У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2007 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну договору довічного утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2005 року ОСОБА_1
звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2
про зміну договору довічного утримання.

Зазначала, що 10 червня 2004 року
між нею та ОСОБА_2був укладений
договір довічного утримання, відповідно до якого вона зобов'язалася довічно утримувати ОСОБА_2,
вартість щомісячного утримання складає 200 грн., а ОСОБА_2. зобов'язався передати їй у власність ½ частину жилого будинку по АДРЕСА_2

Посилаючись на те, що колишня
невістка ОСОБА_2 -     ОСОБА_3 чинить
їй перешкоди у виконанні умов зазначеного договору, просила змінити договір
довічного утримання: виплату щомісячного утримання проводити шляхом переказу.

ОСОБА_2. звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання.

Зазначав, що 10 червня 2004 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір довічного утримання.

Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов'язання за договором не виконує, а
він проживає у ОСОБА_3, просив договір
довічного утримання розірвати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 2 лютого 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від
11 квітня 2007 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської
області від 2 лютого 2007 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково: змінено договір довічного утримання, укладений 10 червня
2004 року між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2та викладено п. 4 зазначеного договору у наступній
редакції: “утримання та догляд полягають у щомісячній виплаті ОСОБА_2. суми у розмірі 200 грн. шляхом щомісячного переказу за
адресою: АДРЕСА_1, не пізніше 7-го числа кожного місяця, а відчужувач зобов'язаний негайно повідомляти про
зміну місця свого проживання”.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення
суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того,
що умови договору довічного  утримання
ОСОБА_1 виконуються належним чином,
тому відповідно до ст. 755 ЦК України підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання немає, а
оскільки             ОСОБА_2. зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 та проживає разом з нею, а остання чинить перешкоди у
виконанні ОСОБА_1 своїх обов'язків за вказаним договором, то відповідно до ст. 652 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну договору довічного утримання підлягають
задоволенню.

Проте з такими висновками
апеляційного суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що 10 червня 2004 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_1 був
укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов'язалася довічно утримувати                  ОСОБА_2, вартість щомісячного утримання складає 200 грн., а ОСОБА_2. зобов'язався передати їй у власність ½ частину
жилого будинку по АДРЕСА_2

Відповідно до п. 4 зазначеного договору до матеріального
забезпечення включено чотирьохразове харчування, забезпечення одягом, доглядом
та необхідною допомогою, вартість якого складає 200 грн. на місяць.

Згідно із ст. 755 ЦК України договір довічного утримання
(догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або
третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2)
на вимогу набувача.

Встановивши, що ОСОБА_1 не виконує своїх обов'язків, передбачених п. 4 договору
довічного утримання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку
про задоволення позовних вимог               ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

При встановленні факту неналежного виконання ОСОБА_1 обов'язків за договором довічного утримання, судом першої
інстанції були повно і всебічно з'ясовані обставини, на які ОСОБА_2. посилався як на підставу своїх вимог, що підтверджено
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального та
процесуального права і скасовано апеляційним судом помилково.

За таких обставин рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої
інстанції з підстав, передбачених
ст. 339 ЦПК України.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст.
339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11
квітня 2007 року скасувати, а
рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2007 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін