Справа 22ц- 314/07 р.                                                      Головуючий по І інстанції   Черенкова
Категорія 32                                                                        Доповідач апеляційного суду Кутова Т.З.
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2007
р. колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого -  Лисенка П.П.,

суддів: Данилової О.О., Кутової
Т.З.,

при секретарі судового засідання -  Негрун   І.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1., його представника ОСОБА_5.,
відповідачки ОСОБА_2., її представника ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу
за апеляційною скаргою

ОСОБА_1на
рішення    Центрального  районного суду    м. Миколаєва від 13    листопада
2006 р. за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання такими, що втратили право
користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2005 року ОСОБА_2звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1про вселення в кв. АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідач перешкоджає їй в проживанні   в зазначеній квартирі, де вона
зареєстрована.

В додатковій позовній заяві позивачка просила визначити порядок
користування    спірним жилим
приміщенням.

ОСОБА_1 звернувся з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили
право на користування вказаною квартирою, посилаючись на те, що відповідачки, його колишня дружина та її мати з 2001
року не проживають в спірній квартирі без поважних причин та не приймають участі
в її утриманні.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30
червня 2006
року за клопотанням представника
позивачки ОСОБА_2. її позовні вимоги було виділено в окреме провадження.

Рішенням того ж суду від 13 листопада 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1. до ОСОБА_2. та ОСОБА_3. про визнання їх такими, що втратили право користування житловим
приміщенням відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, просить вказане рішення
суду скасувати, а справу направити на новий
розгляд, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши
докази по справі колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи квартира №
АДРЕСА_1за ордером № 23 від 4 липня 1960
року була надана сім'ї в кількості трьох осіб
ОСОБА_1., ОСОБА_6. та їх сину ОСОБА_7, 1978 року
народження (а.с. 10).

В подальшому сторони розірвали
шлюб  і
на даний час в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 його колишня
дружина відповідачка ОСОБА_2. (ІНФОРМАЦІЯ_1) та її
мати відповідачка ОСОБА_3. (а.с. 4).

Відповідно до довідки відділу у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних
осіб УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2. в 2001
році отримала закордонний паспорт громадянина України для
тимчасового виїзду за кордон і  в зв'язку з роботою тимчасово перебуває за
межами України.

ОСОБА_3., в зв'язку з неприязними стосунками, які склалися з позивачем із-за розірванням шлюбу дочки з ним і
тимчасовим її виїздом в іншу державу,
змушена тимчасово, до повернення доньки, покинути спірне приміщення. Іншого постійного місця проживання відповідачки не
мають (а.с. 65).

Зазначене вище об'єктивно підтверджується обставинами
справи, які сторони не заперечують.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції повно та
всебічно дослідив обставини
справи, доказам, які надали сторони, дав належну оцінку і дійшов вірного висновку про те, що не проживання відповідачів в
спірній квартирі є тимчасовим і визвано
поважними причинами, а тому нема підстав для застосування ст. 71
ЖК України та визнання їх такими, що втратили право на
користування кв. № АДРЕСА_1.
Тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи в
відсутності відповідачів не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки не свідчать про порушення процесуальних норм судом,
так як таке право суду надано ст. 169 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачі не
приймають постійно участі в
утриманні квартири, само по собі не є підставою для задоволення позову. Але таке, тобто спір про витрати щодо утримання квартири, за позовом заінтересованих сторін  може бут предметом судового розгляду.

Інші ж доводи апеляційної скарги не спростовують наведені
висновки суду, а тому не тягнуть за собою скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 В.А. відхилити, а
рішення Центрального районного
суду М.Миколаєва від 13   листопада 2006 р. залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України на протязі
двох місяців з дня набрання нею законної сили, тобто з дня проголошення.