Справа № 2-169/2007 року
РІШЕННЯ

Іменем України

5 квітня 2007 року Якимівський
районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого -
судді Самойленко В.В.,

при секретарі -
Стаднік В.А.,

адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Якимівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист права власності та
усунення перешкод в користуванні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна ,набутого під час спільного мешкання чоловіка
та жінки.

встановив:

Позивачка
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що їй відповідно до
рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 11 липня 2006 року,
одноособово належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1. З грудня 2005 року позивач
співмешкала з відповідачем ОСОБА_4,
який з зазначеного періоду проживав в зазначеній оселі з позивачем та її
дітьми, але з початку осені 2006
року такі відносини між позивачем та відповідачем стали неможливими в
зв"язку зловживанням останнім спиртними напоями, сварками тощо. З грудня 2006 року , відповідач почав
проживати окремо від позивача у своїх родичів. Але відповідач ОСОБА_4 майже
кожного вечора приходить до оселі позивача, а іноді по декілька днів , супротив волі позивача ОСОБА_3,
проживає в зазначеному будинку, спричиняє сварки, не дає позивачу та її дітям
користуватись житловим помешканням. Свої дії відповідач ОСОБА_4 мотивує тим, що
в підсобному господарстві будинку тримаються належні йому свині і йому потрібно
за ними здійснювати догляд, що між сторонами позову в минулому були подружні
відносини і таким чином він має право на проживання та користування житловим
помешканням будинку. Але позивач ОСОБА_3 зазначає, що між нею та відповідачем
подружні стосунки відсутні, шлюбу між сторонами не укладалося, короткочасне
сумісне проживання було спробою створити сім"ю, будь-які договірні
відносини про надання житла для проживання з боку позивача відповідачу
відсутні.

Відповідно до
чинного законодавства власник має право законними способами захищати своє право
власності та користування належним йому майном, держава Україна законодавчо
забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту
права власності. В зв"язку з чим позивачка просить суд постановити рішення
відповідно до якого зобов'язати відповідача ОСОБА_4 не чинити перешкод позивачу
в користуванні належним їй житловим будинком АДРЕСА_1, заборонити відповідачу без дозволу позивача перебувати
в зазначеному житловому помешканні.

Відповідач
ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що з квітня 2005 р. він
співмешкав з ОСОБА_3,вели спільне господарство. За час спільного проживання він
з позивачкою набув : житловий
будинок АДРЕСА_1,

2

12
поросят вагою кожен по 50
кг. вартістю 5 грн. за 1 кг. на суму 3000 грн.,2 свиноматки вагою
кожна по 200 кг
вартістю 6 грн. за 1 кг. на суму 2400 грн.,1 корова
вагою 500 кг.
вартістю 6 грн. за 1 кг. на суму 3000 грн., 2 телят на
загальну суму всього майна 20900
грвн. 30 грудня 2006 р. він перестали
жити з позивачкою разом. Угоди про поділ майна не досягли. На підставі ст.74 СК
України, в зв"язку з тим, що вказане майно було набуте під час
співмешкання, він запропонував позивачці добровільно поділити спільне майно,
виділивши йому У2 будинку, 6
поросят, 1 свиноматку,
а їй всі інші речі, але позивачка відмовилась. Відповідач просив поділити
майно, набути сторонами під час спільного проживання, та визнати за ним право
власності на 1/2 частини будинку,6 поросят, 1 свиноматку....

В судовому засіданні позивачка та її представник
підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та не визнала зустрічний позов
та пояснила, що будинок їй придбали батьки на свої гроші і він був придбаний до
спільного мешкання з відповідачем, тому вона підтримує свій позов та не визнає
зустрічний.

Відповідач та його представник
позов ОСОБА_3 не визнали, підтримали зустрічний позов. При цьому відповідач
пояснив, що з позивачкою співмешкав до придбання будинку у її батьків з квітня 2005 року. Гроші на
придбання будинку він заробляв спільно з позивачкою, на їх спільні гроші і був
придбаний цей будинок. При цьому спочатку продавцям за будинок було передано 1500 доларів США .Під час
передачі грошей його в будинку не було та він не знає хто конкретно передавав
продавцям гроші ( позивачка
чи її батьки).Потім продавцям передали ще 600
доларів США, як
оформляли право власності на будинок він не знає. Після того, як будинок був
придбаний, він будував там господарчі споруди для утримання худоби. В
подальшому відповідач відмовився від частини зустрічних та пояснив про те, що
вони з позивачкою дійшли згоди щодо поділу худоби і він просить суд винести
рішення що стосується поділу будинку. В зв"язку з тим, що позивачка набула
право власності на будинок з моменту реєстрації в липні 2006 р., а на той час
сторони мешкали разом, вважає, що потрібно за ним визнати право власності на 1/2 частину
вказаного будинку.

В судовому
засіданні були вивчені такі докази по справі:

·
Пояснення свідка ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що вона з малку знала ОСОБА_3, під час
сумісного життя ОСОБА_3 з відповідачем позивачка все робила сама, сама робила
ремонт в будинку та вела господарство. Вони разом проживали з грудня 2005 року та до кінця
2006 року.
Батьки ОСОБА_3 купили їй будинок. Коли в будинку робився ремонт, ОСОБА_4 тоді
там не було. Під час спільного проживання ОСОБА_4 почав зловживати спиртними
напоями, в результаті чого виникали сварки, потім він скривдив доньку ОСОБА_3.
Скільки ОСОБА_4 отримував грошей, працюючи трактористом, вона не знає.

·
Пояснення свідка ОСОБА_6, яка суду пояснила, що вона
давно знає ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у 2005
році вона була шокована, коли дізналась про те, що ОСОБА_3 зустрічається з
ОСОБА_4, бо вона вважала, що ОСОБА_3 заслуговує на кращого чоловіка. ОСОБА_6
бачила їх літом в будинку батьків ОСОБА_3. В 2005 році батьки ОСОБА_3 купили їй дім у ОСОБА_7, та вона була
присутня при передачі грошей. Після цього ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 переїхали у
цей будинок. Хто робив там ремонт, вона не знає, також не знає чи працював
ОСОБА_4. ОСОБА_6 не знає, чи проживав ОСОБА_4 у помешканні батьків ОСОБА_3, але
один чи два рази бачила його в них на городі.

- Пояснення
свідка ОСОБА_8, яка суду пояснила, що давно знає ОСОБА_3 та ОСОБА_4

та підтримує
дружні стосунки з матір"ю ОСОБА_3. Восени 2005 року вона була присутня при

передачі
ОСОБА_7 грошей за будинок. В цей час ОСОБА_4 не було ні в будинку, ні на дворі.

3

Після покупки
будинку ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 переїхали у вказаний дім. Вона бачила ОСОБА_4 у
вказаному будинку, коли їхала за сіном.

· Пояснення
свідка ОСОБА_9, яка суду
пояснила, що вона є матір"ю ОСОБА_3. ОСОБА_4 вона знає з дитинства. Вони з
чоловіком купили у ОСОБА_7 за дві тисячі доларів будинок для того, щоб в ньому
мешкала їх донька разом з дитиною. При передачі грошей були присутні свідки,
ОСОБА_4 поруч не було. Вказаний будинок вона з чоловіком вирішили зареєструвати
на її доньку. Також свідок ОСОБА_9 додала, що ОСОБА_4 ніколи не проживав у них
в будинку, тому що вона та її чоловік були проти його стосунків з їх донькою.

· Пояснення
свідка ОСОБА_10, який
суду пояснив, що давно знає ОСОБА_3 та ОСОБА_4, т.я. мешкає разом з ними в
одному селі. ОСОБА_3 с ОСОБА_4
почали проживати разом з весни 2005
року в будинку батьків ОСОБА_3. Він спілкувався з ОСОБА_4 на полях, в
процесі спілкування ОСОБА_4 йому казав, що вони з ОСОБА_3 бажають купити
квартиру. Процесу купівлі-продажу будинку він не бачив. ОСОБА_4 з ОСОБА_3 жили
дружно, разом працювали та хотіли купити житло. Йому відомо, що ОСОБА_4
працював трактористом. Худобу їм дали батьки ОСОБА_3. ОСОБА_4 купив будматеріали,
з яких вони збудували сарай.

·
Пояснення свідка ОСОБА_11,
який суду пояснив, що він з дитинства знає ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вони почали
проживати разом з 2005 року.
Вони мешкали окремо, а тільки спочатку зустрічалися , а після купівлі
будинку почали мешкати разом. З приводу купівлі будинку пояснити нічого не
може. Він працював з ОСОБА_4 на прополках. При цьому ОСОБА_4 заробляв більш ніж
100 грн. на
день.

·
Пояснення свідка ОСОБА_7 про те, що їй та чоловіку на
праві власності належав будинок АДРЕСА_1. Про
продажу будинку вона домовлялась з матер»ю позивачки, мати позивачки передавала
їй гроші, але розписку писали на позивачку, бо батьки позивачки бажали, щоб
право власності на дом належало
позивачці. Під час передачі грошей відповідач не був присутній бо не мав до
цього ніякого відношення. Як їй стало відомо , гроші, за які був придбаний будинок належали родині
ОСОБА_9 ( батьків
позивачки), вони мають велику кількість худоби, вирощують її і таким чином
заробляли гроші.

·
Пояснення свідка ОСОБА_12, яка є двоюрідною сестрою
позивачки про те, що будинок придбали позивачці її батьки, сторони по справи
стали мешкати разом після того як придбали дім - у кінці 2005
р.- у новому будинку .До переїзду в придбаний будинок сторони мешкали
окремо-кожний у своїх батьків.

· у
судовому засіданні були оголошені такі матеріали справи :

· витяг з реестра на право власності
на нерухоме майно ,згідно якого власницею будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 ( а.с. 5)

-технічний
паспорт на вказаний будинок (
а.с.6-9)

-розписки про
отримання грошей продавців будинку від позивачки, які датовані 13.09.2005 р.

(а.с.21-22)

- рішення Якимівського районного суду Запорізької області
від 11.07.2006 р. про
визнання

правочину
куплі-продажу житлового будинку та визнання права власності на

4

АДРЕСА_1 ( а.с.26-27)

· інформація
Червоноармійської сільської ради, згідно якої громадянка ОСОБА_3 проживала
разом із співжителем ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 з жовтня 2006 р. по січень 2007 р.( а.с.34)

· копія
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, згідно якої 10.01.2007 р. по пошті до
Якимівського районного відділу внутрішній справ надійшла заява ОСОБА_3 про те,
що 30.12.2006 р. у її
будинку відповідач, будучи в нетверезому стані наніс удар її доньки, про цьому
виражався в її адресу нецензурною лайкою. (
а.с.46)

При вирішенні
справи суд керувався наступними положеннями законодавства :

Згідно ст.8 Конституції України : «Конституція має
вищу юридичну силу...норми Конституції є нормами прямої дії»

Згідно ст.41 Конституції України: «кожен має право
володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю..»

Згідно ст.64 Конституції України: «Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України..»

ст.З ЦК
України передбачає неприпустимість позбавлення права власності, крім
випадків, встановлених Конституцією України та законом, судовий захист
цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 319 ч.7 ЦК України:» діяльність
власника може бути обмежена чи припинена....лише у випадках, встановлених
законом...»

Згідно ч.І ст.З83
ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання.

Згідно ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 74 СК України Якщо
жінка і чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або перебувають в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними під час
спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо
інше не встановлено письмовим договором між ними...

Згідно ч.З ст.61
ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином
судом було встановленого рішенням Якимівського районного суду Запорізької
області від 11.07.2007 р. за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_13, Червоноармійської сільської ради, третя особа:
ОСОБА_7 про визнання правочину дійсним та права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно

5

були встановлені наступні обставини, які згідно ч.З ст.61
ЦПК України не потребують доказування :

ОСОБА_13 та ОСОБА_7 між собою
зареєстрували шлюб Відповідно до сімейного законодавства все майно, яке було
придбане чоловіком та жінкою в шлюбі є спільною власністю. 13.09.2005 року між
позивачем( ОСОБА_3) та відповідачем (
ОСОБА_13)було укладено угоду, відповідно до якої позивач передала
відповідачу в якості авансу, тобто частини ціни, грошову суму у розмірі 1 500 доларів США за майбутній продаж
належного відповідачу будинку АДРЕСА_1. На
підтвердження своїх намірів в подальшому продати будинок, відповідач та третя
особа передали позивачці документи на будинок (свідоцтво про право власності,
будівельний паспорт), а також розписку про отримання грошей. Після складеня
зазначеної угоди позивач почала проживати в зазначеній будівлі, користуватися
нею, як своєю власністю. 01.12.2005
року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_13 було проведено загальний
розрахунок за продаж будинку, а саме було сплачено ОСОБА_13 обумовлену суму у 11 000 гривень.

Крім того згідно
переважних показів свідків( ОСОБА_11,
ОСОБА_14, ОСОБА_8,ОСОБА_6), письмового повідомлення Червоноармійської
сільсьткої ради, судом було встановлено, що сторони по справі стали співмешкати
між собою з жовтня 2005 р. ( тобто після
виплати авансу за будинок) та мешкали до грудня 2006 р. При цьому ні гроші в якості авансу, ці остаточний
розрахунок відповідач з продавцями будинку не проводив. Гроші на придбання
будівлі передали позивачці її батьки і ті гроші були їх власністю. Тобто
вказане майно набуто позивачкою не за кошти, які належали сторонам на праві
спільної сумісної власності (
в зв"язку з тим, що сторони співмешкали),тому і положення ст. 74 СК України не
розповсюджуються на це майно.

Після припинення
мешкання разом відповідач не давав можливості позивачці спокійно проживати в
належному їй будинку про що свідчить зокрема звернення позивачки до органів
міліції а також покази свідка ОСОБА_5.

В зв"язку з
вищевикладеним суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають
повному задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі
ст.8,41,64 Конституції України, ст.
ст.3,319 ч.7,383 ч.1,391 ЦК України, ст.74 СК України, 61 ч.3,ст.213-218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист
права власності та усунення перешкод в користуванні майном задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 в
користуванні належним їй житловим будинком АДРЕСА_1, заборонити ОСОБА_4 без дозволу ОСОБА_3 перебувати в
зазначеному житловому будинку.

Відмовити в
позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна ,набутого під час спільного
мешкання чоловіка та жінки в повному обсязі.

6

На рішення може бути подана апеляційна скарга до
Запорізького апеляційного суду через Якимівський районний суд Запорізької
області протягом 20 днів з
дня подачі заяві про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження
подається до Якимівського районного суду Запорізької області протягом 10 днів з моменту
проголошення рішення.

Суддя -