РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19
квітня 2007 року Добропільський міськрайонний суд Донецької   області
в складі

головуючого судді                                                           МавродіР.Ф.

при секретарі                                                                   Ганжа
Т. А.

у присутності позивача                                                   ОСОБА_1

представника відповідача                                               Гаврихів
В.В.

представника 3-ї особи                                                   Біблі
В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства
"Добропіллявугілля" Відокремлений підрозділ шахта
"Білицька", третя особа Добропільське відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України про встановлення факту нещасного випадку на
виробництві та видачі акту встановленого зразка,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ДП
"Добропіллявугілля" про встановлення факту нещасного випадку на
виробництві та видачі акту встановленого зразка мотивуючи тим, що знаходився в
трудових відносинах із відповідачем, працюючи на його Відокремленому підрозділу
шахта "Білицька" з 26.10.2006 р. по 24.11.2006 р. на посаді гірничого
майстра підземного.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 1
листопада 2006 року під час виконання трудових обов'язків з ним трапився
нещасний випадок, а саме : під час виконання наряду замірів метану та
вуглекислого газу на дільниці № 8. При проходженні по маршруту, він спіткнувся
та вдарився лівою стороною обличчя об дерев'яну стійку. При ударі він відчув
хруст, однак не придав цьому значення та продовжив виконувати наряд. Через
декілька часу йому стало погано і він звернувся до медичного пункту
підприємства. Медсестра відмовилася реєструвати травму мотивуючи тим, що у
журналі реєстрацій не має місця. У цей день він звернувся до Добропільської
ЦРЛ, де після проведення рентгену, лікар визначила у нього перелом дуги кістки
вилиці зліва з незначним зміщенням відламків. На слідуючий день у видачі йому
лікарняного листа було відмовлено, тому що факт травми на виробництві не було
підтверджено.

16 листопаду 2006 року він звернувся до адміністрації підприємства
з проханням провести розслідування нещасного випадку та скласти відповідний
Акт. Згідно отриманого листа йому у цьому було відмовлено.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні
вимоги та просить суд встановити факт нещасного випадку на виробництві, який
трапився з ним 1 листопаду 2006 року у 10.00 год. та зобов'язати відповідача видати акт за формою Н-1 на його
ім'я.

Представник відповідача, діючий на підставі довіреності,
позовні вимоги не визнав, вважає, що позивачем не надано суду належних доказів
про одержану травму на виробництві, після розгляду його заяви, комісією були
зроблені висновки, що факт травмування шляхом опитування свідків, вивченням
відповідних документів, крім доводів самого ОСОБА_1, не був підтверджений, тому
в позові просить відмовити.

Представник 3-ї особи - Добропільського відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України, діюча на підставі довіреності,
також заперечує проти задоволення позову, тому що позивачем не надано достатніх
доказів погіршення стану його здоров'я з

2

фактом
падіння 1 листопаду 2006
року , у результаті
чого йому травмувало ліву частину вилиці. Просить у позові відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, представника 3-ї особи, свідків, вивчивши матеріали справи,
суд дійшов до наступних висновків.

У судовому
засіданні встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з ВП ш.
"Білицька" ДП "Добропіллявугілля" з 26.10.2006 року , коли
був прийнятий гірничим майстром підземним по 24.11.2006 рік, коли був
звільнений за прогули.

01.11.2006 року
позивач виконував сумісно з гірничим майстром ОСОБА_2 наряд начальника дільниці
ОСОБА_3 по заміру метану та вуглекислого газу на дільниці № 8. Як стверджує
позивач, він спіткнувся та вдарився лівою стороною обличчя . При виїзді з шахті
він, нібито, відчув себе погано та звернувся до медичного пункту. Але медична
сестра реєструвати одержану їм травму не стала. У цей же день він звернувся до
Добропільської ЦРЛ, де йому було зроблено рентген, на якому убачалося перелом
дуги кістки вилиці.

Але твердження
позивача спростовуються наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, свідок
ОСОБА_3 пояснив, що працюя начальником дільниці ВТБ, 01.11.2006 року у першу
зміну був даний наряд на обслідування гірничих виробіток. Так як, ОСОБА_1.
працював всього два дні, з ним пішов гірничий майстер ОСОБА_2 Крім того, у
шахту поїхав і заступник начальника дільниці ОСОБА_4. По закінченню зміни ,
ОСОБА_1. звернувся до медичного пункту, викликали також його та заступника
директора по охороні праці. Особисто ОСОБА_1. керівництву шахти нічого не
повідомляв, ознаків травми ніякої не було, працюючим разом з ним ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 він не на що не скаржився, будь якого падіння ніхто не бачив.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що
знаходився разом з ОСОБА_1у шахті до 11.00 год., а потім разом з ним постійно знаходився ОСОБА_2 Ніякого
травмування не було, ОСОБА_1. на стан здоров'я не скаржився.

Свідок ОСОБА_2
пояснив, що 01.11.2006 року працював у першу зміну та знаходився разом з
позивачем постійно. Перед роботою , ОСОБА_1. скаржився, що літом впав з мопеду
та у нього досить болить щелепа. Під час знаходження у шахті ОСОБА_1. не падав,
ніякої травми не одержував. Виїхали з шахти приблизно у 14.20 год., ОСОБА_1. на стан
здоров'я не скаржився.

Допитаний у
якості свідка лікар ОСОБА_5 пояснив, що працює хірургом-стоматологом 44 роки.
Літом 2006 року до нього на прийом звернувся ОСОБА_1. з травмою вилиці. Він
зробив йому операцію. Потім у серпні ОСОБА_1. знов звертався до нього, вказував
, що знову отримав травму тієї ж кістки вилиці. Йому були зроблені повторні
операції. Приблизно у листопаді 2006 року ОСОБА_1. прийшов до нього, показав
рентгенівські знімки, вказав що став робити на шахті і під час роботи упав та одержав
травму вилиці. Ознайомившись з рентген знімками , оглянув ОСОБА_1, будь-яких
зовнішніх ознаків травми та перелому кісток вилиці знайдено не було. На знімках
були старі ознаки перелому.

Свідок ОСОБА_6.
пояснила, що в осені 2006 року ОСОБА_1. після першої зміни прийшов до здравпункту у чистому одягу і
поскаржився на болі у щелепі, вказав, що упав на роботі. Вона довела до відома
керівництво , яке після опитання свідків, будь якого факту травми не
зафіксувало. При огляді ОСОБА_1 будь яких пошкоджень або інших ознаків
травмування виявлено не було. Таким чином, реєструвати факт травми вона не
стала.

Згідно наданих
матеріалів перевірки заяви позивача, протоколом № 23 засідання комісії з
охорони праці ВП ш."Білицька" від 23.11.2006 року факту травми на
виробництві майстра ОСОБА_1 не встановила і видачі акту по формі Н-1 йідмовила.

Відповідно до
лікарняного листка №581097 та довідки головного лікаря, ОСОБА_1. знаходився з
04.11.2006 р. по 14.11.2006 р. на стаціонарному лікуванні у Білицької лікарні з
діагнозом: наслідки ЧМТ у побуті 12.06.2006 року, струс головного мозку.

Дослідженні медичні документи та довідки про хворобу
ОСОБА_1 свідчать саме

3

про це.

Відповідно до п. 7 Положення про
порядок розслідування і ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань
і аварій на виробництві», затвердженого Постановою КМУ № 1112 від 25.08.2004
року ( далі Порядок) , розслідування проводиться у разі раптового погіршення
стану здоров'я працівника або особи, яка забезпечує себе роботою самостійно,
одержання ними поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень,
заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого
професійного та інших отруєнь, одержання теплового удару, опіку, обмороження...
, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи
більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як
на один робочий день, у разі зникнення працівника під час виконання ним
трудових обов'язків, а також у разі смерті працівника на підприємстві.

П.8 Порядку передбачено, що
робітник, отримавший травму на виробництві, повинен повідомити про це
керівнику.

П.9 Порядку
передбачає, що лікувальні-профілактичні установи при зверненні робітника за
медичною допомогою у зв'язку з виробничою травмою, повинні повідомляти про це
підприємство.

Як вбачається з
пояснень сторін, свідків позивач керівництву про отриману травму не повідомляв,
а у лікарні не було підтвердження будь-яких ознаків отриманої травми.

Аналізуючи всі
обставини справи, додані докази, суд вважає, що факт травмування з позивачем
під час виконання їм трудових обов'язків 01.11.2006 року у судовому засіданні
не знайшло свого об'єктивного підтвердження, доводи позивача мають мінливий
характер та нічим не підтверджуються.

Таким чином,
підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення факту його травмування
на виробництві та зобов'язання підприємства видати Акт по формі Н-1 у суду не
має.

На підставі ст. ст. 171,232 КЗпП
України, Положення про порядок розслідування і ведення обліку нещасних випадків
, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою
КМУ № 1112 від 25.08.2004 року, ст. ст. 5,10,60,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до Державного підприємства "Добропіллявугілля"
Відокремлений підрозділ шахта "Білицька", третя особа Добропільське
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України про встановлення
факту нещасного випадку на виробництві та видачі акту встановленого зразка
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької
області через Добропільський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після
подачі заяви на апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.