Справа №2-4/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20
березня 2007 року              Шосткинський
міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої
судді                                                                  -
Стародубцевої Л.О.

при
секретарі                                                                        -
Ходькової В.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Шостка справу за позовом Шосткинської
виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання
покарань у Сумський області (№ 66) до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання
втратившими право користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_4- Шосткинської виправної колонії управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань у Сумський області
(№ 66) про визнання ордера на вселення до квартири недійсним та про виселення з
квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Шосткинська виправна колонія управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у Сумський області (№ 66) звернулась з
позовом до до Шосткинського міськрайсуду та просить визнати втратившими право
користування жилим приміщенням, АДРЕСА_1, Сумської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, стягнути з відповідачів витрати по справі та поновити строк позовної
давності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спірна квартира була надана
працівнику ШВК № 66 ОСОБА_1та його сім'ї 30 серпня 1990 року.

Дана квартира не є службовою, знаходиться в відомі Шосткинської виправної
колонії (ШВК № 66), не приватизована.

Відповідачі та неповнолітні діти ОСОБА_5, 1990 року народження та ОСОБА_6,
1991 року народження були прописані і проживали у вищевказаній квартирі:
ОСОБА_1, 1962 року народження, з 07.07.1992 року по 23.07.2002 року виписався з
спірної квартири і виїхав на постійне місце проживання у Винницьку область до
своїх батьків.

ОСОБА_2, 1965 року народження, з 25.03.1997 року, ОСОБА_3, 1983 року
народження, з 05.11.1999 року.

07.09.2001 року ОСОБА_2, та ОСОБА_3, та неповнолітні діти
також виписалися з спірної квартири та 25.09.2001 року прописались і постійно
мешкають в АДРЕСА_2, яка ОСОБА_2, дісталась у спадщину за заповітом та є її
квартиронаймачем.

Оскільки відповідачі добровільно розірвали договір найму
жилого приміщення не користувалися жилим приміщенням без поважних причин з
23.07.2002 року, тому втратили право користування жилим приміщенням.

Причиною пропуску строку позовної давності є тривала неможливість вирішення
питання про місцезнаходження відповідачів, їх розшуком.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулись з зустрічним позовом до
Шосткинської виправної колонії (ШВК № 66) та ОСОБА_4про визнання ордера на
вселення до квартири від 21.10.2003 року недійсним та про виселення з АДРЕСА_1,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в зв'язку з трудовими відносинами з ШВК №
66 ОСОБА_1, та його членам сім'ї була надана двокімнатна спірна квартира.

Після виходу на пенсію ОСОБА_1, тимчасово виїхав за
місцем проживання своєї престарілої матері в с Цибулівка, Тростянецького району Винницької області для
надання їй допомоги. Вся його сім'я, дружина ОСОБА_2, дочка, ОСОБА_3, та два
малолітніх сина ОСОБА_5,1990 року народження і ОСОБА_6, 1991 року народження
залишились проживати в наданій йому відповідачем квартирі.

Проживаючі
в спірній квартирі ОСОБА_2, платила відповідачу ШВК № 66 за комунальні послуги
із розрахунку всіх проживаючих членів сім'ї в тому числі й за тимчасово
відсутнього ОСОБА_1

В зв'язку припиненням подачі газу в квартирі не було
опалення, ОСОБА_2, її діти часто хворіли. ОСОБА_2, не взмозі була забезпечити
іншим опаленням квартиру і вимушена була з поважної причини спірну квартиру
залишити і з дітьми тимчасово поселилась в квартиру своєї матері в м. Шостка по
вул. Халтуріна.

Після смерті родички, ОСОБА_2, отримала у спадщину
однокімнатну АДРЕСА_2та 25.09.2001 року вона з повнолітньою дочкою та двома
неповнолітніми синами прописались в дану квартиру, де і зараз мешкають. Дочка
ОСОБА_3, 1983 року народження 13.02.2007 року виписалась з даної квартири та
виїхала працювати у Житомирську область.

16 жовтня 2003
року відповідач ШВК № 66 передав спірну квартиру ОСОБА_4.

Виданий ордер ОСОБА_4,
є недійсним, оскільки ШВК № 66 передав квартиру у той час коли у ОСОБА_4, в житлі не було
потреби, оскільки спірна квартира не була вільною, крім того ОСОБА_4, мав квартиру зі
всіма зручностями у цьому ж будинку.

Представники позивача ШВК № 66 Панченко Ж.М., та Якименко В.І., та ОСОБА_4, зустрічний позов
відповідачів не визнали, підтримали свій позов, мотивуючи тими ж самими
обставинами пояснили, що в зв'язку з відсутністю фінансування подача газу на
опалення будинків, які знаходяться у відомі ШВК була припинена з березня 2002
року. Мешканці будинків забезпечували опалення квартир на власний розсуд :
встановлення автономного опалення, пічного, тощо. Відповідачі ОСОБА_2, та
ОСОБА_3, до установи стосовно урегулювання питання опалення квартири не
зверталась. Ніяких примусів та погроз стосовно виписки з квартири з боку
установи до відповідачів не було, навпаки працівниками установи відповідачам
роз'яснювались наслідки зняття з реєстрації. В спірній квартирі знаходяться
водяна та каналізаційна системи загального користування, які потребували
ремонту. До установи надходили чисельні скарги стосовно ремонту цих систем,
оскільки ці системи чіпляли інтереси сусідів по квартирі, а відповідачі не
користувалися жилим приміщенням без поважних причин, не проявляли ніякого
інтересу до житла з 23.07.2002 року, виписалися з спірної квартири. На
квартирному обліку ШВК № 66 перебував енергетик ШВК ОСОБА_4, який працює в
установі з 1996 року, сім'я його складається з трьох чоловік, дружина також
працює в установі економістом, сім'я проживає в цьому ж будинку в квартирі з
сусідами (гуртожитку). Оскільки виконання обов'язків головного енергетика
установи передбачає необхідність його проживання в безпосередньої близкості від
установи, в зв'язку з можливістю виникнення ситуацій, що вимагають втручання
спеціаліста-енергетика, тому на засіданні профспілкового комітету 25.09.2003
року було вирішено питання про надання спірної квартири, яка на той час була
вільною, ОСОБА_4., та 21.10.2003 року йому був виданий ордер на цю квартиру.

Відповідачі неодноразово попереджались письмово про
необхідність висвободити житло від речей, однак вони ніяким чином не реагували.
05.11.2004 року комісією у складі голови комісії-заступника начальника ШВК № 66
та 4 її членів в тому числі голови профспіки, а також депутата Гамаліївської
сільради з участю понятих, спірна квартира була розпечатана та речі були
перевезені до складу. За відповідачами станом на 21.09.2001 року значилась
заборгованість по сплаті за житло та комунальні послуги. Вважають, що
відповідачі втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідачка ОСОБА_2, позов ШВК № 66 не визнала,
підтримала свій позов, мотивуючі тими ж самими обставинами, пояснила, що вона
залишила квартиру, оскільки без опалення, часто хворіли діти, тому умов для
проживання не було. Спочатку тимчасово вона мешкала у матері, потім, після
смерті її родички, згідно заповіту отримала квартиру у спадщину і з особистих
міркувань виписалась з спірної квартири 07.09.2001 року і 25.09.2001 року
прописалась у квартиру, яка їй дісталась у спадщину, де мешкає зараз з двома
синами. Дочка 13.02.2007 року виписалась з даної квартири та виїхала працювати
у Житомерську область. Забезпечити опалення в спірній квартирі вона не мала
змоги, оскільки всі кошти витрачалися на ліки. Чоловік також виписався з
спірної квартири та виїхав у Винницьку область до своєї матері. Вважає, що
право користування жилим приміщенням вони не втратили, оскільки житло залишили
з поважної причини.

Відповідач
ОСОБА_1, який був допитаний в порядку судового доручення Тростянецьким районним
судом Винницької області пояснив, що спірну квартиру залишив колишній дружині
та дітям, про що написав заяву - відмову на користь дружини- ОСОБА_2 Ніяких
позовів до суду не подавав. Десять років тому переїхав на постійне місце
проживання в с Цибулівку
до батьків. З 2000 року проживає з іншою жінкою в фактичних шлюбних відносинах.
Просить справу слухати без його участі.

Відповідачка ОСОБА_3, належним чином повідомлена, про що
свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, в судове засідання
не з'явилась, про відкладання справи заяви не написала (а.с.178).

Сторони
не заперечують слухати справу у відсутності відповідачки ОСОБА_3

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідачки
ОСОБА_3,оскільки відповідачка була присутня на минулих судових засіданнях,
давала пояснення стосовно заявлених позовів, які є аналогічними показам
відповідачки ОСОБА_2,

Заслухавши строни, дослідивши надані докази суд вважає, що позов ШВК № 66
підлягає задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3,
задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та пояснили строни спірна квартира була
надана ОСОБА_1та членам його сім'ї, як працівнику ШВК № 66 в безстрокове
користування згідно черги на отримання житла 30 серпня 1990 року. Квартира не є
службовою, не приватизована і знаходиться на балансі підприємства ШВК № 66
(а.с.181-183);

Згідно довідок адресного бюро ОСОБА_1, зреєстрований в спірній квартирі
07.07.1992 року, знятий з реєстрації 23.07.2002 року в зв'язку з виїздом в с Цибулівку,
Винницької області до постійного місця проживання своїх батьків де мешкає і
зараз, (а.с.96, 114);

ОСОБА_2, зареєстрована в спірній квартирі разом з своєю дочкою ОСОБА_3,
25.03.1997 року та відповідно 05.11.1999 року, зняті з реєстрації 07.09.2001
року в зв'язку з виїздом на інше постійне місце проживання та реєстровані за
адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2, є квартиронаймачем даної квартири де мешкає по
теперішній час з двома неповнолітніми дітьми. ОСОБА_3, виписана 13.02.2007 року
в зв'язку з виїздом в Житомирську область.(а.с.21,94-95,179);

Доводи відповідачів ОСОБА_2, та ОСОБА_3, про те, що
спірне житло залишили з поважної причини тимчасово та те, що їх примусили
погрожуючи виписатись з спірного житла, судом до уваги не приймаються, оскільки
відповідачі та члени їх сім'ї добровільно виписались з спірної квартири та
вибули на постійне проживання до іншого населеного пункту, де зареєструвалися і
мешкають по теперішній час, тобто розірвали договір найму жилого приміщення і
тим самим втратили право користування жилим приміщенням з моменту виїзду на
інше постійне місце проживання.

Відповідно до ст.107 ЖК України в разі відбуття наймача
та членів його сім'ї на постійне місце мешкання в інший населений пункт або в
інше жиле приміщення, то договір найму вважається розірваним з часу відбуття.

Фактів, які б свідчили про протиправність в діях установи
ШВК № 66 відносно перешкод користування та примусу виписки із спірного житла в
судовому засіданні не встановлено.

Доводи відповідачів про неможливість проживання в зв'язку
з відсутністю в квартирі опалення, хворобу дітей та відсутність коштів, суд
поважним не вважає, оскільки відповідачі не проявляли ніякого інтересу до
спірного житла і не приймали в цьому напрямку ніяких заходів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається та підтвердити їх
доказами, доказування по справі не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.ст.5, 6, 31, 60 ЦПК України судочинство
проводиться на засадах змагальності, сторони по справі є рівними як у процесуальних
правах так і в можливості надання доказів.

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору- судом.

Виходячі з вищевикладеного суд не вбачає протиправних дій
установи ШВК № 66 стосовно надання спірної квартири, яка на той час була
юридично вільною, головному енергетику установи

ОСОБА_4., який, мешкав в квартирі з
сусідами (гуртожитку) та проведення заходів відносно звільнення квартири від
речей відповідачів (а.с.4, 8-10,12,14-18,78, 93,180).

Враховуючи
обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ШВК № 66 стосовно поновлення
строку позовної давності підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 14, 60, 208-209, 212-215, 218,
223 ЦПК України, ст.ст.71, 107 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Шосткинської виправної колонії управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у Сумський області (№ 66) до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання втратившими право користування жилим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 втратившими право
користування жилим приміщенням АДРЕСА_1, Сумської області.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1ОСОБА_2
ОСОБА_3до ОСОБА_4, Шосткінської виправної колонії управління Державного
департаменту України з питань виконання покарань у Сумський області (№ 66) про
визнання ордера на вселення до квартири недійсним та про виселення з квартири.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3на користь
Шосткінської виправної колонії управління Державного департаменту України з
питань виконання покарань у Сумський області (№ 66) держмито в сумі 08 грн., 50
коп. по 02 грн.83 коп., з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3на користь держави
витрати, пов'язані з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в
сумі 7 грн., 50 коп., по 02 грн., 50 коп., з кожного.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайсуд
протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається
протягом двадцяти днів після надання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано, або якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після
подання цієї заяви.