Справа №
22ц-440/2007 р.                                             Головуючий
Категорія - цивільна        Доповідач
Р І Ш ЕННЯ

Іменем України

13 березня 2007
року                                                                                                М.
Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого:      Скрипки А.А.

Суддів:                          Заболотного В.М.,        Ішутко В.М.

при секретарі:       Рачовій І.І.ДСуксіМ.В.

з
участю: ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 ОСОБА_5, адвоката
ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними
скаргами: - ОСОБА_1; -
виконавчого комітету Чернігівської міської ради на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3до
виконавчого комітету Чернігівської міської ради, Комунального Підприємства
Житлово-комунального господарства „ЖЕК № 10", ЧМВ УМВС України в
Чернігівській області , ОСОБА_1про
визнання ордеру недійсним, виселення та зняття з реєстрації, -

встановив:

В листопаді 2006 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідачів
про визнання ордеру недійсним, виселення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їх
сім'я, яка складалась станом на 1993 рік з трьох осіб - вони та їх чоловіка і
батька - ОСОБА_7, постійно
проживали в с.Семенягівка, Чернігівського району, яке відноситься до
радіоактивно забрудненої території. 05.10.1993 року вони отримали направлення
Чернігівської облдержадміністрації на переселення відповідно

до
постанови Кабінету Міністрів України № 706 від 16.12.1992 року „Про
Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали
радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС". Ці
факти, як зазначають позивачі, документально підтверджені. З 17.11.1993 року
,згідно рішення Чернігівського міськвиконкому № 248 вони перебували на квартирному
обліку в списках на позачергове отримання житла в порядку відселення з зони
радіоактивного забруднення складом сім'ї, що був вказаний в направленні. В 1997
році син та брат позивачок -ОСОБА_1 теж зареєструвався за місцем їх проживання,
як вказують позивачки, з метою отримання статусу постраждалого від наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Тому рішенням Чернігівського виконкому від
20.10.2003 року склад їх сім'ї, що перебував на обліку був збільшений: до нього
були включені ОСОБА_1 і дочка позивачки - ОСОБА_8, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.
16.12.2004 року позивачам був виданий ордер на АДРЕСА_1. Дія ордера була
продовжена до 14.03.2005 року. Позивачі вважають, що даний ордер є недійсним з
таких підстав. Пункт 52 „ Правил обліку громадян, що потребують поліпшення
житлових умов та надання їм житлових приміщень" зазначає , що не
допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старше 9-ти років, а
також особами, що страждають тяжкими формами деяких хронічних захворювань і у
зв'язку з цим не можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Згідно
медичного висновку від 20.08.2003 року № 1723/1- ОСОБА_2 в силу наявності у неї тяжких хронічних захворювань не
може проживати в одній кімнаті з членами своєї родини. Згідно виданого
оскаржуваного позивачами ордеру ,- їм була надана 2-х кімнатна квартира.
Позивачі зазначають, що якщо одну кімнату займе ОСОБА_2, то в іншій кімнаті
повинні були мешкати батько, ОСОБА_3 зі своєю неповнолітньою дочкою і брат,
який має свою сім"ю. Така ситуація , як вказують позивачі, порушує їх
житлові права і призводить до неможливості користуватись даною квартирою.
Підпункт 2 пункту 52 „Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових
умов та надання їм житлових приміщень" встановлює, що не допускається
заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї , двома чи більше сім'ями. В
даному випадку, як стверджують позивачі, оскаржуваний ордер був виданий на
існуючі дві сім'ї, одна з яких - брат зі своєю сім'єю, і сім'я позивачів.
Оскільки, згідно висновку лікарської комісії, дружина брата є інвалідом 2 групи
внаслідок психічного розладу і потребує постійного стороннього догляду, то
проживати в 2-х кімнатній квартирі дві сім'ї не можуть. Таким чином, позивачі
просили визнати недійсним ордер №11 від 16 грудня 2004 року на жиле приміщення
, виданий виконкомом Чернігівської міської ради ОСОБА_7 з сім'єю на п'ять осіб.

В доповненні до позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ( а.
с. 41-42) просили виселити їх зі спірної квартири та зняти з реєстрації всіх
осіб, що зареєстровані в спірній квартирі , оскільки визнання недійсним ордеру
на житлове приміщення   тягне за
собою   наслідки у вигляді   виселення з

даного
житлового   приміщення     та
зняття   з  реєстрації
всіх   осіб,   що зареєстровані в даному житловому
приміщенні та вселились до нього.

Оскаржуваним
рішенням Деснянського районного суду М.Чернігова від 27 грудня 2006 року
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3
задоволено. Судом визнано ордер № 11 від 16.12.2005 року, виданий виконкомом
Чернігівської міської ради на ім'я ОСОБА_7
недійсним. Виселено з АДРЕСА_1та знято з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_8ІНФОРМАЦІЯ_1народження , ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ОСОБА_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4
народження. Зобов'язано виконком Чернігівської міської ради надати зазначеним
особам в м. Чернігові жиле приміщення.

Приймаючи
зазначене рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуваний
ордер виданий з порушенням надання розмірів житлової площі та положень „Правил
обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових
приміщень „.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає
вимогам матеріального і процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції, на
думку апелянта, без відповідної мотивації визнав недійсним ордер від 16.12.2005
року, якого не існувало; неповно розкрив підстави про визнання ордеру
недійсним; не взяв до уваги забезпеченість житлом позивачів, як на час
постановки на облік і видачі ордера так, і у даний час. В порушення норм
процесуального права, як стверджує апелянт , а саме статтей: 27, 33 ЦПК
України, суд першої інстанції змінив правовий статус апелянта з третьої особи
на співвідповідача по справі. Апелянт вказує, що також суд розглянув справу у
відсутності двох відповідачів без з'ясування причин їх неявки, не заслухавши їх
пояснень. На думку апелянта, судом необгрунтовано було відмовлено в задоволенні
його клопотання щодо прийняття зустрічного позову про визнання позивачів
такими, що втратили право проживання в спірному житловому приміщенні.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Чернігівської
міської ради просить рішення змінити, виключивши із резолютивної частини абзац:
„Зобов'язати виконавчий комітет Чернігівської міської ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ОСОБА_1, ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_5народження,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4
народження в М.Чернігові жиле приміщення" та доповнити резолютивну частину
новим абзацем, зазначивши:
„виселити вказаних осіб в раніше займане ними жиле приміщення - АДРЕСА_2".
Апелянт посилається на положення ч.2 статті 117 Житлового кодексу України , які
передбачають , що в разі визнання ордеру недійсним, громадяни, вказані в
ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або
приміщення, яке вони раніше займали.
Також,

апелянт зазначає, що судом
зобов'язано виконавчий комітет Чернігівської міської ради надати житло в м.
Чернігові не тільки особам, які були включені в ордер, а і іншим особам, що
були зареєстровані в квартирі вже після її отримання. Про право цих осіб на
включення до складу сім'ї, що перебуває на обліку, потрібно приймати рішення
після поновлення сім'ї на квартирному обліку. Суд же сам вирішив це питання і
зобов'язав надати житло особам, які ніколи не перебували на квартирному обліку,
як такі, що підлягають переселенню з територій , що зазнали радіоактивного
забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Дослідивши
матеріали справи, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового
процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до
висновку , що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню,
апеляційна скарга виконавчого комітету Чернігівської міської ради підлягає
задоволенню. Зокрема, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні
шляхом доповнення абзацу третього після слів : „ Виселити з АДРЕСА_1 та зняти з
реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ОСОБА_1,
ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_5народження, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження „ словами : „в раніше займане ними жиле приміщення
- АДРЕСА_2" . Також апеляційний суд вважає за необхідне виключити з
резолютивної частини абзац четвертий щодо зобов'язання виконавчого комітету
Чернігівської міської ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ОСОБА_1 , ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження в м. Чернігові жиле приміщення. Апеляційний суд
вважає за необхідне абзац четвертий зазначеного рішення викласти в наступній
редакції :" Зобов'язати виконавчий комітет Чернігівської міської ради
поставити на квартирний облік зазначені сім'ї з моменту набуття права кожною із
них. АДРЕСА_1повернути виконавчому комітету Чернігівської міської ради на
перерозподіл згідно черги відповідно до чинного законодавства." В
зазначених частинах рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки воно
постановлено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи ,
а також суд неправильно застосував норми матеріального права.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до положень ч. 2
статті   314 ЦПК України   апеляційний суд ухвалює рішення у випадках
зміни рішення.

Судом    встановлено,    що                     згідно    рішення                  Чернігівського

міськвиконкому № 248 від 17.11. 1993 року позивачі та ОСОБА_7 перебували на
квартирному обліку. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради
№229 від 20.10. 2003 року були внесені зміни до

складу сім'ї ОСОБА_7, який перебував
на квартирному обліку в списку переселенців з радіоактивної забрудненої зони та
були включені до складу сім'ї син ОСОБА_1 та
онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження ( а. с 57). Згідно ордеру №11 від 16.12.
2004 року , виданого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради , ОСОБА_7
було надано окрему квартиру, що складається із двох кімнат за адресою :
АДРЕСА_1 ( а. с 13). ОСОБА_7
помер 13.05. 2005 року , що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а. с .11).

Суд першої
інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до п. 52 „ Правил обліку
громадян, що потребують поліпшення житлових умов та надання їм житлових
приміщень встановлено, що при наданні приміщень не допускається заселення
однієї кімнати особами різної статі старше 9 -ти років, а також особами , які
страждають тяжкими формами деяких хронічних захворювань і в зв'язку з цим не
можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Як вбачається з
медичного висновку № 1723/1 від 20.08.2003 року ( а. с. 14) , ОСОБА_2 в силу наявності
тяжких хронічних захворювань не може проживати в одній кімнаті з членами своєї
сім'ї. Разом з тим, не допускається , відповідно до правил п. 52 вищезазначених
„Правил ..." заселення квартири , збудованої для однієї сім'ї двома чи
більше сім'ями. В даному випадку ордер видано на зазначені існуючі сім'ї , з
порушенням надання розмірів житлової площі. За таких обставин є вірним по суті
висновок суду першої інстанції щодо визнання недійсним виданого на ім'я ОСОБА_7 ордеру на спірне
жиле приміщення за № 11 від 16 грудня 2004 року. Також суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що виселення громадян з жилого приміщення у випадках
визнання ордеру недійсним передбачено статтею 117 Житлового кодексу України , у
зв'язку з чим ОСОБА_2, ОСОБА_3 з неповнолітніми ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 з
неповнолітніми ОСОБА_10, ОСОБА_1 слід виселити з даної квартири.

В зазначеній
частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що в даній частині оскаржуване
рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального і
процесуального права не можуть бути підставою для його скасування. Зокрема, є
безпідставними доводи апеляції ОСОБА_1 щодо невірного застосування судом першої
інстанції положень статті 117 Житлового кодексу України . Не можуть бути
підставою для скасування вірного по суті рішення в зазначеній частині і доводи
апелянта щодо , безпідставної, на його думку, відмови суду у прийнятті його
зустрічного позову; зміні його правового статусу з третьої особи на
співвідповідача.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення абзацу третього
після слів : „ Виселити з АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ОСОБА_1,  ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_5народження,  ОСОБА_1,  22.04. 1995

року народження
„ словами : „в раніше займане ними жиле приміщення -АДРЕСА_2". Оскільки ч.
2 статті 117 Житлового Кодексу України передбачає , що в разі визнання ордеру
недійсним, громадяни, вказані в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого
жилого приміщення , або приміщення, яке вони раніше займали. В даному випадку
сім'ї ОСОБА_1 надавалася
квартира в порядку переселення з території, що зазнала радіоактивного
забруднення. До отримання квартири в м. Чернігові вказані в ордері особи були
зареєстровані та проживали в АДРЕСА_2. Як
було встановлено в ході судових розглядів даної справи ,- позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і на
сьогоднішній день продовжують проживати за вказаною адресою. Тобто, існує
житлове приміщення, в якому всі особи, вказані в ордері, проживали раніше і всі
вони повинні бути виселені в АДРЕСА_2. Неповнолітні діти ОСОБА_1, - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5
народження та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, які були зареєстровані в
спірній квартирі в серпні 2005 року ( а. с. 12), підлягають виселенню в с
Семенягівку , Чернігівського району та області разом з батьком ОСОБА_1,
відповідно до положень статті 29 Цивільного Кодексу України , оскільки їх мати
- ОСОБА_11 по місту Чернігову та області взагалі не зареєстрована ( а. с. 68).
Відповідно до положень статті 13 Закону України „ Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в Україні", для осіб, які не досягли 16-ти
річного віку, обмежується вільний вибір місця проживання.

Також апеляційний суд вважає за необхідне виключити з
резолютивної частини абзац четвертий щодо зобов'язання виконавчого комітету
Чернігівської міської ради надати ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, ОСОБА_1 , ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5
народження, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4
народження в м. Чернігові жиле приміщення. Апеляційний суд вважає за необхідне
абзац четвертий зазначеного рішення викласти в наступній редакції :"
Зобов'язати виконавчий комітет Чернігівської міської ради поставити на
квартирний облік зазначені сім'ї з моменту набуття права кожною із них. АДРЕСА_1повернути
виконавчому комітету Чернігівської міської ради на перерозподіл згідно черги
відповідно до чинного законодавства."

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27
грудня 2006 року підлягає залишенню   без
змін.

Керуючись: статтею 117 Житлового Кодексу України, статтею
29 Цивільного Кодексу України, статтями : 303, 304 , 307, 308, 309, 313 , 314,
316,317, 319 ЦПК України, апеляційний суд ,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Чернігівської
міської ради задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від
27 грудня 2006 року змінити: шляхом доповнення абзацу третього після слів :
„Виселити з АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ОСОБА_1 , ОСОБА_10
,ІНФОРМАЦІЯ_5народження, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження „ словами : „в раніше займане ними жиле приміщення -
АДРЕСА_2" . Також виключити з резолютивної частини абзац четвертий щодо
зобов'язання виконавчого комітету Чернігівської міської ради надати ОСОБА_2
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, ОСОБА_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5
народження, ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 народження в м. Чернігові жиле приміщення. Абзац четвертий
зазначеного рішення викласти в наступній редакції :" Зобов'язати
виконавчий комітет Чернігівської міської ради поставити на квартирний облік
зазначені сім'ї з моменту набуття права кожною із них. АДРЕСА_1повернути виконавчому
комітету Чернігівської міської ради на перерозподіл згідно черги відповідно до
чинного законодавства."

В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27
грудня 2006 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржено до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом
двох місяців з дня набрання ним законної сили .