Справа
№ 2 -1271/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого:                                       Магдича О.Г.

при секретарі:                                      Кунцьо
С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду7, в м. Тернополі цивільну' справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись
на те, що подружнє життя у них не склалося, між ними часто виникали непорозуміння та сварки, протягом останніх трьох
років сімейних стосунків вони не підтримують,
проживають в окремих кімнатах, спільного господарства не ведуть, зберегти сім'ю не бажає, що говорить про формальний
характер їхнього шлюбу, який зберегти неможливо.

У судовому7 засіданні позивач позовні вимоги підтримав з
мотивів, викладених у позовній заяві та пояснив, що подальше
спільне подружнє життя і збереження шлюбу неможливе, а тому просить позов задовольнити, розірвати шлюб, витрати в
органах РАЦСу при одержані свідоцтва про розірвання шлюбу покласти на нього.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча судом прийнято всі
необхідні міри для її належного повідомлення про дату7, час та місце
судового розгляду7.

Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за
можливе слухати дану7 справу без
особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних
про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір.

Дослідивши та оцінивши докази у
справі, суд встановив наступне:

Сторони по справі уклали шлюб 09 жовтня 1982 року, про що свідчить
свідоцтво про одруження від 09.10.1982 року НОМЕР_1.

Від даного шлюбу в сторін
народилося двоє дітей, які вже повнолітні.

У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася, сторони подружніх
стосунків не підтримують, примирення, спільне
подружнє життя та збереження шлюбу неможливе.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя
подружжя неможливе і збереження сім'ї
суперечить їх інтересам, а тому позов слід задовольнити, а шлюб між ними
розірвати.

Суд вважає, що витрати по сплаті державного мита при одержані свідоцтва про
розірвання шлюбу в органах реєстрації актів
цивільного стану7 слід покласти на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, ПО, 212, 213, 214, 215, 226
ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09 жовтня 1982 року7 міським відділом ЗАГС М.Тернополя,
актовий запис №1197.

При одержанні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах реєстрації актів
цивільного стану стягнути державне мито в розмірі одного неоподаткованого
мінімуму7 доходів громадян з позивача ОСОБА_1, звільнивши від сплати державного мита відповідача ОСОБА_2.

Рішення суду7 набирає законної сили після закінчення строку7
подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги,
якщо у встановлені для їх подання строки їх не було подано, а у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано -
після розгляду справи апеляційним судом.

2

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заява про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а
апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до апеляційного суду7 Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.