АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа № 22 ц- 197/7
Головуючий у 1-й інстанції -Тимченко СО.
Категорія- 29                                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 січня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області  в складі:

головуючого - Гайдук В.І.

суддів - Дерев'янко О.Г., Поплавського В.Ю.

при
секретарі  - Сидоренко А.С. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду від 28 серпня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства, ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про визнання права користування
житловим приміщенням, вселення та виселення   та
по   зустрічному   позову
ОСОБА_1,   ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Павлоградської міської ради
Дніпропетровської   області,   Комунального   підприємства   Управління
житлово-комунального господарства М.Павлограда Дніпропетровської області
про визнання права на житло, -

встановила:

У листопаді 2005 року ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до відповідачів про визнання права користування житловим приміщенням,
вселення та виселення, посилаючись на те, що з серпня 1989 року вона разом з чоловіком ОСОБА_4 проживала та була прописана в АДРЕСА_1. З 1996 року в квартирі був прописаний їх
неповнолітній син ОСОБА_5. Зазначена квартира не
приватизована по теперешній час. В січні 2001 року її чоловік пропав безвісті, з приводу чого вона звернулася з заявою про його розшук в
Павлоградський міський відділ міліції, але до теперешнього часу
місце знаходження ОСОБА_4 не встановлено. Після цього тяжко захворіла мати її чоловіка, у зв'язку з чим вона з сином
вимушені були виїхати до неї в м. Зіньків
Полтавської області для здійснення догляду. В квартирі вона поставила пломби на воду, газ за участю представників
відповідних служб. Ключі від квартири вона залишила у сусідів. В вересні 2004
року мати її чоловіка померла, але вона з сином
залишилася в її будинку у зв'язку з тим, що батько її чоловіка також потребував
догляду.

Після повернення в жовтні 2005 року у м. Павлоград, вона, позивачка, виявила, що у її
квартирі проживають сторонні люди. З цього приводу вона звернулася до ЖЕКу, де
їй пояснили, що вона разом з чоловіком та сином
виписані із квартири, а в квартиру заселені інші особи на
підставі рішення суду.

Позивачка, вважаючи, що відповідач
КП Управління житлово-комунального господарства
М.Павлограда незаконно виписав її та її неповнолітнього сина з квартири і залишив їх без житла, просила суд визнати за нею та її
неповнолітнім сином право на користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1, вселити їх з сином в зазначену квартиру.

2.

В подальшому позивачка доповнила свої позовні вимоги
і просила також суд виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із спірної квартири.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позов
не визнали та звернулися до суду із зустрічною позовною заявою про визнання за
ними права на житло, оскільки заселилися вони в спірну квартиру на підставі
рішення суду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 28 серпня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі і визнано за ОСОБА_3 та її неповнолітньою дитиною ОСОБА_5, 1993 року народження право
користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1; виселені ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_6, 1999 року народження з житлового приміщення - АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення; стягнуто з КП Управління
житлово-комунального господарства м. Павлоград судовий
збір в сумі 8 грн. 50 коп та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн. У задоволені
зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставлять
питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд,
оскільки рішення суду постановлено з
порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки суд ом не
дано належної оцінки доказам по справі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

З'ясувавши в Достатньо повному об'ємі права та
обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи і давши
їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами
справи, що позивачка ОСОБА_3 разом із малолітнім сином ОСОБА_5, проживали і
були прописані в спірній АДРЕСА_1 (а.с.27). Під час їх тимчасової
відсутності в спірну квартиру в 2005 році з
порушенням чинного законодавства, вселилося подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1разом із малолітньою донькою ОСОБА_6, оскільки ордер на
заселення даного жилого приміщення місцевою Радою їм не видавався
(а.с.77).

Згідно довідки Павлоградського міськрайонного суду
від 11.01.2006
р. цивільна справа про
визнання втраченою права на житло ОСОБА_3 станом на 11.01.2006 року не значиться і рішення не приймалося (а.с.48).

З приводу виготовлення судових
рішень про визнання ОСОБА_3 із сином втративши ми
право користування жилим приміщенням та про визнання права користування цим приміщенням сім'ї ІНФОРМАЦІЯ_1, правоохоронними органами проводилися розслідування. В постанові про відмову в порушені
кримінальної справи прокуратури м. Павлограда
від 14.03.2006 р. вказано про те, що такі цивільні справи Павлоградським міськрайонним судом не розглядалися і рішення по ним не
приймалися (а.с. 167 зв.), а розслідування по кримінальній
справі відносно фальсифікації судових рішень 2000-2005 р. з участю сторін, зупинено
до встановлення особи, яка вчинила даний злочин (а.с. 199).

Оскільки ОСОБА_3 та її син не
визнані в передбаченому законом порядку втративши ми
право користування спірним жилим приміщенням і їх права ніким не

3

оспорені, а відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були
членами сім'ї ОСОБА_3 і вселилися в спірну квартиру
неправомірно, суд обґрунтовано, на підставі ст.9,58,116 ЖК України, вселив ОСОБА_3 разом із сином у спірну квартиру,
а родину відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 виселив із квартири без надання іншого
житла.

Перевіривши справу в повному об'ємі, судова колегія
приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду та
безпідставності приведених в апеляційній скарзі доводів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.218, 303,307,308,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду від 28 серпня 2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її проголошення і може

бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох

місяців.