У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,

Берднік І.С.,     Григор'євої
Л.І.,    -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ “Дніпромеханомонтаж”, дочірнього
підприємства Дніпропетровське спеціалізоване управління “Механомонтаж-202” ВАТ
“Дніпромеханомонтаж” про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації за затримку строків виплати
заробітної плати та за невикористану відпустку та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2002 року позивач,
звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що з вересня 1995 року
працював та посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 ДСУ № 202 ВАТ
“Дніпромеханомонтаж”. 12 березня 2001 року його попередили про скорочення штату працівників, а
у травні повідомили про те, що він звільнений з роботи.

Вважаючи звільнення незаконним,
просив поновити його на роботі, стягнути з 1 березня 2001 року середній
заробіток за час вимушеного прогулу, 6571 грн. 71 коп. компенсації за затримку
строків виплати заробітної плати, 2400 грн. компенсації за невикористану
відпустку та відшкодувати 60000 грн. моральної шкоди.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

Останнім рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від 1 березня 2006 року позов задоволено
частково. Визнано незаконним наказ НОМЕР_1 від 31 травня 2001 року та поновлено
ОСОБА_1 на роботі з 4 червня 2001 року.
Стягнуто з дочірнього підприємства Дніпропетровське спеціалізоване управління
“Механомонтаж-202” ВАТ “Дніпромеханомонтаж” на користь ОСОБА_1 18000 грн. середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 жовтня 2006 року зазначене судове рішення в
частині задоволення позову скасовано та у цій частині в задоволенні позову
відмовлено. В решті рішення залишено без зміни.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення
районного суду.

Згідно ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення може бути лише неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31 жовтня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М.Барсукова

І.С.Берднік

Л.І. Григор'єва