Справа
№ 2-118/07
19 квітня  2007 року
Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим
у складі: головуючего судді -
при секретарі -  Стенька М.П.
у відкритому судовому засіданні у залі Ялтинського міського суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
суд
Позивач уточнивши вимогу у судовому засіданні, просить суд стягнути з
відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 2878 гривень, суму
відсотків за вказаним договором займу у розмірі 3 %  від суми боргу у розмірі 368,65 грн. збитки у
розмірі 929 грн. та судові витрати.
вимоги мотивовані тим, що відповідач взяла
у нього по розписці в борг 01 жовтня 2002 року 650 доларів США і повинна
була повернути гроші до 01 січня 2003 року. 01 березня 2003 року позивачка  частково борг повернула у сумі 80 доларів
США, однак останню частину боргу не повернула до теперішнього часу, зв'язку з
чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про день та час розгляду справи оповіщена завчасно та належним
чином, причин відсутності суду не представила.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що
позовна заява  підлягає частковому
Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, - зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У силу ч. 1 ст. 1046 Цивільного
кодексу України, - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні (позичальникові) грошові кошті або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості.
Частина 2 ст. 1047 Цивільного
Кодексу України передбачає, що на підтвердження укладання договору позики і
його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що
засвідчує передачу йому позикодавцем певної грошової суми або певної кількості
Частиною 1 ст. 1049  Цивільного Кодексу України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (кошти в такій же
речі, певні родовими ознаками, у такій же кількості,  такого ж роду й такої ж  якості, які були передані йому позикодавцем)
у строки і в порядку, установлені договором.
Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним
чином і у встановлений договором строк.
Встановлено, що за договором позики по розписці від 01жовтня 2002 року
ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 650 доларів США та
зобов'язалась повернути в строк до 01 січня 2003 року (а.с. 31).
Однак, до теперішнього часу
відповідач повернула тільки частку боргу у розмірі  80 доларів США.
Так само позивач просить суд
стягнути з відповідача відсотки за договором позики у розмірі 368,65 гривень.
Дані вимоги  засновані на законі та
підлягають задоволенню.
Через ч.1 ст.1048 ГК Україну,
кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо
інше не встановлене договором або законом. Якщо договором не встановлений
розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки
Національного банку України.
При таких підставах, суд вважає, що відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань, в зв'язку з чим, з неї на користь позивача підлягає примусовому
стягненню борг у національній валюті України  в сумі 2878 гривень, виходячи зі
співвідношення курсу долара США до гривні України.
Суд вважає, що в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача
збитків в сумі  929 гривень слід
відмовити. Відповідно до ст.30 ГПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу  своїх вимог і заперечень.
Достовірних доказів, які б підтверджували, що  з вини відповідача позивачу були надані
збитки позивач суду не надав.
Так само, права і обов'язки сторін
регулюються укладеним між ними договором позики, яка, згідно тексту розписки,
не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі невчасного повернення боргу.
Суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача
моральної шкоди у розмірі 3000 гривен слід відмовити. Згідно ст. 30 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яки вона посилається як
на підстави своїх вимог та заперечень.
Достовірних доказів, які б підтверджували, що з провини відповідача була
заподіяна моральна шкода позивачеві, позивач суду не надав.
Також, права та обов'язки сторін регулюються укладеним між ними договором
позики, яким не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі несвоєчасного
Сума боргу підлягає стягненню у повному обсязі відповідно до уточнення
позовних вимог. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові
витрати по сплаті судового збору у розмірі 51 гривни та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, інші витрати по справі у
розмірі 200,64 гривень підтвердженні відповідними доказами.
викладеного, керуючись  ст. ст. 10, 60,
212, 215 ЦПК України та ст. ст. 625, 1046-1050
ЦК  України, суд
Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики -
задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1суму боргу у розмірі 2878 гривень, відсотки по договору позики у розмірі 368,65
гривень, судові витрати  - 200,64 грн., а
всього 3447,29 грн.(три тисячі чотириста сорок сім) грн.29 коп.
позову про відшкодуванні  збиткив  -
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в
десятиденний  строк з наступного дня
після проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК
України.

Суддя
-