Справа № 2 - 74 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

23.03.2007 р.
Іллічівський міський суд Одеської області в складі: головуючого - судді

Ледньової
Т.В.

при секретарі -
Лукаревській О.Є., Худяк О.П., Кудряшовій О.Ю., Дорофєєвій Н.В.

з участю
позивача ОСОБА_1

представника
позивача - ОСОБА_3

відповідача                      - ОСОБА_2

третьої особи                   - ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Іллічівську справу за позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про

стягнення боргу,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.05.2005 р. звернувся з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу в сумі 39669,05 грн. та процентів від суми позики, 3% річних
від простроченої „суми, судових витрат (а.с. 2-3). Вказує на те, що 29.06.2004
року по договору позики передав відповідачу 37247 грн. зі строком повернення до
01.05.2005 року, однак з зазначений термін борг не був повернутий. В подальшому
позов уточнив та просив стягнути з відповідача залишок боргу в сумі 33712 грн.,
проценти від суми позики за період липень 2004 p.-
квітень 2006 р. на рівні облікової ставки НБУ - 5451,43 грн., втрати від
інфляції з врахуванням індексу інфляції за період з травня 2005 р. по лютий
2006 р. -2562,1 грн., а всього - 41735,54 грн. Крім того, просив стягнути
витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. та витрати на сплату державного
мита - 418 грн. (а.с. 39-40)

В своїх додаткових письмових поясненнях (ас. 81) та в поясненнях в судовому
засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі заяви від 20.04.2006 р.
(а.с.39-40), тз з врахуванням заперечень відповідача і третьої особи додатково
пояснив, що крім часткового повернення боргу в сумі 700 доларів США він не
одержував решти боргу ні від боржника, ні від ОСОБА_4 Шлюб з ОСОБА_4 розірвано
за рішенням суду від 22.03.2005 p., а фактично
шлюбні відносини були припинені з грудня 2004 р. ОСОБА_2. є дядьком ОСОБА_4 і
їх дії по неповерненню боргу та обміну розписками розцінює як зловмисні з їх
боку з наміром неповернення йому боргу.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, вказуючи
на те, що 29.06.2004 р. дійсно отримав від ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_4
позику в сумі 37247 грн. зі строком повернення до 01.05.2005 р., про що видав
позивачу письмову розписку, авторство якої в судовому засіданні підтвердив. На
вимогу ОСОБА_1 01.02.2005 р. повернув йому частково борг в сумі 700 доларів
США, а 04.02.2005 р. повернув ОСОБА_4. як дружині позивача решту боргу в сумі
6300 доларів США, про що одержав відповідні розписки.

Третя особа ОСОБА_4 проти позову заперечує, вказуючи на те, що однією сімєю
з позивачем проживали до березня 2005 p., ОСОБА_2. є її
дядьком, 04.02.2005 р. вона дійсно одержала від нього залишок боргу в розмірі
6300 доларів США та
повернула ці гроші ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, з'ясувавши
обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Суд встановив
наступні факти та відповідні їм правовідносини:

29.06.2004 р. ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 37247 грн. зі строком повернення до
01.05.2005 р. без встановлення розміру процентів, що підтверджується
власноручною розпискою ОСОБА_2 (а.с. 5). 01.02.2005 р. відповідач повернув
ОСОБА_1 в рахунок боргу 700 доларів США, що еквівалентно 3535 грн. (а.с. 23).
Залишок боргу склав 33712 грн., який ОСОБА_2. ОСОБА_1 до теперішнього часу не
повернув.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір
позики.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний був у встановлений
договором термін (до 01.05.2005 р.) повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів з процентами на рівні встановленої НБУ облікової ставки.
Проценти від суми позики за період з липня 2004 р. по квітень 2006 р. включно з
врахуванням встановленої Національним Банком України облікової ставки за
відповідні періоди (а.с.6-11, 43-50) складають 5461,43 грн.

Відповідно до ст.625 ЦК
України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення. Індекс інфляції за час прострочення
з травня 2005 р. по лютий 2006 р. включно склав 107,6 % (а.с. 51-61), що від
простроченої суми 33712 грн. складає 2562,1 грн.

Посилання
відповідача   на   те,
що   він   виконав
зобов'язання   по   договору, „повернувши борг дружині позивача, що
відповідає ст.65 Сімейного кодексу України, є необгрунтованими з наступних
підстав:

Сім'я не є суб'єктом цивільних відносин, оскільки такими є лише фізичні та
юридичні особи, що вбачається із п.1 ст. 2 ЦК України. Дружина та чоловік не є представниками одне
одного без наявності довіреності на представництво згідно ст. 237 ЦК України. ОСОБА_1
не надавав довіреності ОСОБА_4. представляти його інтереси перед іншими
особами.

Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинно бути виконано належним чином.

Відповідно до вимог ст. 527 ЦК
України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто; боржник має право вимагати доказів того, що виконання
приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою і несе ризик
наслідків непред'явлення такої вимоги.

Ст. 65 СК України стосується укладення договорів одним із
подружжя, а не їх виконання. При цьому дружина, чоловік має право на звернення
до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди, а договори стосовно цінного майна ще й
потребують письмової згоди другого з подружжя. Тому норми ст.65 СК не є
підставою для висновку про те, що ОСОБА_4 діяла від імені ОСОБА_1 та за його
згодою. Більш того, як вбачається з пояснень позивача, підтверджених копією
рішення Іллічівського міського суду від 22.03.2005 р. про розірвання шлюбу
подружжя ОСОБА_1 (а.с. 87-88), копією протоколу судового засіданні по справі
про розірвання шлюбу ( а.с.89-91), копією скарги представника ОСОБА_4 від
15.09.2005 р. про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності   в

порядку ст. 27 КПК України (а.с.
92-94), - сімейні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 припинилися з грудня 2004 р.

За таких
обставин позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати
на правову допомогу в розмірі 1000 грн. та сплачене державне мито в розмірі 418
грн. (а.с. 4, 32.41,42).

Керуючись ст. ст. 2, 14 п. 1, 204, 237, 526, 527, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. ст.
10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1у
повному обсягу.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1борг з урахуванням процентів та індексу
інфляції у розмірі 41735 грн. 54 коп,, витрати по отриманню правової допомоги
та сплаті державного мита у розмірі 1418 грн., а всього 43153 грн. 54 коп.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.