Справа № 2-282/2007 року
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
07 березня 2007 року
міський суд Автономної Республіки Крим  у
судді  - Романенка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Ялта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягненя суми та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди,
гривень, як додаткову суму в розмірі отриманного задатку за невиконання
зобовязання та 5000 гривень, як упущену вигоду.
Позовні вимоги мотивовані тим, що  11
серпня 2006 року ОСОБА_2 отримав від відповідача суму єквівалентну 3000
долларів США та взяв на себе зобовязання
укласти з ОСОБА_1 договір на надання послуг по приватизації земельної
ділянки  АДРЕСА_1. В випадку неукладення
договору повернути суму єквіваленту 6000 долларів США. ОСОБА_2 ухилився від
укладення договору. Крім того, ОСОБА_1 відмовилася від вигідної пропозиції ТОВ
«Кримська група», яка передбачала укладання Договору про надання брокерських
(ріелтерських) послуг з метою приватизації земельної ділянки. Вартість
випадку укладення договру в строк до 31 серпня 2006 року вартість послуг
зменшувалась на 5000 гривень. ОСОБА_1 відмовилася від зазначеної пропозиції,
оскільки на той момент вже віддала ОСОБА_2 суму єквіваленту 3000 долларам США,
як задаток.  З вини ОСОБА_2 ОСОБА_1
втратила можливість скористатися запропонованою знижкою в розмірі 5000 гривень.
ОСОБА_2  позов  не визнав та пояснив, що він не заперечує
проти того, що отримав 3000 доларів США, але не як задаток, а як аванс,  та звернувся з зустрічним позовом про
тим, що він морально страждав, нервувався через невиконані з боку ОСОБА_1  зобовязання по укладанню договору. Також
посилався на те, що факт спрямування ОСОБА_1 позову до суду погіршив його
можливості реалізації ним своїх звичок і бажань та призвів до негативних
наслідків морального характеру
Вислухавши сторони, представників
сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови задоволенню
не підлягають з наступніх підстав.
Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку
про отримання від неї 3000 долларів США в якості авансу за надання послуг по
передачі у власність шляхом приватизації земельної ділянки АДРЕСА_1. Відповідно
до змісту розписки, вона підтвержуе намір ОСОБА_2 укласти з ОСОБА_1 в строк до
01.09.2006 року договір про надання послуг з метою приватизації земельної
ділянки відповідно до земельного та цивільного законодавства.  В випадку відмови підписати договір про
надання послуг ОСОБА_2 зобовязався повернути отриманну суму в двойному розмірі.
про надання послуг з метою приватизації земельної ділянки відповідно до
земельного та цивільного законодавства ні в строк до 01.09.2006 року ні до наступного
часу укладений між сторонами не був.
наполягає ОСОБА_1 зазначені кошти вона передала ОСОБА_2, як задаток.
в свою чергу наполягає на тому, що він отримав аванс.
до  ст.570 ЦК України,  задатком є грошова сума або нерухоме майно.
Що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором
платежів. На підтвердження зобов'язання і на забезпечення його   виконання.
Як слідує з наданої суду розписки, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 аванс.
Аванс - це конкретна грошова сума чи інші цінності, які боржник передає
кредитору в рахунок майбутніх платежів.
як і задаток є доказом, яке затверджує факт існування зобовязань  та зараховується в рахунок майбутніх
платежів, но не може бути визнаний способом
забезпечення виконання зобовязань.
яка видала аванс, має право вимагати його повернення практично у всіх випадках
невиконання договору, а сторона, яка отримала аванс, ні при яких умовах не може
бути зобовязана повернути його в більшому розмірі.
Суд
звертає увагу на те, що закон вимагає
щоб в договорі було прамо вказано на те, що сплачена суму є задатком, в
інших випадках  сума є авансом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 аванс у сумі єквіваленті 3000 долларів
США  ОСОБА_1 повернув.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 аванс, а не задаток,
то   причини не виконання зобовязання
значення не мають і вимоги про повернення додаткової суми в розмірі отриманної
суми задоволенню не підлягають.
не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з ОСОБА_2 упущеної вигоди у
розмірі 5000 гривень.
На думку ОСОБА_1 упущена вигода складається з того, що з вини ОСОБА_2 вона
втратила можливість скористатися запропонованою ТОВ «Кримська група» знижкою в
розмірі 5000 гривень у випадку укладення Договору про надання брокерських
(ріелтерських) послуг з метою приватизації земельної ділянки в строк до 31
серпня 2006 року. ОСОБА_1 відмовилася від зазначеної пропозиції, оскільки на
той момент вже віддала ОСОБА_2 суму єквіваленту 3000 долларам США.
Упущена вигода підрозуміває під собою не абстрактні, а дійсні доходи, які
міг би отримати кредитор в випадку належного виконання боржником своїх
встановленні неотриманих доходів приймаються до уваги міри, застосовані
кредитором відностно їх получення.
Суду не надано доказів застосування ОСОБА_1 мір по отриманню цих доходів.
ОСОБА_1 самостійно зробила вибір з ким вступати в  правовідносини з ОСОБА_2 чи з ТОВ «Кримська
Закон відповідно до ст.623 ЦК України, повязує зобовязання  по відшкодуванню збитків  з порушенням стороною зобовязання.
Судом встановлено, що зі сторони ОСОБА_2 зобовязання порушено не було,
оскільки запропонований варіант договору, направлений йому ОСОБА_1 почтою 26
серпня 2006 року  отриманий не був у
звязку з неправильною адресою.
Відповідно до листа Укрпошти конверт з заказним повідомленням було
повернуто відправнику.
Таким чином, вимоги ОСОБА_1 необгрунтовані, свого підтвердження в судовому
засіданні не знайшли і задоволенню не підлягають.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди
задоволенню також не підлягають з наступніх підстав.
має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй внаслідок
порушення  прав, що передбачено ст.23 ЦК
Закон зв'язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди у випадках
порушення прав особи.
Для стягнення шкоди необхідна наявність наступних підстав: наявність шкоди,
протиправна поведінка причинителя шкоди,  причинний зв'язок між шкодою
і протиправною поведінкою причинителя, вина.
поведінкою в цивільних правовідносинах  є
порушення особою вимог правової норми, тобто здійснення заборонених дій або
утримання від здійснення наказів правової норми діяти відповідним чином.
ОСОБА_2  не викладені обставини
і  не представлені суду докази здійснення
ОСОБА_1   заборонених дій, тому на
ОСОБА_1 не може бути покладена відповідальність по відшкодуванню  моральної шкоди.
Крім того, сам факт спрямування позову до суду не може розглядатися як
нанесення моральної шкоди, оскільки відповідно до частини 1 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу.
Суд всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно дослідив наявні у справі
докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і
взаємний зв'язок у сукупності прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_2 є
На підставі викладеного,  керуючись
ст.ст. 23, 1167, 623, 22, 570 ЦК України,
ст.ст. 8, 10, 11,59, 60, 208, 209, 212, 214, 215   ЦПК України,
У позові ОСОБА_ до ОСОБА_2 про стягненя суми - відмовити.
У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди -
По вступу рішення в законну силу скасувати заходи по забезпеченню позову,
застосовані ухвалою суду від 04 жовтня
Рішення
може бути  оскаржене  в апеляційному порядку до  Апеляційного
суду  АР Крим  через
Ялтинський  міський  суд шляхом подачі в  десятиденний строк  з
дня  проголошення  рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього  протягом  двадцяти днів апеляційної скарги.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку представлення заяви
про апеляційне оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не була
представлена.

Суддя

Ялтинського міського суду
В.В. Романенко