У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 червня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Григор'євої
Л.І.,

суддів:

Гуменюка В.І.,           Данчука
В.Г.,

розглянувши
у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
права власності, виділ у натурі квартири, визнання частково недійсним заповіту
та свідоцтва про право на спадщину, стягнення різниці в вартості квартир, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Луганської області
від   11 січня 2007 року,

встановила:

У вересні 2001 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом про визнання за нею
права власності на частину будинку АДРЕСА_1, про поділ цього будинку та
визнання недійсним заповіту від       27
березня 2000 року на ім'я ОСОБА_1.

Ухвалою Артемівського районного суду м. Луганська від 27 лютого 2006 року у
зв'язку зі смертю ОСОБА_2 до участі в справі в якості позивача був залучений
правонаступник позивачки - її син ОСОБА_3, який доповнив позовні вимоги та
просив визнати за його матір'ю ОСОБА_2 право власності на ½ частину
спірного будинку, визнати за ним право власності на ½ частину цього
будинку в порядку спадкування, здійснити поділ будинку в натурі, виділивши йому
квартиру № 1, відповідачці - квартиру № 2, визнати недійсним заповіт на ім'я
ОСОБА_1. та частково недійсним свідоцтво про право на спадщину.

Рішенням Артемівського районного суду м. Луганська від 8 вересня 2006 року
в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 11 січня 2007 року
рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 8 вересня 2006 року
змінено. В частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні позову про визнання права
власності, виділ в натурі квартири, визнання частково недійсним свідоцтва про
право на спадщину скасовано. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2 право власності на 46/100 частини спірного будинку вартістю 45
513 грн. 33 коп. Визнано за ОСОБА_1. право власності в порядку спадкування за
заповітом на 54/100 частини спірного будинку вартістю 52 978 грн. 66 коп.
Здійснено поділ спірного будинку в натурі, виділивши ОСОБА_3 в рахунок належної
йому на праві власності частини будинку квартиру № 1 згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи вартістю 46 901 грн. або 48/100 частини;
виділено ОСОБА_1. в рахунок належної їй на праві власності частини будинку
квартиру № 2 згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи
вартістю 52 978 грн. 66 коп. або 54/100 частини. Зовнішні мережі інженерного
забезпечення та земельну ділянку двору, вільну від забудови площею 273 кв.
м.  залишено в загальному користуванні
сторін. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, видане на ім'я ОСОБА_1. державним нотаріусом Другої Луганської
державної нотаріальної контори НОМЕР_1 в частині набуття права власності на
цілий будинок АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1. різницю у
вартості в сумі 1 869 грн. 80 коп. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3
витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 136 грн. та з оплатою
судової експертизи в сумі 170 грн. 90 коп.
В решті рішення залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1.  просить скасувати рішення апеляційного суду
Луганської області від 11 січня 2007 року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржуване
судове рішення   постановлено з
додержанням норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338
ЦПК України підстави для його обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 11 січня 2007 року  залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.І.
Гуменюк

В.Г. Данчук