Справа № 33ц - 338/07                                Головуючий у 1
інстанції - Багрій Т.Я.
Доповідач - Шевчук Л.Я.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13
листопада 2007 року
м.Луцьк

Колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді   Лончука В.Г.

суддів:  Стрільчука В.А.,  Шевчук Л.Я.,  Мудренко Л.І.,  Подолюка В.А.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про вселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2004 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням.

Позовні вимоги обгрунтували тим, що відповідачі, які зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_1, вибули з даного жилого приміщення понад 10 років тому і не
проживають в ньому більше шести місяців без поважних причин, а тому  позивачі просили визнати відповідачів такими,
що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися в суд із зустрічним позовом до
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про вселення в спірну квартиру та зазначали, що вони не
проживають в квартирі з поважних причин, оскільки ОСОБА_3 виїхала на заробітки
за кордон, а її дітям ОСОБА_4 і ОСОБА_5 чиняться перешкоди з боку ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 в користуванні жилим приміщенням.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24
січня 2005 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської
області від 2 червня 2005 року, позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задоволено,
постановлено визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1, в зустрічному позові ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 про вселення в квартиру відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просять
скасувати судові рішення, посилаючись на невідповідність висновків судів
фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального права, а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання відповідачів
такими, що втратили право користування жилим приміщенням та відмовляючи в
зустрічному позові ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про вселення в квартиру, суд
виходив з того, що ОСОБА_3 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 та  повнолітньою дочкою ОСОБА_4 були відсутні в
квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців без поважних причин, у зв'язку з чим
втратили право користування даною квартирою, а тому їх вимоги про вселення в
спірне жиле приміщення задоволенню не підлягають.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені
з порушенням норм житлового законодавства, а саме статті 71 ЖК України.

Так, стаття 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача
чи членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести
місяців. Якщо наймач чи члени його сім'ї були відсутні з поважних причин більше
шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений
наймодавцем, а у випадку спору - судом.

Із довідки приватного підприємства «Залізничник» м.Тернополя вбачається, що
в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані як позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 так і
відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Заперечуючи позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2, ОСОБА_3 доводила, що вона і
її діти не проживали в спірному жилому приміщенні більше шести місяців з
поважних причин, так як вона за умовами і характером роботи вимушена була
тимчасово виїхати з постійного місця проживання за кордон, а її двоє дітей, із
яких ОСОБА_5 - неповнолітня, також тимчасово проживали в квартирі своїх
родичів.

Проте, всупереч вимогам ст.40 ЦПК УРСР (1963 року) суд першої інстанції
зазначених доводів не перевірив, а тому передчасно прийшов до висновку про те,
що відповідачі втратили право користування спірним жилим приміщенням.

Вказані порушення закону залишилися поза увагою суду апеляційної інстанції.

За таких обставин постановлені по справі судові рішення не можуть
залишатися без змін  і підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.336, 338  ЦПК
України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
Апеляційного суду Волинської області,

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24
січня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 2 червня
2005 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                    В.Г.Лончук

Судді
В.А.Стрільчук

Л.Я.Шевчук

Л.І.Мудренко

В.А.Подолюк