Справа № 2-23
РІШЕННЯ

Іменем    України

6 березня 2007
року                                                        Коломийський
міськрайонний суд

Івано-Франківської
області В складі:

Головуючого-судді                  Кавацюка М.Ф.

Секретаря                                Гайова Г.Ф.

З участю
позивача                  ОСОБА_1

Адвоката                                   ОСОБА_2

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломия цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної
джерелом підвищеної небезпеки та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ :

Позивачка підтримуючи позовні вимоги в судовому засіданні
просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в
розмірі 17 347 грн. 94 коп., яка їй завдана внаслідок зіткнення її автомобіля з
автомобілем МАЗ-5334 д.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 а керував ним водій ОСОБА_4,
що мало місце 18.03.2003 року в селиші Отинія. Дорожньо-транспортна пригода
сталася по вині водія автомобіля МАЗ, що стверджується відповідними
документами. Також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 5 тисяч гривнів,
яка виражається у перенесенні нею душевних страждань у зв»язку із знищенням її
майна, так як автомобіль був єдиним джерелом її доходів.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилися, хоча
повідомлені у встановленому порядку про що свідчать розписки судових повісток і
не повідомили про причини неявки.

У відповідності до п.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про
причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки
буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення).

Заслухавши пояснення позивачки, думку адвоката,
оголосивши покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про доведеність позовних вимог, які підлягають до
задоволення частково з наступних міркувань.

Встановлено, що
на підставі доручення від 05.10.2000 року (а.с.71) автомобіль МАЗ-5334 д.н.
НОМЕР_1 строком на 3 роки до 05.10.2003 року, передано у володіння та
розпорядження ОСОБА_3 і на час скоєння ДТП
автомобіль знаходився в його законному віданні.

Відповідно
роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.4 постанови №6 «Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»
від 27.03.1992 року з наступними змінами, під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського
відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

18.03.2003 року,
ОСОБА_3 доручив управляти вказаним автомобілем ОСОБА_4, який на автодорозі
Стрий-Чернівці при в»їзді в смт. Отинія, Коломийського району, всупереч п.13.4
Правил дорожнього руху в якому зазначено, що якщо роз»їзд утруднений, водій, на
смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує,
заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу, об'їжджаючи автомобіль що
стояв на обочині, виїхав на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення з
автомобілем ІСУЗУ АСКО д.н. 89918 ВІ що рухався в зустрічному напрямку і яким
управляла позивачка. В результаті зіткнення її автомобіль отримав значні
пошкодження.

Згідно постанови
про відмову в порушенні кримінальної справи від 30.04.2003 року ( а.с.56-57),
ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п.13.4 Правил дорожнього руху.

Постановою судді
Підволочиського районного суду, Тернопільської області від 30.04.2003 року (
а.с.61), ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.
124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності.

Про пошкодження,
які виникли внаслідок зіткнення автомобілів свідчать протокол огляду та
перевірки технічного стану автомобіля позивачки (а.с.40-41) та фототаблиця
(а.с.53).

Згідно висновку
експерта № 09 від 08.05.2003 року (а.с. 10-11) на ремонт пошкодженого
автомобіля необхідно затратити 17 347, 94 грн.

Оскільки
матеріальну і моральну шкоду заподіяно джерелом підвищеної небезпеки з вини
водія ОСОБА_4, то відповідальність за цю шкоду на підставі ст.ст.440,450 ЦК України (в
редакції 1963 року), несе винна особа.

Тому суд вважає,
що в позові до ОСОБА_3 слід відмовити, так як його вини у скоєнні ДТП судом не
встановлено.

Щодо
відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вини відповідача у вчиненні ДТП, обставин їх
заподіяння, наявності доказів у заподіянні матеріальної шкоди та перенесенні
душевних страждань позивачки у зв»язку із знищенням майна і приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Твердження відповідача про те, що ДТП виникла з вини водія,
який управляв автомобілем позивачки, а не сама позивачка, перевищивши швидкість
та   знаходячись   в
стані   алкогольного   сп»яніння,
судом   до   уваги
не

приймаються, так як вони не
відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються постановою про
відмову в порушенні кримінальної справи і протоколом медичного освідчення водія
автомобіля ІСУЗУ АСКО та поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8

В судовому
засіданні позивачка заявила, що пошкоджений автомобіль здала на металолом,
проте квитанції про оплату не представила, а тому суд приходить до висновку, що
вартість заподіяної шкоди слід зменшити на 2000 грн..

На підставі
ст.ст.440,450 ЦК України
(в редакції 1963 року) та керуючись ст.ст.213,215,227 ЦПК України суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити
частково. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 15 347грн. 94 коп. матеріальної
шкоди та 1500 грн. моральної шкоди і 381 грн.97 коп. судових витрат.

В позові до ОСОБА_3 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів
з дня отримання його копії.