Справа
№22-1817     Головуючий по 1 -й інстанції:
Категорія-1 9  суддя - Пелеп Ю.К.
Доповідач: суддя - Сукманова
УХВАЛА ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

21  лютого
2007року                                        м.
Донецьк

Апеляційний суд Донецької області

у складі головуючого: судді Новодворської
О.І.

суддів: Сукманової Н.В., Кіянової
С.В.

при секретарі Савран О.О.

З участю   представника позивача   ОСОБА_1, представника відповідача   Іванова І.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду
в м. Донецьку цивільну справу по апеляційній скарзі Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м. Красно армійську Донецької області на
рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня
2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення

виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України у   Красноармійську     Донецької області    про відшкодування моральної

шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач -
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Красноармійську     Донецької області
подав апеляційну   скаргу на рішення
Красноармійського міськрайонного
суду   Донецької області       від 26 грудня   2006
року , яким частково задоволені позовні вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди, у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві.

Суд стягнув з
відповідача на    користь позивача     в відшкодування моральної шкоди 17000
гривень    ,   тоді, як позивач просив стягнути на свою
користь - 38000 гривень у відшкодування моральної шкоди .

Відповідач вважає, що рішення підлягає скасуванню , по справі слід постановити
нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог, оскільки, не доведений
факт спричинення моральної шкоди , а крім того, відповідно до с т. 77 Закона України « Про
Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено дії абз.4 ст. 1 ( в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам іх сімей), підпункту (є) п.1 ч.1
ст.21,ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 34, ч.бст. 47( в частині знижок та надбавок до
розміру страхового внеску) Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Крім того, позивачем
був пропущений   строк   позовної давності   при
поданні    заяви до суду .

Від    позивача письмових    заперечень    не надійшло.

Вислухавши доповідача, учасників процесу , перевіривши
матеріали цивільної справи , апеляційний суд, приходить до наступних висновків.

Задовольнаючи позовні вимоги частково суд першої
інстанції виходив з того, що позивач працював
на шахті „ Білецька „ ДП „Добропіллявугілля" .

30.04.2004 року під час виконання трудових обов*язків був травмований -
здавлювання тазу, забій поперекового відділу хребта , про що складений акт про
нещасний випадок на виробництві .

Висновком МСЕК від 12.10.2004 року йому було встановлено 40 % втрати
професійної працездатності по трудовому каліцтву,  визнаний інвалідом Ш групи.

Висновком МСЕК від 18.10.2005 року йому було підтверджено 40 % втрати
професійної працездатності по трудовому каліцтву,  визнаний інвалідом Ш групи.

У
зв'язку з травмою порушені нормальні життєві зв'язки позивача , стан його
здоров*я погіршівся, втрата працездатності призвела до обмеження його
можливості вести активний спосіб життя-
все це потребує від нього
додаткових зусиль   для
організації свого життя.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно
від відшкодування майнової втрати передбачено ст. 1 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності"(далі - Закон) і є одним із засобів захисту особистих
немайнових прав працівника. Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди
застрахованим, як це передбачено підпунктом „є" пункту 1 частини першої
етапі 21, частиною третьою статті 28 Закону, покладена на відповідача.

В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-9/2004
р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання
трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності
спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача підтверджений висновком МСЕК про
встановлення ступеню втрати працездатності, поясненнями позивача, медичними
документами.

Апеляційний суд не приймає довід відповідача про те, що для визнання факту
завдання позивачу моральної шкоди необхідно висновок МСЕК про наявність
заподіяння такої шкоди позивачу. Такий висновок МСЕК відповідно до вимог ст. 34
п. З Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" необхідний у разі відсутності стійкої втрати
працездатності.

Посилання відповідача на с т. 77 Закона України « Про
державний бюджет України на 2006 рік» якою зупинено дії абз.4 ст. 1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам іх сімей), підпункту (є)
п.1 ч.1 ст.21,ч.З ст. 28, ч.3 ст. 34, ч.5 ст. 47( в частині знижок та надбавок
до розміру страхового внеску) Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності"- безпідставні,
оскільки , вони не поширюються на вищезазначені правовідносини.

Доводи відповідача стосовно того, що позивачем пропущений строк позовної
давності при поданні позовної заяви до суду, апеляційний суд не приймає до
уваги, оскільки вони не відповідають діючому
законодавству .

Таким
чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність заподіяння
позивачу моральної шкоди в результаті пошкодження здоров*я на виробництві.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди
суд першої інстанції врахував глибину фізичних та моральних страждань позивача,
погіршення стану його здоров'я і встановив його у розмірі 17000 гривен.

Перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд
дійшов висновку про те, що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права і тому підстав для
задоволення апеляційної   скарги
відповідача немає.

Таким чином, розглядаючи справу, суд всебічно, повно і об'єктивно, згідно з
наданими доказами розглянув спір, прийняв правильне рішення.

Керуючись ст.ст. 307ч.1.п.1,308,313-315
ЦПК України, апеляційний суд, -

УХ В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Красноармійську Донецької області- відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26
грудня 2006   року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
протягом двох місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.