Справа № 22- 745                                      Головуючий 1 інстанції        Гайдар А. В.
Категорія 21                                                                   Доповідач      Висоцька В.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 січня   2007
року                                                                 м.Донецьк

Апеляційний
суд                                                     Донецької
області

в складі

головуючого ВИСОЦЬКОЇ B.C.

суддів               БІЛЯЄВОЇ
О.М., ОСИПЧУК О.В.

при секретарі                  ТАРАНЕЦЬ В.О.

з участю
позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача Сажина
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну

скарги       відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.

Вугледар на
рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 13

листопада      2006
року по справі за позовом    ОСОБА_1
до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вугледар (далі
Фонд) про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2006 року  ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилався на те, що він
знаходився в трудових відносинах з вугільним підприємством шахтою
„Южнодонбасська №1",
працював  повний робочий день під
землею. Внаслідок шкідливих умов праці він захворів на хронічні захворювання - хронічний
обструктивний бронхіт. Відповідно до висновку МСЕК від 14.11.2002 року йому було
встановлено ЗО % втрати
професійної працездатності (
вперше 25% у
зв'язку з професійним захворюванням -
хронічним бронхітом), а висновком 28.02.2006
року - 55 % втрати
працездатності (з яких 20%
вперше у зв'язку з остеоартрозом).
Посилаючись на те, що згідно вимог чинного законодавства він має право
на відшкодування моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я, просив
стягнути з   Фонду на його користь на
відшкодування моральної шкоди 75
000 грн.

Рішенням Вугледарського  міського суду Донецької області  від 13
листопада  2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1   до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в  м.
Вугледар про відшкодування моральної шкоди задоволені частково. На користь
ОСОБА_1  з відповідача було стягнуто
моральну шкоду у розмірі 21
875 гривень.

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким
відмовити в задоволенні позову, оскільки суд першої інстанції не врахував, що
висновком МСЕК не встановлений факт спричинення позивачу моральної шкоди, дія
закону зупинена , позивач
не навів доказів завдання йому моральної шкоди. В судовому засіданні
представник відповідача Сажин О.Ю. підтримав скаргу.

В судове
засідання позивач ОСОБА_1та його представник ОСОБА_2 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення
залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив, що позивачу завдано моральну
шкоду  професійним захворюванням : завдано фізичний
біль, він не може вести звичайний
спосіб життя, порушені його нормальні життєві зв"язки, вимагає від нього
додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, судом встановлено
порушення законних прав позивача по справі. Оскільки по справі встановлено
втрату позивачем 50 % професійної
працездатності, суд визначив та стягнув Із відповідача 21 875 грн. моральної
шкоди.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду  зміненню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 309 п. п. 3,4 підставами для
зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За змістом
ст.ст.1,21,28,34 Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України покладено обов'язок відшкодовувати застрахованим особам моральну шкоду,
у зв"язку з ушкодженням здоров"я, заподіяну умовами виробництва, при
цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої на день виплати.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 знаходився в трудових відносинах з
підприємством вугільної промисловості, працював під землею, через умови праці
захворів на професійні захворювання -хронічний
бронхіт та остеоартроз ,
про що свідчать акти розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 9,11).

Висновком МСЕК
від 14.11.2002 року
позивачу вперше встановлено втрата працездатності 25 % у зв'язку з
хронічним бронхітом (а.с. 13),
висновком МСЕК від 28.02.2006
року встановлено втрату працездатності 55% (повторно по бронхіту 30%, вперше 20%
остеоартроз, та 5% у
зв'язку з травмою1994 року. За таких обставин суд дійшов правильного висновку
про наявність у позивача права вимагати відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю у зв'язку з професійними захворюваннями, за нормами вищеназваного
Закону.

Доводи
апеляційної скарги про відсутність наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди спростовується
матеріалами справи.

З медичних документів
( а. с. 14-23 ) вбачається, що
позивач страждає на фізичний біль ,
йому важко дихати та пересуватися, він тривалий час знаходився на
лікуванні.

За таких
обставин суд першої інстанції правильно вважав доведеним факт заподіяння
потерпілому моральної шкоди.

Доводи
відповідача про те, що висновком МСЕК не встановлено завдання моральної шкоди суперечать наданим позивачем
доказам та не відповідають вимогам п.З ст.34 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Доводи
відповідача про зупинення норми, яка передбачає можливість відшкодування
моральної шкоди, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову,
оскільки правовідносини сторін виникли до дії закону України „Про державний
бюджет на 2006 рік".

Крім    того,    відповідно    до             ч.1     ст. 15    Закону    України
„Про

загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" страхування здійснює
Фонд соціального страхування від нещасних випадків -некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який
затверджується її правлінням. Фонд провадить збір та акумулювання
страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему
фінансування. Кошти на здійснення страхування не включаються до складу
Державного бюджету України, використовуються виключно за їх прямим призначенням
і зараховуються на єдиний централізований рахунок Фонду соціального страхування
від нещасних випадків.

Однак з
висновками суду щодо визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню
на користь позивача, погодитися не можна.

Відповідно до
роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової )
шкоди" від 31 березня 1995 року №4, розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних
страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача
та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Визначаючи
розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд
повинен навести в рішенні відповідні мотиви. Апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції не урахував конкретні обставини справи, характер та ступінь
моральних страждань позивача, вплив на його душевний стан, неможливість жити
повноцінним життям,  визначивши таке
відшкодування в розмірі 21
875 грн.

З урахуванням
того, що у зв'язку з професійними захворюваннями позивач втратив 50% працездатності,
з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння, фізичних та моральних
страждань потерпілого - позивача,
інших негативних наслідків, апеляційний суд вважає, що є підстави для зменшення
визначеного судом розміру моральної шкоди до 15 000 грн.

За таких підстав апеляційний суд
приходить до висновку, що    апеляція      підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.307-313 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Вугледар Донецької
області задовольнити частково.

Рішення
Вугледарського міського суду Донецької області від 13 листопада   2006
року   змінити.

Стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вугледар
Донецької області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної  шкоди 15 000 грн.

В решті позову відмовити.
Рішення   апеляційного   суду
набирає   законної   сили
з   моменту      його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двох місяців з
дня набрання

законної сили рішенням апеляційного суду.