Справа № 22-672                                         Головуючий у 1 інстанції Пискунов В.І.
Категорія 21                                                  Доповідач Біляєва О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ                     УКРАЇНИ

11 січня 2007 року                          Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого
Висоцької B.C.,

суддів                  Біляєвої О.М., Осипчук О.В.,

при секретарі
Таранець В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Дзержинську про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську звернулося до
Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на рішення
Дзержинського міського суду від 17
листопада 2006 року,
яким позов задоволений частково, з відповідача на користь ОСОБА_1 в
відшкодування моральної шкоди стягнуто 9000
гр.

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську просить
скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні позову. Відповідач
посилався на те, що висновок МСЕК про встановлення факту наявності моральної
шкоди відсутній; позивачем не надані докази завдання моральної шкоди. Крім
цього, Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік"
зупинено на 2006 рік дію
статей Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
інстанції представник відповідача Михайловська Т.О. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач просив
відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Суд першої
інстанції, розглядаючи вимоги позивача та задовольняючи їх частково, виходив з
того, що позивач тривалий час працював на вугільному підприємстві в шкідливих
умовах. Згідно висновку МСЕК від 20.06.2006
року, позивачу встановлена стійка
втрата професійної працездатності 30%
безстроково в зв'язку з професійним

захворюванням антракосілікатоз. Ушкодженням здоров'я позивачеві завдані
фізичні та моральні страждання.

Апеляційний суд,
вислухавши суддю-доповідача Біляєву О.М., пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних
підстав.

Згідно до вимог
ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення на його користь моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я,
підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст.21, 28, 34 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», саме на Фонд соціального страхування покладено обов»язок
своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, що заподіяна працівникові
внаслідок ушкодження його здоров»я, в тому числі сплатити йому грошову суму за
моральну шкоду при наявності факту заподіяння шкоди. Сума страхової виплати за
моральну шкоду визначається у судовому порядку і не може перевищувати двохсот
розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати.

Визначений судом
розмір моральної шкоди 9000
гр. передбачений матеріальним законом та відповідає тяжкості захворювання
позивача.

Суд врахував
характер моральних страждань позивача в зв'язку з професійним захворюванням
антракосілікатоз, неможливість відновлення стану здоров'я потерпілого,
внаслідок чого порушені його життєві стосунки, що вимагає додаткових зусиль для
організації життя.

Доводи скарги
відповідача про те, що факт заподіяння моральної шкоди не встановлений МСЕК,
безпідставні і не ґрунтуються на законі, який не передбачає обов'язковість
висновків МСЕК в даному випадку. Сам факт ушкодження здоров'я свідчить про
завдання моральної шкоди.

Посилання на
Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", яким зупинена
дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної
шкоди та який набрав чинності з 1.01.2006 року, не є переконливими

Відповідно до
статті 25 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" усі види страхових виплат і
соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а
також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього
Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

Виходячи з
наведеного, апеляційний суд вважає, що судом 1 інстанції вірно встановлені обставини справи, дана їм
належна правова оцінка. Спір вирішено на підставі

наданих сторонами доказів у відповідності із нормами
матеріального та процесуального законодавства. Наведені у апеляційній скарзі
доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, а
рішення суду залишає без змін.

Керуючись
ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в
м.Дзержинську відхилити.

Рішення
Дзержинського міського суду від 17
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.