Справа №
інстанції: суддя - Нікішин
Доповідач: суддя -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2007 року                                                       м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі головуючого:
Стельмах Н.С., суддів: Стратіло В.І., Резникової Л.В., при секретарі Писаревій
Ю.Г., з участю представника відповідача Логвин З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки від 5 січня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1до структурного підрозділу відкритого
акціонерного товариства (ВАТ) „Державна холдінгова компанія
„Донбасшахтобуд" Макіївського управління „ПІахтобудмеханізації" ( МУШБМ) про
відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006
року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про стягнення втраченого
заробітку до відповідача -
Макіївського управління „ПІахтобудмеханізації" ВАТ „Державна
холдінгова компанія „Донбасшахтобуд", посилаючись на те, що 14.07.1969 року з ним
стався нещасний випадок під час його руху на роботу на шахту „ Соціалістичний
Донбас", де він повинен був працювати у першу зміну. По дорозі на роботу
його було травмовано в результаті дорожньо -транспортної пригоди ( ДТП), що сталася в результаті зіткнення двох автомобілів, один
з яких належав відповідачу, а інший АТП №04862,
яке згодом було перейменоване в ВАТ „Советське АТП №11472 м.
Макіївки".

Рішенням Совєтського районного суду
м. Макіївки від 3.07.1970
р. було встановлено 80%
вини у цьому ДТП відповідача,
10% вини АТП
№04862 та 10% його вини, тобто
встановлено змішану вину відповідачів. Суд на підставі ст.ст.440, 450 ЦК України в
редакції 1963 року
стягнув з вказаних відповідачів, як з володільців джерел підвищеної небезпеки
відповідно до ступеню вини кожного з них: з Макіївського управління"
ПІахтобудмеханізації втрачений заробіток по 165 руб. 96 коп. щомісячно.

Рішенням цього ж суду від 3.06.2002 року з
Макіївського управління ВАТ „Державна холдінгова компанія „Донбасшахтобуд"
стягнуто в рахунок втраченого середнього заробітку по 462 грн. 90 коп. щомісячно з
наступним перерахунком у випадку зростання тарифних ставок та окладів.
Одноразово стягнуто заборгованість у сумі 3703
грн. 20 коп.
Щомісячні виплати ухвалено стягувати відповідача з червня 2002 року до зміни
відсотків втрати працездатності.

Крім того, рішенням суду першої
інстанції від 6.10.2003 року у
зв'язку з встановленням позивачу 80%
втрати професійної працездатності ухвалено стягнути з вказаного
відповідача   по 797 грн. 77 коп. починаючи з
1 10.2003 року
безстроково з наступним перерахунком у випадку зростання тарифних ставок та
окладів.

Позивач вказував, що у
Шахтоуправлінні, „Донбас" ,
де він працював до ушкодження, отриманого в результаті ДТП, відповідно до
чинного законодавства

2

мало місце підвищення посадового окладу на 38,3 %, у зв'язку з чим
підвищився і його втрачений середній заробіток до 1785 грн. 82 коп.

Крім того, вказував, що виконуючи рішення суду від 6.10.2003 року, про
відшкодування йому втраченого заробітку, відповідач з січня 2004 року незаконно
утримував з його середнього заробітку суми податкового податку.

Посилаючись на ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, позивач вказував, що
відповідач як володілець джерела підвищеної небезпеки, повинен відшкодувати
йому втрачений середній заробіток відповідно з рішенням суду та з урахуванням
підвищення тарифних ставок (посадового
окладу), що мало місце на підприємстві, на якому він працював до травми.
Надавши свій розрахунок, позивач просив стягнути з Макіївського управління
„Шахтобудмеханізації" суму недоплати втраченого заробітку за період з 1.06.2003 року по 30.07.2006 року у розмірі 23052 грн. 28 коп. та
компенсацію за несвоєчасну сплату заробітку - 3510 грн. 78
коп. Крім того, просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 70000 грн.,
посилаючись на те, що незаконними діями відповідача, що полягають у
неправильному нарахуванні сум на відшкодування втраченого заробітку,
незаконного утримання податкового податку йому завдано моральні страждання.

Рішенням Совєтського районного суду
м. Макіївки від 5.01.2007
року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1. просить скасувати
рішення суду першої інстанції, повернути справу на новий розгляд до іншого
суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
законодавства, оскільки суд незаконно провів заміну відповідача без його згоди
на це, не звернув увагу на наявність інших судових рішень, якими були проведені
стягнення саме з вказаного ним у позові відповідача. Крім того, суд фактично не
розглядав його позовні вимоги, не задовольнив його заяви, клопотання про
витребування доказів.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди у розмірі 70000
грн., суд виходив з того, що такий розмір відшкодування шкоди передбачено
Законом України „ Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, що потягли втрату професійної працездатності".
Положення цього Закону поширюються на правовідносини між робітником і
підприємством, на якому той працював і отримав ушкодження здоров'я. Суд
вказував, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, врегульовані
ЦК України, тому не
можуть бути застосовані норми Закону до спірних правовідносин.

Крім того, суд посилався на те, що
спірні правовідносини виникли ще у 1969
році, коли було заподіяно ушкодження здоров'я позивача внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. На той час цивільне законодавство не передбачало
відшкодування моральної шкоди, а ст. 1167
ЦК України, на яку посилається позивач, набрала чинності з 1 січня 2004 року. Суд
відхилив посилання позивача на те, що він і зараз відчуває моральні страждання
внаслідок травми, посилаючись на те, що моральна шкода пов'язується
безпосередньо з часом, коли позивач був травмований.

Апеляційний суд вважає, що справа
була розглянута з порушенням норм процесуального та матеріального права, які є
безумовною підставою для скасування рішення суду з направленням справи на новий
розгляд.

3

Судом апеляційної інстанції встановлено, матеріалами
справи підтверджується і сторонами не заперечується, що позивач звернувся з
позовом до Макіївського управління „Шахтобудмеханізації", яке є
структурним підрозділом ВАТ „Державна холдингова компанія „Донбасшахтобуд"
і просив стягнути кошти в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди
саме з цього відповідача.

Однак своєю ухвалою від 13.12.2006 року суд першої
інстанції змінив вказаного відповідача іншим відповідачем - ВАТ „Державна
холдингова компанія" Донбасшахтобуд". При цьому суд виходив з того,
що представник останнього надав суду документи, з яких вбачається, що
Макіївське управління „Шахтобудмеханізація" є структурним підрозділом ВАТ
„Державна холдингова компанія „Донбасшахтобуд" і не є юридичною особою.
Суд, посилаючись на ст.96 ЦКУ України, зробив правовий висновок про те, що
цивільним відповідачем у справі, має бути повна юридична особа, якою є ВАТ
„Державна холдингова компанія „
Донбасшахтобуд". Після цього суд продовжив розгляд справи з участю
тільки представника одного відповідача, а саме ВАТ „Державна холдингова
компанія „Донбасшахтобуд" (
а.с.100).

Між тим, з цим погодитись не можна, оскільки такі дії
суду першої інстанції не ґрунтуються на законі. Згідно зі ст.ЗЗ ЦПК України суд
за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, залучає до участі у
справі іншу особу як співвідповідача, якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом. У разі відсутності згоди на це позивача, суд
залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

Після заміни відповідача або залучення до участі у справі
співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого
співвідповідача розглядається спочатку.

У порушення зазначених вимог цивільно-процесуального
законодавства, суд за клопотанням відповідача, а не позивача, як того вимагає
закон, провів заміну неналежного відповідача належним. При цьому обмежився лише
заслуховуванням думки позивача про це і не з'ясував у нього, чи заявляє він
позов до належного відповідача. Після цього суд продовжив розгляд справи з
участю лише належного позивача, тоді як відповідно до вимог чинного
цивільно-процесуального законодавства слід було розглядати справу до кінця з
участю відповідача, до якого пред'явлено позов та з участю співвідповідача,
притягнутого судом у якості належного відповідача. Розглянувши справу у
відсутності особи, до якої було заявлено позов, суд тим самим суд вирішив
питання про права та обов'язки цієї особи, що згідно з п.4 ст.311 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд.

Також суд не вирішив заявлених позовних вимог ОСОБА_1.
про незаконне утримання з нього відповідачем податкового податку з сум,
нарахованих за рішенням суду від 6.10.2003
року, що згідно з п.5 ст.311
ЦПК України тягне за собою скасування рішення суду з направленням справи на
новий розгляд. Цей недолік суду не міг бути усунутий ухваленням додаткового
рішення, оскільки з приводу цієї вимоги позивач не давав пояснень і не надавав
доказів, про що свідчать матеріали справи (
протокол судового засідання).

Крім того, відмовляючи у
задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд не застосував норми
права, які підлягали застосуванню, свій висновок мотивував тим, що не підлягає
застосуванню Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,
які потягли втрату працездатності", тоді як позивач взагалі не посилався
на цей Закон.

4

Відповідно до роз'яснень, даних у п.5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995
року №4 „ Про
судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної
шкоди підлягають : наявність
такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її
заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясовувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового
характеру, за яких обставин та якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі
позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Суд першої інстанції не звернув
увагу на те, що позивач пов'язував заподіяння йому моральної шкоди у зв'язку з
незаконним утриманням з його заробітку податкового податку, невиконанням
судового рішення щодо перерахунку середнього заробітку після збільшення
тарифної ставки (посадового
окладу), що мало місце  на підприємстві,
де він працював до отримання ушкодження здоров'я.

При новому розгляді справи суду слід усунути зазначені
вище порушення і вирішити спір у відповідності з вимогами закону.

Керуючись ст.ст.301, 303-305, п.5 ст.307,
пп..4 і 5 ст.311, 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Совєтського районного суду м. Макіївки від Донецької області від 05 січня 2007 року скасувати і
справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим складом суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двох місяців з моменту набрання нею чинності безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: