Справа
№ 2-548/2007
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м         У к р а ї н и

25
вересня 2007 року  Самарський   районний
суд   м. Дніпропетровська

у складі:  головуючого судді:                            Петешенкової М.Ю.

при секретарі:                                     Николайчук
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні
м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров”я та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд -

в с т а н о в и в:

5 лютого 2007 року
ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом
до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 21 травня 2006
року відповідач ОСОБА_2 перебувала в квартирі АДРЕСА_1 яка належить їй та її
доньки ОСОБА_3, з якою відповідач перебуває у дружніх стосунках, на праві
спільної сумісної власності. Внаслідок неввічливого відношення з боку
відповідача, вона запропонувала відповідачу піти із квартири, але у відповідь
почула нецензурну лайку. Під час сварки ОСОБА_2 застосувала до неї фізичну
сили, почала бити її по голові відеокасетою, яку тримала в руках, чим самим
завдала їй легких тілесних пошкоджень, матеріальної та моральної шкоди. Позивач
просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 916 грн. 78 коп.,
судові витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн. та моральну шкоду в сумі
10 000 грн.

26 квітня 2007 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до
Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимоги посилалася на
слідуючи обставини.

21 травня 2006 року близько 17 год. вона разом з ОСОБА_3
сиділа на ганку будинку АДРЕСА_1, а їхні діти знаходились у квартирі АДРЕСА_1.
Приблизно у 17 год. з”явилася ОСОБА_1 і почала нецензурно лаяти відповідача,
проганяти її з будинку. Вона спокійно відповіла, що прийшла не до неї, а до її
доньки та зараз вона піде. В той момент ОСОБА_1 почала її бити  руками по обличчю, вирвала з вуха сережку,
розідрала їй шию та праву руку. У лівій руці у неї була відеокасета і вона
випадково зачепила ОСОБА_1 нею по обличчю, після чого ОСОБА_1 схопила вазу з
квітами та кинула в неї. В результаті неправомірних дій позивача її було
завдано моральну шкоду, оскільки на той час була вагітна терміном 4,5 місяців,
яку вона оцінює у розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі
500 грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Зустрічний позов не
визнала та просила відмовити у його задоволенні на підставі обставин, вказаних
в її позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в своєму зустрічному позові, який вони підтримали в
повному обсязі і просили задовольнити.

Вислухавши
пояснення сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що
заявлені вимоги за первісним та зустрічним позовом підлягають частковому
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.
1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

У  п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 р. № 4 „Про судову практику в справах щодо
відшкодування моральної (немайнової) шкоди, роз”яснено, що під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що 21 травня 2006 року
приблизно о 17 год. 30 хвил. за місцем проживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_2 висловлювалася в адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою та завдала їй тілесні
пошкодження. В цій квартирі проживає її донька ОСОБА_3, подругою якої є
ОСОБА_2, з якою у ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки.

На підставі існуючих неприязних стосунків,  між сторонами виникла сварка, позивач почала
виганяти відповідача з квартири, виштовхувати руками та вдарила ОСОБА_2, яка в
свою чергу почала відмахуватися відеокасетою від ОСОБА_1, яку тримала в руках,
при цьому вдарила її відеокасетою по голові, чим самим завдала тілесні
пошкодження (а.с. 129).

Ці обставини підтвердженні поясненнями самих сторін,
показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_7,  яки показали, що у сторін
існують неприязні відносини.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка зверталася до Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області щодо неправомірних дій відповідача.

Постановою Самарського РВ ДГУ УМВС
України Дніпропетровської області від 22 травня 2006 року у порушенні
кримінальної справи за ознаками ч. 1 ст. 296, ст. 129  КК у відношенні  ОСОБА_2 було відмовлено на підставі п. 2 ст.
6 КПК України. (а.с. 6, 129).

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Як вбачається із довідки судово-медичного
дослідження № 2251 від 22 травня 2006 року, у ОСОБА_1 виявлено ушкодження в
вигляді: синців та набряку м”яких тканин, спричено від дії тупих предметів, в
термін та можливо при обставинах, на які вказує потерпіла та які відносяться до
легких тілесних ушкоджень (а.с. 7).

Доводи позивача щодо завдання
відповідачем тілесних пошкоджень знайшли своє повне підтвердження в судовому
засіданні.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині матеріальної
шкоди у розмірі 256 грн., що підтверджується відповідними чеками на придбання
ліків, а також задоволення моральної шкоди у розмірі 500 грн. Вимоги щодо
стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 200 грн. не
підлягають задоволенню, оскільки не знайшли своє підтвердження.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_2
щодо завдання ОСОБА_1 моральної шкоди, також знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні  та підлягають
частковому задоволенню у розмірі 500 грн. Вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат
на правову допомогу в сумі 500 грн. не підлягають задоволенню, оскільки не
знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Судом роз”яснювались сторонам
положення ст.ст. 10, 11, 18, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в
межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь справі доказами, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті
докази, які мають значення по справі.

На підставі викладеного, суд приходить до
висновку про необхідність часткового задоволення первісної та зустрічної
позовної заяви, на підставі доведених та залучених до матеріалів справи
обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, ст. 1195,
ст. 1202 ЦК України, ст.ст. 8,10,11,57-60,209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 256 грн. та
моральну шкоду у
розмірі 500
грн.

В решті позовних вимог  відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі 500 грн.

В решті позовних відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуюча суддя:
М.Ю. Петешенкова