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав свої позовні вимоги
за підставами вказаними у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_3, у судовому засіданні повністю підтримала
позицію позивача та вважала, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Представник відповідача Хандучко Ю.В., у судовому засіданні, вимоги
позивача не визнав повністю та пояснив, що Дочірнє підприємство
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України»» є неналежним відповідачем по справі, оскільки у вироку Солонянського
районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2006 року вказано, що автомобіль КРАЗ-6510
належить іншої організації, але йому не відомо, чи існує така організація. Крім
того, представник відповідача також пояснив, що Філія «Дніпропетровська
дорожньо-експлуатаційна дільниця», в якої працює ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, є відособленим структурним підрозділом Дочірнього підприємства
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України»», та не є юридичною особою,
а автомобіль КРАЗ-6510, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить Дочірньому підприємству
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України»», але йому не відомо, чи застрахований даний автомобіль та чи
зверталося підприємство до страхової компанії у зв'язку із даною ДТП.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він працює у Філії «Дніпропетровська
дорожньо-експлуатаційна дільниця» ІНФОРМАЦІЯ_1 та виконуючи свої трудові
обов'язки на автомобілі КРАЗ-6510, реєстраційний  номер
НОМЕР_1,   27.01.2005   року  став
учасником  ДТП  із
автомобілем  ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача
ОСОБА_1. Але ДТП сталося з вини обох водіїв згідно висновку
судово-технічної експертизи.

Представник третьої особи ОСОБА_4, у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1
є не належним позивачем, оскільки на момент ДТП він не
був власником цього автомобіля, а керував автомобілем на підставі довіреності виданої йому власником. Крім того він
пояснив, що за висновком судово-технічної експертизи, яка
була проведена у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2, було
встановлено обоюдну вину двох водіїв у ДТП.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оглянувши
кримінальну справу №1-73/06 Солонянського районного суду
Дніпропетровської області, та дослідивши докази, які є в матеріалах справи,
суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що:

Згідно із вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області
від 28
квітня 2006 року, було встановлено, що 27.01.2005 року, біля 01 години, сталося ДТП за участю
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, який керував автомобілем КРАЗ-6510,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та водія ОСОБА_1, який керував автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2, та ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину за ч.1 ст.286 КК
України.

Відповідно до довіреності від 13.09.2004 року, ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які мали право діяти самостійно, керувати та розпоряджатися належним ОСОБА_5 автомобілем ВАЗ-21099,
реєстраційний номер НОМЕР_2, в тому числі з
правом продавати та одержувати гроші у будь якій сумі, зняття та постановки на
облік в органах ДАІ, водити за кордоном,
розписуватися за власника та виконувати всі дії, які пов'язані з виконанням довіреності.

Згідно із квитанції НОМЕР_3 від 27.01.2005 року, транспортування пошкодженого автомобіля ВАЗ-21099,
реєстраційний номер НОМЕР_2, після ДТП склало 300 грн..

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) №369, яке проводилось з 24.02.2005 року по 09.10.2005 року, ОСОБА_1 у результаті ДТП було спричинено тілесні
ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є
небезпечними для життя, але що спричинило тривалий розлад здоров'я, більш 21 день, та відповідно до фінансових
чеків від 24.02.2005 року, оплата за проведення обстеження
склала 50 грн. 09 коп..

Згідно із висновку експерта №1813 від 20.06.2005 року, ОСОБА_1 у результаті ДТП було спричинено
тілесні ушкодження середнього ступеня важкості, що не є небезпечними для життя,
але що спричинило тривалий розлад здоров'я, більш 21 день.

Згідно із копії телеграми від 28.01.2005 року, яка була направлена на адресу
відповідача, останнього було викликано на 03.02.2005 року для участі в огляді транспортного засобу, але
представник відповідача на огляд не з'явився, та
згідно повідомлення про вручення телеграми, вона була отримана завідуючої канцелярії відповідача 31.01.2005 року, а вартість телеграми згідно із чеку склала 04 грн. 87 коп..

Відповідно до звіту №31 про оцінку дорожньо транспортного
засобу від 15.02.2005 року, виконаного судовим експертом Тавтєлєвим В.В., матеріальна шкода завдана
володільцю автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2,
пошкодженого в результаті ДТП, складає 22283 грн.40 коп., а вартість самого дослідження, згідно із квитанції НОМЕР_4 від 25.02.2005 року склала 300 грн..

Відповідно до листа начальника РЕВ-1 ВДАІ УМВС України в Запорізької
області від 10.11.2006 року НОМЕР_5, випливає, що з 30.05.2000 року по 15.03.2005 року, автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_2, належав ОСОБА_5, та 15.03.2005 року його було знято з
реєстраційного обліку. Відповідно до ксерокопії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на автомобіль ВАЗ-21099, 1995 року випуску, серія НОМЕР_6, ОСОБА_1 з 16.03.2005 року зареєстрував
даний автомобіль на своє ім'я.

Згідно із ксерокопії виписки з медичної карти хворого, ОСОБА_1 знаходився
на стаціонарному лікуванні з 27.01.2005 року по 21.02.2005 року, у зв'язку із отриманими
пошкодженнями в наслідок ДТП, та виписався на амбулаторне лікування за місцем
проживання.

Відповідно до наданих фінансових чеків, витрати на придбання ліків, у
зв'язку із лікуванням ОСОБА_1 після отриманих у ДТП пошкоджень, склала 344 грн. 91 коп..

Відповідно до листа Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор»
ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України»» від 12.02.2007 року, автомобіль КРАЗ-6510, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить Дочірньому
підприємству «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»», та
знаходиться на балансі філії «Дніпропетровська
дорожньо-експлуатаційна дільниця», яка згідно положення про філію не є
юридичною особою.

Відповідно до оглянутих у судовому засіданні подорожнього листа НОМЕР_7 вантажного автомобіля КРАЗ-6510, реєстраційний
номер НОМЕР_1, від 26.01.2005 року та ксерокопії свідоцтва про
реєстрацію автомобіля КРАЗ-6510, реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходяться у
кримінальній справі №1-73/06 Солонянського районного суду
Дніпропетровської області, випливає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 скоїв ДТП при виконанні своїх трудових
обов'язків, а даний автомобіль належить Дочірньому підприємству «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги України»».

Згідно із висновку експерта №70/27-115 від 24.02.2006 року, що знаходиться у кримінальній справі №1-73/06 Солонянського районного суду Дніпропетровської області, випливає що дії
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, що керував автомобілем КРАЗ-6510,
реєстраційний номер НОМЕР_1, не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв'язку із
настанням ДТП, крім того, дії водія ОСОБА_1, що керував автомобілем ВАЗ-21099,
реєстраційний номер НОМЕР_2, теж не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що також знаходиться у причинному зв'язку із
настанням ДТП, і водії ОСОБА_1 мав технічну можливість
запобігти зіткненню екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до
смуги руху автомобіля КРАЗ-6510.

Дані обставини підтверджуються
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або
громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності
тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної
небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу
трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер,
машиніст, оператор і та інші).

Таким чином суд вважає, що оскільки транспортний засіб Краз-6510 під
управлінням ОСОБА_2 належить Дочірньому підприємству
«Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»», тому це підприємство повинно
відповідати за шкоду, що була заподіяна вказаним транспортним
засобом, а ОСОБА_1, має право вимагати відшкодування спричиненої йому шкоди, оскільки він на підставі довіреності
здійснював експлуатацію автомобіля ВАЗ-21099, і цей автомобіль знаходився у
його повному господарському веденню та оперативному управлінні.

Згідно із п.З ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних
підставах, за наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне значення.

Оскільки обидва водія порушили відповідні пункти Правил дорожнього руху, та
ці порушення знаходяться у причинному зв'язку із
дорожньо-транспортною пригодою, тому суд вважає, що відповідно до обставин справи, матеріальна шкода позивачеві підлягає
відшкодуванню в 1/2 частці, а тому відшкодуванню підлягає завдана матеріальна шкода у зв'язку із пошкодженням
транспортного засобу в розмірі 11141грн. 70
коп..

Крім того, суд вважає, що виходячи з розміру фізичних страждань позивача
після отримання ним тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості в результаті
дій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, його моральних переживань у зв'язку із отриманими пошкодженнями та тривалого порушення
його нормальних життєвих зв'язків, суд вважає, що позивачу
завдано моральну (немайнову) шкоду на загальну суму 5000 грн., але з урахуванням встановленої судом
частці відшкодування, згідно п.З ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, суд вважає що позовні вимоги
позивача стосовно моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню лише на
суму 2500 грн..

Відповідно до ч.З ст. 1193 Цивільного кодексу України, вина
потерпілого не враховується у разі відшкодування
додаткових витрат, передбачених ч.1 ст. 1195 Цивільного кодексу України, а саме додаткових
витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного
лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо.

Таким чином суд вважає, що витрати позивача пов'язані із придбанням ліків в
розмірі 344 грн. 91 коп., що підтверджені відповідними фінансовими чеками, підлягають повному
відшкодуванню. Також підлягають повному відшкодуванню витрати пов'язані із
дослідженням пошкодженого транспортного засобу, тобто
вартість його оцінки в розмірі 300 грн. та телеграми в розмірі 04 грн. 87 коп., транспортуванням пошкодженого автомобіля на суму 300 грн. та проведенням СМЕ позивача в розмірі 50 грн. 09 коп., на
загальну суму 654 грн. 96 коп..

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення витрат на придбання
ліків, що не підтверджені відповідними
фінансовими чеками на суму 855 грн. 09 коп., витрат на посилене харчування в розмірі 51 грн. 68 коп., витрат на проїзд у громадському транспорті в розмірі 97 грн. 50 коп., витрат на ксерокопіювання
документів в розмірі 14 грн.65 коп., витрат на придбання
телефонної картки на суму 10 грн. 80 коп., витрат на проїзд у таксі в розмірі 305 грн., витрат на бензин на суму 30 грн. та витрат на покупку одягу в розмірі 295 грн. - не підлягають відшкодуванню,
оскільки у судовому засіданні необхідність даних витрат та самі
витрати не були підтверджені належним чином.

Також, на підставі ст.88 ЦПК України, документально підтвердженні судові
витрати у вигляді витрат на правову допомогу,
понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь із відповідача

пропорційно задоволеним вимогам, а
також стягненню на користь держави підлягає судовий збір та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1166, 1167, ч.2 ст.1187, ч.1 ст.1188, ч.З ст.1193 і ч.1 ст.1195 Цивільного кодексу України, а також
ст.ст. 61, 79, 84, 88, 208, 209,212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України»» на користь ОСОБА_1, завдану
матеріальну шкоду у зв'язку із пошкодженням майна в розмірі 11141грн. 70 коп., витрати пов'язані із дослідженням пошкодженого
транспортного засобу, його транспортування та проведення СМЕ в розмірі 654 грн. 96 коп., витрати на придбання ліків в розмірі 344 грн. 91 коп., а також моральну
шкоду в розмірі 2500 грн..

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з
Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України»» на користь ОСОБА_1 витрати на
правову допомогу в розмірі 50 грн. 00 коп..

Стягнути з Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги України»» на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 129 грн. 91 коп., а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:

В.Л. Амброскін