Справа № 22-32407                                         Головуючий в 1-й
Доповідач - Ковалевич С.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22
березня 2007р. Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі

Головуючого -
судді Буцяка З.І.

суддів
Ковалевича С.П., Шимківа
С.С

при
секретарі Сеньків Т.Б. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне
апеляційну скаргу філії туристичного комплексу «Турист» на рішення Рівненського
міського суду від 31 жовтня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до філії
туристичного комплексу «Турист» про визнання незаконним наказу про притягнення
до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди.

Перевіривши
докази у справі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням
Рівненського міського суду від 31 жовтня 2006р. частково задоволено позовні
вимоги ОСОБА_1. до філії туристичного комплексу «Турист» про визнання незаконним
наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення
моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Визнано
неправомірним наказ ЗАТ «Рівнетурист» філії туристичного комплексу «Турист» м.
Рівне № 45-ФГ від 29 березня 2006р. про накладення на ОСОБА_1. дисциплінарного
стягнення у вигляді догани та стягнуто з ЗАТ «Рівнетурист» на її користь 500
грн. моральної шкоди.

В
позовних вимогах про поновлення на роботі відмовлено у зв'язку з добровільним
поновленням позивачем ОСОБА_1. на роботі, проте стягнуто на її користь 3224,65
грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2000 грн. моральної
шкоди.

В
апеляційній скарзі на вказане рішення філія туристичного комплексу «Турист»
посилається на його незаконність через порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вказують,
що суд першої інстанції не вірно дав оцінку діям ОСОБА_1., яка внесла
неправдиві відомості в книгу обліку розрахункових операцій, що в свою чергу
потягло внесення неправдивих даних в податкову накладну «кінцеве споживання».
Такі дії ОСОБА_1. правомірно дали підстави товариству застосувати до неї таке
стягнення як догана.

Вважають
у суду не було і підстав для стягнення з товариства моральної шкоди у зв'язку
із звільненням ОСОБА_1 із займаної посади. Вона товариством була добровільно
поновлена на роботі через те, що являється одинокою матір»ю, а не через
відсутність в її діях порушень трудового законодавства.

Посилаючись
на викладене, просили рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити
нове рішення, яким в позові ОСОБА_1. відмовити.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи
рішення про визнання неправомірним наказу № 46-ФГ від 29 березня 2006р. про
оголошення ОСОБА_1. догани, суд першої інстанції виходив з того, що її
порушення будь-якої шкоди філії туристичного комплексу «Турист» не завдало.

Проте
такі висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи
та вимогам закону, а тому постановлене рішення , відповідно до правил ст. 309
ЦПК України підлягає частковій зміні.

2

Як
беззаперечно встановлено матеріалами справі і цього не заперечує сама ОСОБА_1., 11 лютого вона,
працюючи черговим адміністратором готелю «Турист», допустила невідповідність
касового звіту в книзі обліку розрахункових операцій, що в свою чергу потягло
внесення неправдивих даних в податкову накладну «кінцеве споживання».

Вказану
помилку виявила бухгалтер готелю та внесли відповідні виправлення. Якби ця
помилка була виявлена податковими органами, до готелю були б застосовані
фінансові санкції.

За
наведених обставин відповідач правомірно та в межах своїх повноважень,
враховуючи відвернення настання шкідливих наслідків, з дотриманням вимог
трудового законодавства, застосував до ОСОБА_1. найлегше таке дисциплінарне
стягнення як догана.

Враховуючи
викладене, вимоги ОСОБА_1. про визнання неправомірним наказу №45-ФГ від 29
березня 2006р. про оголошення їй догани не підлягають до задоволення, а отже не
підлягають до задоволення і вимоги про стягнення у зв'язку з цим моральної
шкоди.

Що
стосується вимог апелянта про скасування рішення суду в частині стягнення на
користь ОСОБА_1. 2000 грн. моральної шкоди, то ці вимоги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Матеріалами
справи встановлено, що наказом № 57-к від 15 червня 2006р. ОСОБА_1. була
звільнена із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на неї трудовим договором.

Згодом,
27 жовтня 2006р. відповідач ОСОБА_1. добровільно поновив на попередній посаді у
зв'язку з тим, що вона є одинокою матір»ю і у відповідності до ч.3 ст. 184 КЗпП
України її звільнення з ініціативи власника не допускається. Тобто її поновлено
не у зв'язку з відсутністю в її діях порушення трудового договору, а у зв'язку
з порушенням гарантій, які надав законодавець такій категорії працівників.

Враховуючи
такі обставини, характер і ступень моральних страждань ОСОБА_1. у зв'язку з
порушенням трудового законодавства при її звільненні, колегія суддів приходить
до висновку про зменшення розміру морального відшкодування на її користь з 2000
грн. до 150 грн.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 147-1, 149, 237-1 КЗпП України, ст.
ст. 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу філії туристичного комплексу «Турист» задовольнити частково.

Рішення
Рівненського міського суду від 31 жовтня 2006р. в частині визнання
неправомірним наказу ЗАТ «Рівнетурист» філії туристичного комплексу «Турист» м.
Рівне № 45-ФГ від 29 березня 2006р. про накладання на ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення у вигляді догани та стягнення у зв'язку з цим на її користь 500 грн.
моральної шкоди - скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1. в задоволенні позовних вимог про скасування наказу ЗАТ «Рівнетурист» філії
туристичного комплексу «Турист» м. Рівне № 45-ФГ від 29 березня 2006р. та
стягнення у зв'язку з цим моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.

Рішення
Рівненського міського суду від 31 жовтня 2006р. в частині стягнення на користь
ОСОБА_1. 2000 грн. моральної шкоди у зв'язку з незаконним звільненням частково
змінити, зменшивши суму стягнення такої шкоди з 2000 грн. до 150 грн.

В решті рішення
суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення
суду набуває чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржене
сторонами по справі протягом двох місяців до Верховного суду України.