УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05»
квітня 2007р.                                                                                        м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у   цивільних   справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
-Троїцької Л.Л.,

суддів -
Сидоренко І.П., Фальчука В.П.

при секретарі - Басовій Н.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ „Медпромпроект" на
рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28
липня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1до Державного будівельно-монтажного
управління „Більшовик" про визнання договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 09.01.2001р.
між ним та відповідачем був укладений та нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу, згідно якого він придбав рухоме державне майно, яке
складається з дерев'яних збірних будиночків відпочинку: трьох, площею 24кв.м.
кожний, 1983 року, а також трьох, площею 48кв.м., 1983 року, - які розташовані
на базі відпочинку „Либідь" у Центральному
курортному районі смт.Затока м.Білгород-Дністровський, Одеської області.

В договорі не
вказані порядкові номера будинків, як рухомого майна, та невірно вказана
адреса, за якою розташовані будинки.

Дані обставини
стали перешкодою для нього в отриманні свідоцтва про право власності на
придбане майно, на підставі чого просив суд визнати вказаний договір дійним та
визнати за ним право власності на нерухоме майно: дерев'яні збірні будиночки
відпочинку №№9,10,12, площею 24кв.м. кожний, 1983 року, а також дерев'яні
збірні будиночки відпочинку №№34,36,37, площею 48кв.м., 1983 року, які
розташовані на базі відпочинку „Либідь" у Центральному курортному районі
смт.Затока м.Білгород-Дністровський, Одеської області.

Рішенням
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня
2006р. позовна заява ОСОБА_1. задоволена в повному обсязі.

Суд визнав
дійсним договір купівлі-продажу від 09.01.2001р. між ОСОБА_1. та ДБМУ
„Більшовик" в указаній позивачем редакції. Крім того, визнав за ОСОБА_1.
право власності на вказані будинки.

В апеляційній
скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, справу направити на новий
розгляд, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів,
заслухав суддю-доповідача, який виклав доводи апеляційної скарги, зміст
рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_1. і
відповідачем в особі голови ліквідаційної комісії 09.01.2001р. був укладений
договір купівлі-продажу державного майна у вигляді дерев'яних збірних
будиночків відпочинку. Згідно вказаного договору відповідач передав у власність
позивача рухоме державне майно підприємства-банкрута методом прямого викупу.

12.12.2001р. між сторонами був укладений акт передачі
проданого майна.

Справа №22ц - 1518 /2007р.                                                           Категорія
ЦП: 12

Головуючий у першій інстанції- Ступакова І.Г. Доповідач -
Троїцька Л.Л.

2

Вище вказаний
договір був укладений відповідно до всіх встановлених вимог щодо угод, а саме:
в письмовій формі та завірений нотаріально.

Позивач провів
капітальний ремонт будинків, у зв'язку з чим майно стало нерухомим.

На підставі викладеного суд порахував вимоги ОСОБА_1, обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Між тим, з такими висновками суду колегія погодитись не
може.

В апеляційній
скарзі представник ВАТ „Медпромпроект" вказує, що спірне майно фактично
належить Скаржнику, продавець ніколи не був його власником і не мав права це
майно продавати, а покупець, в свою чергу, не мав права придбавати таке майно у
незаконного власника. В дійсності майно, яке відповідач продав позивачу,
знаходиться поза межами земельної ділянки, на якій розташована база відпочинку „Либідь".
При цьому надав технічні паспорти на спірні будиночки, видані
Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації Одеської області.

Суд першої
інстанції, на думку колегії, не дослідив всі обставини справи, не перевірив
правовстановлюючі документи на відчужуване майно, не притягнув до участі у
справі всіх зацікавлених осіб і не перевірив їх доводи в судовому засіданні.

Крім того,
постановляючи рішення, суд керувався нормами ЦК України в редакції 2003р. і не врахував, що
правовідносини між сторонами в частині заключения
договору виникли в 2001р., тобто під час дії ЦК України в редакції 1963р.

Визнаючи за
ОСОБА_1. право власності на майно на момент укладення договору, суд також не
врахував, що нотаріально посвідчений договір є правовстановлюючим документом на
спірне майно. Даний договір позивачем не оскаржувався і у встановленому законом
порядку недійсним не визнавався.

Згідно договору ОСОБА_1., як фізична особа, придбав
рухоме майно.

Право власності
за рішенням суду визнано на нерухоме майно. При цьому, суд не прийняв до уваги,
що позивач став підприємцем і зареєстрований як фізична особа -підприємець,
чого не спростовував у судовому засіданні апеляційної інстанції.

При викладених
обставинах, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не розібрався
у виникненних правовідносинах і визнав право власності за позивачем на
переобладнане майно, придбане ним згідно договору купівлі-продажу від
09.01.2001р.

Оскільки рішення
суду постановлено з неправильним застосуванням норм як матеріального, так і процесуального
права, воно підлягає скасуванню в повному обсязі з направленням справи на новий
розгляд за підставами п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України.

При новому
розгляді суду слід врахувати викладене, залучити до участі всіх зацікавлених
осіб, а також вирішити питання про підвідомчість даного спору суду загальної
юрисдикції.

Керуючись ст.303, п.5 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ „Медпромпроект" задовольнити
частково.

Рішення
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня
2006р. скасувати.

Справу направити о суду першої інстанції на новий розгляд
іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, однак,
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України на протязі 2-ох місяців з дня її проголошення.