РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2007 року                                                                                             м.
Ужгород

Судова колегія палати у цивільних
справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

Головуючої -
Фазикош Г.В. суддів -
Дроботі В.В., Кожух О.А., при секретарі - Талпа С.М.,

з участю : позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
представників відповідача -
Куценка Н.М., Леміша М.О.,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою представника
АВФТ "Гроно ЛТД" Леміша М.О. на рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 18 вересня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до АВФТ "Гроно ЛТД" про визнання права власності
на житло,

встановила:

18
вересня 2006 року
Ужгородський міськрайонний суд ухвалив рішення, яким задовольнив позовні
вимоги    позовом ОСОБА_1 до АВФТ
"Гроно ЛТД" та визнав за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Не погодившись із цим рішенням, представник відповідача
Леміш М.О. подав на неї

апеляційну скаргу, в якій просить
рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, і яким у задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Свою позицію мотивує тим, що, на | його
думку, місцевий суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, висновки суду
щодо наявності у позивача права власності на спірну, квартиру не відповідають
ні самому рішенню, ні обставинам справи. Крім того, місцевий суд не застосував
норми матеріального права, що підлягали застосуванню.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представники
відповідача апеляційну скаргу

підтримала із наведених в ній підстав та просили її
задовольнити. Позивач та його представник просили відмовити у задоволені скарги
та залишити рішення місцевого суду без змін. ОСОБА_3, як третя
особа, апеляційну скаргу підтримав.

Вислухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, а також матеріали,
надані сторонами в судовому засіданні, колегія суддів прийшла до наступних
висновків. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, місцевий суд виходив із того,
що позивач має першочергове право набути право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі
рішень зборів уповноважених пайовиків КСАП "Гроно" ( протокол НОМЕР_1, протокол НОМЕР_2), однак не
врахував те, що правову оцінку цим актам було надано в рішенні Ужгородського
міського суду від 24 квітня 2003 року по справі №2-123/03, яке набуло
законної сили ( а.с. 95-97) і має
преюдиціальне значення для данної справи. Цим же рішенням Ужгородського
міського суду ОСОБА_1 з дружиною та дітьми
було виселено із спірної квартири, а право на проживання в ній було визнано за
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Справа:№ 22ц-44/07                                                                                                                         Номер рядка статистичного звіту: 5

Головуючий у першій інстанції: Бедьо В.І.
Доповідач: Фазикош Г.В.

Місцевий суд не
врахував також, що першочергове право набути право власності на певне майно не
призводить до автоматичного виникнення самого права власності на це майно.

Пунктом 4 протоколу
НОМЕР_2 зборів
засновників колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Гроно»
від 08.10.2000 року, ОСОБА_1 було надано право
отримати у приватну власність спірну квартиру за рахунок паїв або за готівку по
залишковій оціночній вартості цієї квартири.

Згідно з
Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств, затверджениого наказом Міністерства аграрної
політики України від 14 березня 2001 року №62 ( зареєстровано в
МЮ України 4 квітня 2001 року №, 205/5496) ( далі по тексту - Порядок),
власник майнового паю може відчужити його будь-яким способом в установленому
законом порядку. Для придбання спірного житла ОСОБА_1 міг використати свій
майновий пай, або придбати паї на необхідну суму у інших членів КСАП «Гроно» на
підставі цивільно-правових угод, або оплатити визначену суму вартості квартири
готівкою. При цьому, він повинен був оформити таке придбання відповідно до
вказанного Порядку, згідно з п.15 якого підставою для оформлення права
власності на виділене майно з видачею органом місцевого самоврядування
свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСГП є сертифікат з
відміткою про виділення майна в натурі індивідуально та акт приймання - передавання
майна.

Як встановлено у
судовому засіданні, загальна частка ОСОБА_1 у майні підприємства становила 7845 грн., в т.ч. частка у
житловому фонді становила лише 777
грн. ( свідоцтво НОМЕР_3),
чого недостатньо для придбання вказаного вище житла. Оплату готівкою
позивач за спірну кватриру також не проводив. В той же час ОСОБА_1 в судовому
засіданні стверджував, що придбав майнові паї на необхідну суму у інших членів
КСАП.

Огнянувши в
судовому засіданні подані ОСОБА_1 сертифікати та цивільно-правові угоди щодо
придбання ним названих майнових паїв, колегія прийшла до переконання, що вони
не свідчать про те, що позивач набув права власності за рахунок цих паїв на
жодне індивідуально визначене майно, в т.ч.
і на спірну квартиру.

Крім того,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, місцевий суд послався на наявність
"волевиявлення" уповноважених представників співвласників майна КСАП
«Гроно» на передачу йому своїх майнових паїв, датоване 22.06.2006 року, однак не
надав належної правової оцінки документу під назвою "рішення уповноважених
представників співвласників майна КСАП "Гроно" ( а.с. 113). Між тим, дане
рішення не може бути кваліфіковано як рішення органу управління підприємства,
оскільки не відповідає ознакам останнього.

Таким чином, місцевий суд не врахував, що питання
визначення структури майнового паю,

форми його виплати належить до компетенції органів
управління підприємства, а Закон України "Про колективне
сільськогосподарське підприємство" (№
2114-ХП) гарантує недопустимість втручання держави у здійснення
господарських функцій колективного підприємства та обмеження його прав та
інтересів.

Також, судом першої інстанції, не були в повній мірі
з'ясовані ті фактичні обставини, на які

посилався відповідач
як на підставу своїх заперечень, а саме щодо факту придбання спірної  квартири іншою особою - ОСОБА_7, якому
рішенням зборів 11.09.2006
року було виділено спірне житло у власність за рахунок паїв, крім того, як
видно з накладної НОМЕР_4 вказане
майно було фактично передано цій особі. Враховуючи наведе, колегія вважає, що в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки вони не доведені
належними, достатніми та допустими доказами.

Керуючись ст.ст.
10,11, 60, 303, п.2
ст.307, п.2 та п.3 ч.1 та ч.2 ст.309, ст.ст.314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів, -

РІШИЛА:

1. Апеляційну скаргу представника АВФТ "Гроно
ЛТД" Леміша М.О. задовольнити.

2.
Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 18 вересня 2006 року по. справі за позовом
ОСОБА_1 до АВФТ "Гроно ЛТД" про визнання права власності на житло
- скасувати,
постановити по справі нове рішення.

3.  У задоволенні позову ОСОБА_1 до АВФТ "Гроно
ЛТД" про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

4.
Рішення набуває законної сили з
моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня його проголошення шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України

Головуючий

Судді