МІСЬКИЙ СУД
м е н е м   У к р а ї н и
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого, судді
представника позивача
представника відповідача
відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,
Позивач звернувся з зазначеним позовом до суду цивільної юрисдикції в
порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд визнати за ним
право власності на ½ частку квартири АДРЕСА_1, яка є об'єктом права спільної сумісної власності
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що під час шлюбу сторони придбали у
спільну сумісну власність подружжя спірну квартиру, яку слід поділити.
Як на правову підставу позову, позивач посилається на статтю 71 Сімейного
та її представник не визнали позову, наголошуючи на тому, що зазначена квартира
не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки була
придбана позивачкою за її особисті кошти, а відповідач самостійного доходу не
мав без поважних причин, зловживаючи спиртним.
сторони та їх представників, з'ясувавши обставини у справі та дослідивши
відповідні докази, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим і
задоволенню не підлягає з таких підстав.
визнано, що у 1990 році між ними було зареєстровано шлюб. Оскільки у
відповідності до вимог статті 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню,
наведений факт вважається встановленим.
Згідно договору купівлі-продажу від 9 лютого 1999
року, укладеного у відповідності з Законом України
„Про товарну біржу”, відповідачка ОСОБА_3 придбала у  власність
З показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 і
ОСОБА_7, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо
неправдиве показання та приведені до присяги, вбачається, що зазначену квартиру
ОСОБА_3 придбала за кошти, які належали їй особисто, оскільки були одержані нею
на підставі договору дарування, укладеного з її матір'ю.
Так, свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що є рідною матір'ю відповідачки, яка
перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 Оскільки він зловживав
спиртними напоями та ігнорував інтереси сім'ї, вона подарувала відповідачці 36
000 гривень, які вона сплатила за квартиру, додавши також свої особисті
Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 повідомили, що тривалий час проживали з
відповідачкою у гуртожитку, її чоловік ОСОБА_8 зловживав спиртними напоями.
Також свідкам відомо, що одразу після укладення шлюбу відповідачка
намагалася придбати окреме житло та виїхати з гуртожитку, проти чого її чоловік
заперечував, тому відповідачка придбала у власність квартиру за власні кошти,
які вона одержала від своєї матері.
Тобто відповідачкою були надані докази на підтвердження тих обставин, на
які вона посилалася як на підставу своїх заперечень проти позову. Водночас
позивачем відповідні твердження відповідачки не було у встановленому
процесуальним законом порядку наданням допустимих, належних і достовірних
доказів спростовані.
За таких обставин і з огляду на положення ст. 57 СК України, відповідно до
якої особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуто за час
шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, а також
майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали дружині чи чоловікові
особисто, суд визнає, що квартира АДРЕСА_1 не є об'єктом права спільної
сумісної власності, а тому не може бути предметом поділу.
Крім того, суд зауважує, що позивачем заявлений позов про визнання за ним
права власності на  ½
частину зазначеної квартири. Вирішення такої
вимоги на користь позивача є неможливим, оскільки сам обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права суперечить вимогам статті 71 Сімейного кодексу
України, якою встановлений порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, тільки в натурі, а не ідеальними частками. Поділ
майна подружжя ідеальними частками надає можливість одному з подружжя у
подальшому порушувати питання про поділ в натурі майна, яке припадає на
ідеальну частку іншого.
Суд, зважаючи на вимоги статті 10 ЦПК України щодо сприяння всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи, попереджував позивача та його представника,
який до того наголошував, що є спеціалістом в галузі права, про відповідні
процесуальні наслідки розгляду заявлених позовних вимог, але заявленої позовної
вимоги вони не уточнили, не змінивши підстав та предмету позову.
Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини у справі, дослідивши та
оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням та у відповідності з
вимогами статті 212 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не
щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
підставі викладеного і керуючись ст. ст.
57, 71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 158 ч. 2, 169,
179, 209, 212-215 ЦПК України, суд
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - відмовити.
Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний строк
з наступного дня після його проголошення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку
ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст. ст. 223, 294
ЦПК України.

СУДДЯ -