АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2007
року колегія суддів судової палаті у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

Головуючого,
судді:   Моісеєнко Т.І. суддів:   Мамасуєвої Л.О. Іщенка В.1. при
секретарі:   Піцик Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
Кредитного союзу „Одісей", приватного нотаріуса ОСОБА_3, Державної
виконавчої служби у місті Феодосія, Кримської філії спеціалізованого державного
підприємства „Укрспец'юст", ОСОБА_4, треті особи - виконавчий
комітет Феодосійської міської ради, відділ опіки та піклування Феодосійської
міської ради, про визнання недійсними договору застави, виконавчого напису
приватного нотаріуса, договорів кредитної лінії, виключення домоволодіння із
акту опису та арешту, визнання недійсними публічних торгів по реалізації
домоволодіння та свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння; за
зустрічним позовом Кредитного союзу „Одісей" до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, які отримані від реалізації заставленого майна, до ОСОБА_2 та ОСОБА_1
про стягнення солідарно грошової компенсації за моральну шкоду, спричинену
ображенням ділової репутації, за апеляційними скаргами Кредитного союзу
„Одісей", приватного нотаріуса ОСОБА_3., ОСОБА_4 на рішення Феодосійського
міського суду Автономної Республіки Крим від 19 вересня 2006
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась в суді з позовом до ОСОБА_2,
Кредитного союзу „Одісей", приватного нотаріуса ОСОБА_3., Державної
виконавчої служби у місті Феодосія, Кримської філії спеціалізованого державного
підприємства „Укрспец'юст", ОСОБА_4, треті особи -виконавчий
комітет Феодосійської міської ради, відділ опіки та піклування Феодосійської
міської ради, про визнання недійсними договору застави АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_2 та КС «Одісей»
30.07.2001 року для
забезпечення договорів кредитної лінії №0725,
0726, 0727 від 27.07.2001
року, укладених між Кредитним союзом «Одісей» і ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_6.
на отримання кредиту в розмірі 35000 грв. кожному , а разом 105000 грв.;
виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_3. №4370 від 15.11.2002 року,
вчиненого за договором застави від 30.07.2001 року; договорів кредитної лінії
№0725, 0726, 0727, укладених 27.07.2001 року між Кредитним союзом «Одісей» з
ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_6.; виключення домоволодіння із акту опису та арешту,
складеному ДВС м.Феодосії 20.12.2002 року; визнання недійсними публічних торгів
по реалізації домоволодіння, проведених 23.04.2004 року та свідоцтва про право
власності на спірне домоволодіння , виданого ОСОБА_4 13.05.2004 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.03.1983 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був
укладений шлюб. Під час сумісного життя у 1998 році ними був придбаний
АДРЕСА_1, який є сумісною власністю подружжя. За вказаною адресою були
зареєстровані і проживали сторони та їх неповнолітні діти.

Справа № 22ц-363
ф/2007                Головуючий в першій
інстанції суддя Копилян В.А.

суддя-доповідач              Моісеєнко Т.І

2

27.12.1999 року між
Кредитним союзом «Одісей» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №05454 і отриманий
кредит у сумі 25000 грв.
строком до 27.01.2000 року під
120% річних.
Оскільки ОСОБА_2 не сплатив відсотки за кредит, між ним та КС «Одісей» 30.07.2001 року був
укладений договір застави АДРЕСА_1

Вважає, що зазначений договір не відповідає вимогам
закону, оскільки вона, як співвласниця зазначеного домоволодіння, не давала
згоди на укладення договору застави. Також вважає, що договір застави необхідно
визнати недійсним, оскільки відділом опіки та піклування Феодосійської міської
ради не давалась згода на його укладення, а у домоволодінні , що був предметом
застави, на час укладення договору проживали неповнолітні діти. Зазначені
обставини вважає порушенням вимог Закону України « Про охорону дитинства».

Оскільки договір застави був укладений з порушенням вимог діючого
законодавства, вважає, що не було правових підстав для вчинення виконавчого
напису нотаріуса №4370 від 15.11.2002 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь КС
«Одісей» суми 118263
грв.65 коп.,
підстав до проведення державним виконавцем 20.12.2002 року акту опису та арешту АДРЕСА_1 та підстав для
реалізації домоволодіння на публічних торгах, що відбулися 23.04.2004 року.

Також вважає підлягаючим визнанню недійсним свідоцтва про право власності
на зазначене домоволодіння, виданого 13.05.2004
року на ім'я ОСОБА_4, що придбав його на публічних торгах 23.04.2004 року.

Кредитний союз „Одісей" звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення коштів, які отримані від реалізації заставленого майна, до ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 про стягнення солідарно грошової компенсації за моральну шкоду,
спричинену ображенням ділової репутації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 є поручителем за кредитними
договорами №0725, 0726,
0727 від 27.07.2001 року, що
були укладені між Кредитним союзом «Одісей» і ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_6. на
отримання кредиту в розмірі 35000
грв. кожному , а разом
в сумі 105000 грв. На підставі
зазначених договорів, між КС «Одісей» та ОСОБА_2 був укладений договір застави
від 30.07.2001 року, предметом якого було АДРЕСА_1. Вважають, що дозвіл від
органу опіки та піклування у 2001 році на укладення договору застави не був
потрібен, оскільки власниками домоволодіння були ОСОБА_2 і ОСОБА_1, а їх
неповнолітні діти права власності на зазначене домоволодіння не мали. Просили
зобов'язати ОСОБА_2 сплатити КС
«Одісей» кошти, виручені від продажу заставленого домоволодіння з публічних
торгів, оскільки кошти, отримані ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_6 за кредитними
договорами від 27.07.2001
року КС «Одісей»
не повернуті.

Також просили стягнути з відповідачів 60000
грв. в відшкодування моральної шкоди, оскільки їх неправомірними діями
ображена ділова репутація Кредитного Союзу «Одісей».

Рішенням
Феодосійського міського суду від 19
вересня 2006 року
було постановлено:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,Кредитного союзу «Одісей», приватному нотаріусу ОСОБА_3.,
Державної виконавчої служби у м.Феодосії, Кримської філії спеціалізованого
державного підприємства «Укрспецюст»,ОСОБА_4, треті особи - виконавчий
комітет Феодосійської міської ради та відділ опіки та піклування Феодосійської
міської ради про визнання недійсним договору застави, виконавчого напису
приватного нотаріуса, виключення АДРЕСА_1 із акту опису та арешту від 20.12.2002 року, визнання
недійсними акту проведення публічних торгів по реалізації будинку та свідоцтва
про право власності на будинок, було задоволено.

Визнано недійсним договір застави АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та КС «Одісей» 30.07.2001 року для
забезпечення договорів кредитної лінії №0725,
0726, 0727 від 27.07.2001
року, укладених між Кредитним союзом «Одісей» і ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_6

Визнано недійсними виконавчий напис нотаріуса №4370 від
15.11.2002 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Одісей» 118263 грв.75
коп; акт про продаж з публічних торгів АДРЕСА_1м.Феодосія від 23.04.2004 року
та свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1у м.Феодосії, видане на ім'я
ОСОБА_4

Виключене із акту опису і арешту майна, складеного державним виконавцем
Державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції 20.12.2002 року,
АДРЕСА_1м.Феодосії.

У задоволенні
зустрічних позовних вимог Кредитного союзу «Одісей» відмовлено.

3

Ухвалюючи рішення,
суд першої інстанції дійшов висновку, що головою правління КС «Одісей» ОСОБА_7
та відповідачем ОСОБА_2 були суттєво порушені майнові права позивача ОСОБА_1, а
також житлові права неповнолітніх дітей, які підлягають судовому захисту.

До зазначених висновків суд дійшов на підставі матеріалів кримінальної
справи №532409 за обвинуваченням голови правління КС «Одісей» ОСОБА_7. по
ст.366 ч.2 Кримінального Кодексу України з якої вбачається, що ОСОБА_7. вносив
до офіційних документів завідомо неправдив, відомості, що стали підставою для
укладення кредитних договорів з ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_6. і договору залога
домоволодіння з ОСОБА_2

Суд також вказав, що на час складення акту опису та арешту домоволодіння
від 20.12.2002 року та проведення публічних торгів з його реалізації, що мали
місце 23.04.2004 року, діяли безумовні підстави для зупинення виконавчого
провадження, оскільки боржником оскаржувався виконавчий напис нотаріуса,
вчинений 15.11.2002 року, та ставилось питання про виключення майна з акту
опису та

арешту від 20.12.2002 року.

Крім того, суд дійшов висновку, що під час укладення договору застави від 30.07.2001 року були
порушені вимоги ст.17,18 Закону України «Про охорону дитинства», оскільки в
будинку проживали неповнолітні діти, а не була отримана згода органу опіки та
піклування Феодос.йської місько, ради на укладення зазначеного договору.
Договір застави від 30.07.2001
року суд визнав недійсним на підстав,

ст.48 ЦК України ( в редакції 1963 року)

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кредитний союз „Одісей , приватний
нотар.ус ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали
апеляційні скарги, мотивовані тим, що висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи. На думку апелянтів, КС
«Одісей» мав право на укладення договору застави з ОСОБА_2 30.07.2001 року, оскільки
останній був поручителем за кредитними договорами, укладеними між Кредитним
союзом „Одісей" і ОСОБА_5
ОСОБА_1 ОСОБА_6. на отримання кредиту в розмірі 35000 грв. кожному , а разом на суму 105000 грв. ОСОБА_1, як
дружина ОСОБА_2 і особа, що отримала кредит, не заперечувала проти укладення
договору застави, про що написала заяву приватному нотаріусу. Апелянти також
вважають, що на час укладення договору застави не потрібно було одержувати
дозвіл органу опіки та піклування, оскільки надання такого дозволу, відповідно
до вимог ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», необхідно лише тоді,
коли йде мова про відчужування, майна, належного неповнолітнім дітям. АДРЕСА_1
було власністю лише ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_1 Непогашена кредиту,
отриманого ОСОБА_5, ОСОБА_1
ОСОБА_6, стало підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса, що
передбачено Законом України «Про заставу», проведення опису та арешту майна
поручителя ОСОБА_2, а також реалізації домоволодіння   з
публічних  торгів,   порушення
процедури  проведення   яких
судом   не

встановлено.

Крім того, апелянти вказують, що суд
зробив неправельний  висновок відносно
неправомірних дій голови правління КС
«Одісей» ОСОБА_7, пов'язаних з підробкою кредитних договор.в №0725 0726 0727 від 27.07.2001 року, укладених
з ОСОБА_5 ОСОБА_1. ОСОБА_6 на
загальну суму 105000 грв.
Матеріали кримінальної справи таких висновків не м.стять, крім того, вироку
суду по вказаній справі не існує, справа судом не розглядалась, провадження по
справі припинено в зв'язку зі смертю ОСОБА_7, котрий при житті свою вину у
підробці вказаних договор.в не

визнав.

ОСОБА_4 також вважає, що він є добросовісним набувачем, оскільки придбав
спірний будинок на публічних торгах, оформив свідоцтво про право власності на
майно і зареєстрував право власності на своє ім'я в БТІ . Вважає, що
зазначений будинок в нього не може бути витребуваний, а ппявовстановлюючі
документи не можуть бути визнані недійсними.

Апелянти просили рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити нове р.шення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Кредитний союз «Одісей» також просив задовольнити їх позовні вимоги про
стягнення з ОСОБА_2 коштів,
яки отримані від реалізації заставленого майна, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1в
відшкодування моральної шкоди 60000
грв., оскільки їх неправомірними діями ображена їх ділова репутація.

Колегія
суддів   заслухавши доповідь
судді-доповідача,    перевіривши
матеріали справи в межах доводив апеляційних скарг і обговоривши підстави
апеляційних скарг, вважає, що   скарги
приватного нотаріуса ОСОБА_3. та
ОСОБА_4   підлягають задоволенню,
а   скарга   КС
«Одісей» частковому
задоволенню.

4

Судом
встановлено, що 27.07.2001
року між Кредитним Союзом «Одісей» та ОСОБА_5, ОСОБА_1та ОСОБА_6були
укладені договори кредиту № 0725, 0726 ,0727 , на підставі яких кожний отримав
кредит у розмірі 35000 грв. строком на 1 місяць під 48% річних. Поручителем за
вказаними договорами кредиту був ОСОБА_2, що є чоловіком ОСОБА_1, на ім'я якого
був зареєстрований на праві власності АДРЕСА_1в м.Феодосії. ( а.с.10 том 1) У забезпечення
виконання зазначених кредитних договорів між КС «Одісей» та ОСОБА_2 30.07.2001
року був укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_3 за реєстром №3389 ( а.с.63-64 том 1). Крім того, 01.08.2001 року між
ОСОБА_2 та ЗАТ Страхова компанія «Полемин» на користь КС «Одісей» був укладений
договір №24- И добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків
стихійних явищ ( а.с.217-218 том 2).

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 сумісно і добровільно вирішували питання про отримання кредиту в КС
«Одісей», приймали міри про забезпечення кредитів заставою і розуміли наслідки
укладення зазначених договорів.

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений строк
кредити не були погашені, а між КС
«Одісей» та ОСОБА_1, ОСОБА_5 і ОСОБА_6., за заявами останніх, неодноразово
укладались додаткові угоди до договорів кредиту № 0725,0726,0727 про продовження строку погашення
кредиту ( а.с.42-50,95-98,
99-102 том 1, матеріали
кримінальної справи №532409.

З матеріалів справи також вбачається, що на 01.09.2002 року
заборгованість ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перед КС «Одісей» за кредитними договорами № 0725, 0726, 0727 від 27.07.2001 року складала, з
рахунком відсотків за користування кредитом, 118263 грв.75
коп., що стало підставою для звернення КС «Одісей» до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого
напису за договором застави, укладеного з поручителем ОСОБА_2 30.07.2001 року ( а.с. 31,277-279 том 1, ас.8-10, том 2).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договір
застави між КС «Одісей»
та ОСОБА_2 від 30.07.2001
року був укладений з порушенням вимог Закону України «Про заставу»,
оскільки ОСОБА_1, як дружина власника, не надавала дозволу на передачу у
заставу домоволодіння, що є сумісною власністю подружжя, а також з порушенням
вимог ст. 17,18 Закону
України « Про
охорону дитинства», оскільки під час укладення договору у будинку по
АДРЕСА_1проживали неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 а дозвіл відділу опіки
та піклування на передачу у заставу вказаного будинку отриманий не був.

З ціми висновками суду першої інстанції не може погодитись судова колегія,
оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи і вимогам чинного законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 давала письмову згоду на
передачу у заставу її чоловіком ОСОБА_2, як майновим поручителем, цілого
житлового АДРЕСА_1 (а.с.216 том 1).

Зі змісту ст.. 17 Закону
України «Про охорону дитинства» вбачається, що батьки або особи, які їх
замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати
договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін
відчуження житла, тощо.

Таким чином, зі змісту Закону вбачається, що дозвіл органів опіки та
піклування для укладення і посвідчення в нотаріальному порядку договору застави
необхідно було одержувати лише тоді, коли неповнолітнїй дитині належало право
власності на майно, в тому числі на житловий будинок або квартиру.

Судом встановлено, що неповнолітні діти ОСОБА_2 права власності на
АДРЕСА_1не мали, в зв'язку з чим не було правових підстав для отримання дозволу
на укладення договору застави від органу опіки та піклування.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не
мав правових підстав для визнання недійсним договору застави, укладеного 30.07.2001 року між КС «Одісей» та
ОСОБА_2, як майновим поручителем за договорами кредиту № 0725, 0726, 0727 від 27.07.2001 року, котрі не
були визнані недійсними та не були розірвані.

Рішення суду першої інстанції в зазначеній частині розглянутих позовних
вимог колегія суддів вважає не заснованим на законі.

Не можна
погодитись з висновками суду першої інстанції про визнання недійсним
виконавчого напису нотаріуса №4370
від 15.11.2002 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь КС
«Одісей» неповерненого кредиту в розмірі 118263 грв.75
коп. та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 1183 грв., а разом 119446 грв.75 коп., оскільки
виконавчий напис був вчинений на підставі договору застави від 30.07.2001 року і його
вчинення відповідає вимогам ст. 20,21
Закону України «Про заставу»,

5

ст.87 Закону України «Про нотаріат». Суми
заборгованості за кредитними договорами, на час вчинення виконавчого напису,
позивачем не оскаржувались.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі виконавчого напису нотаріуса
від 15.11.2002 року . відділом
Державної виконавчої служби Феодосійського МУЮ було відкрите виконавче
провадження. що підтверджене постановою від 19.11.2002 року і відповідає вимогам ст.18-1 Закону України «Про
виконавче провадження». Зазначена постанова також не була оскаржена та
скасована. ( а.с.8
том 1). Під час
проведення виконавчих дій, державним виконавцем було проведено опис та арешт
майна, належного боржнику ОСОБА_2, що передбачено ст.4,5 Закону України «Про
виконавче провадження», (а.с.9,17,22
том 1).

Оскільки договір застави від 30.07.2001
року , на
підставі якого було вчинено виконавчий напис нотаріуса 15.11.2002 року, є чинним,
не було правових підстав до виключення АДРЕСА_1, належного ОСОБА_2, з акту опису та арешту , складеного
державним виконавцем   20.12.2002 року.

Судом також встановлено, що публічні торги з реалізації
заставленого арештованого нерухомого майна, переможцем на яких став ОСОБА_4, були проведені 23.04.2004 року
спеціалізованою організацією « Укрспец юст» Міністерства юстиції України, що
відповідає вимогам ст.61, 62,66 Закону України «Про виконавче провадження» та
постанови Кабінету Міністрів України №1448 від 22.12.1997 року «Про
затвердження Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з
реалізації заставленого майна».( а.с. 160,175 том 1 ,а.с. 155 том 2)

Не можна
погодитись з висновками суду про те, що під час проведення опису та арешту
домоволодіння, належного ОСОБА_2, та проведення публічних торгів з його
реалізації, діяли' безумовні підстави для зупинення виконавчого провадження,
оскільки боржником оскаржувався виконавчий напис нотаріуса, вчинений 15.11.2002 року, та
ставилось питання про виключення майна з акту опису та арешту від 20.12.2002 року.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ст.34
Закону України «Про виконавче провадження», постановою державної виконавчої
служби м.Феодосії від 12.01.2004
року було зупинено виконавче провадження по виконанню виконавчого напису
нотаріуса №4370 від 15.11.2002 року про
стягнення з ОСОБА_2 119446
грв.75 коп. Рішенням Феодосійського міського суду від 13.02.2004 року зазначена
постанова державного виконавця була скасована, як неправомірна, і допущене
негайне виконання   судового рішення(
а.с. 150 том 2).

На підставі зазначеного рішення суду, яке не було оскаржене, були
проведенні публічні торги з реалізації нерухомого майна, належного ОСОБА_2

Висновки суду першої інстанції про визнання недійсними
акту публічних торгів від 23.04.2004
року та свідоцтва про право власності на майно, придбане на публічних
торгах, а саме на АДРЕСА_1яке було отримане ОСОБА_4 13.05.2004 року, не можна
визнати обґрунтованими .(
а.с. 155 том 2).

З матеріалів справи вбачається, що гроші в сумі 141375 грв. від
реалізації домоволодіння, належного ОСОБА_2, надійшли на депозитний рахунок ДВС м.Феодосії ( а.с. 175 том 1).

Відповідно до вимог ч.2 ст.388 ЦК
України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо
воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Колегія суддів вважає, що ОСОБА_4
є добросовісним набувачем майна, яке у встановленому законом порядку було
реалізовано на публічних торгах, і процедура проведення яких ніким не
оскаржена.

Також не можна погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що
головою правління КС «Одісей»
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 були суттєво порушені майнові права позивача ОСОБА_1, а
також житлові права неповнолітніх дітей,

Судом апеляційної інстанції досліджувалась кримінальна
справа №532409 по
звинуваченню ОСОБА_7. за ч.2 ст.366 КК України., яка була порушена 16.03.2005 року
прокуратурою АРК..З матеріалів кримінальної справи вбачається., що голова
правління КС «Одісей» ОСОБА_7. підписав та затвердив печаткою КС «Одісей» виписку
з протоколу засідання кредитного комітету КС
«Одісей» від 27.07.2001
року, про надання дозволу на укладення кредитних договорів з ОСОБА_1
ОСОБА_5 і ОСОБА_6. З матеріалів кримінальної справи також вбачається, що
зазначене засідання кредитного комітету КС
«Одісей» фактично не проводилось і члени зазначеного комітету протокол від 21.07.2001 року не
підписували. Тобто, в діях ОСОБА_7. вбачалась підробка документів, що
спричинила значну шкоду інтересам КС «Одісей», оскільки кредити, надані ОСОБА_1
ОСОБА_5 і ОСОБА_6. на загальну суму 105000
грв. повернуті не були.

Однак, вказані
обставини не підтверджують порушення майнових прав ОСОБА_1 та житлових прав
неповнолітніх дітей, що не було прийнято судом першої інстанції до уваги.

6

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і про
відмову у задоволенні позову КС
«Одісей» не відповідають дійсним обставинам справи і вимогам чинного
законодавства, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення по справі, відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не надано безперечних
доказів, які підтверджують порушення її майнових прав з боку Кредитного Союзу
«Одісей» та ОСОБА_2 під час укладення кредитного договору № 0726 від 27.07.2001 року та договору
застави житлового АДРЕСА_1, укладеного між КС «Одісей» та ОСОБА_2. як поручителем за кредитними
договорами, укладеними з ОСОБА_1 та іншими особами.

Судова колегія також не вбачає порушення прав
неповнолітніх дітей під час укладення договору застави житлового будинку, в
якому вони мешкають, оскільки вони не були власниками зазначеного будинку. їх
батьки , а саме
ОСОБА_2, як власник будинку, та ОСОБА_1, як його дружина. мали право
розпоряджатись належною їм власністю на власний розсуд.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Кредитного союзу „Одісей", приватного
нотаріуса ОСОБА_3., Державної виконавчої служби у місті Феодосія, Кримської
філії спеціалізованого державного підприємства „Укрспец'юст", ОСОБА_4,
треті особи - виконавчий
комітет Феодосійської міської ради, відділ опіки та піклування Феодосійської
міської ради, про визнання недійсними договору застави АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_2 та КС «Одісей»
30.07.2001 року для
забезпечення договорів кредитної лінії №0725,
0726, 0727 від 27.07.2001
року, укладених між Кредитним союзом «Одісей» і ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_6.
на отримання кредиту в розмірі 35000 грв. кожному , а разом 105000 грв.;
виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_3. №4370 від 15.11.2002 року,
вчиненого за договором застави від 30.07.2001 року договорів кредитної лінії
№0725, 0726, 0727, укладених 27.07.2001 року між Кредитним союзом. «Одісей» з
ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_6. ; виключення домоволодіння із акту опису та арешту,
складеному ДВС м.Феодосії 20.12.2002 року; визнання недійсними публічних торгів
по реалізації домоволодіння, проведених 23.04.2004 року та свідоцтва про право
власності на спірне домоволодіння , виданого ОСОБА_4 13.05.2004 року, є такими,
що не підлягають задоволенню, як не засновані на законі.

Колегія суддів також вважає, що позовні вимоги Кредитного
Союзу «Одісей» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, яки отримані від реалізації
заставленого, арештованого нерухомого майна. підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Феодосійського
міського суду від 08.06.2004 року був накладений арешт на грошові кошти на ім'я
ОСОБА_2, що знаходяться на депозитному рахунку ВДВС Феодосійського МУЮ, які
надійшли 22.04.2004 року від реалізації АДРЕСА_1 (а.с. 179 том 1).

Оскільки реалізація домоволодіння була здійснена з публічних торгів на
підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого на підставі договору застави
від 30.07.2001 року , укладеного між КС «Одісей» та ОСОБА_2, як поручителем
виконання кредитних договорів № 0725, 0726 і 0727 від 27.07.2001 року , борг по
яких на час вчинення виконавчого напису складав 118 263 грв.75 ко п.,та витрати
за вчинення виконавчого напису у розмірі 1183 грв, колегія суддів вважає
можливим ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кредитного
Союзу «Одісей» неповерненого кредиту в розмірі 118263 грв.75 коп. та витрат за
вчинення виконавчого напису у розмірі 1183 грв., а разом 119446 грв.75 коп, з
належним йому коштів, що знаходяться на депозитному рахунку ВДВС Феодосійського
МУЮ з квітня 2004 року.

Позовні вимоги КС «Одісей» до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення моральної
шкоди в зв'язку з вчиненням дій, що образили ділову репутацію Кредитного Союзу,
колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки діючим законодавством не
передбачено стягнення моральної шкоди за невиконання умов кредитного договору
та договору застави. Звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до правоохоронних органів з
заявами про неправомірні дії і підробку документів з боку голови правління
Кредитного Союзу також не можуть бути підставою для стягнення моральної шкоди,
оскільки кожна особа може звернутись до міліції, прокуратури, суду за захистом
своїх прав та інтересів. а також з заявами про скоєння злочину з боку інших
осіб.

В зв'язку з
ухваленням нового рішення по справі, котрим позовні вимоги ОСОБА_1 вирішуються
по суті, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Феодосійського
міського суду від 30 серпня 2005 року про
забезпечення позову ОСОБА_1, шляхом заборон ВДВС м. Феодосії проводити
виконавчі    дії з виселення      ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2,ОСОБА_8 з неповнолітніми
членами   сім'ї з АДРЕСА_1. (а.с.75, том 2)

Керуючись
статтями 303, п.3,4
ст.309, ст..312 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати по цивільних справах, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні   скарги
приватного нотаріуса ОСОБА_3,
ОСОБА_4- задовольнити.

Апеляційну
скаргу Кредитного союзу „Одісей" -
задовольнити частково.

Рішення
Феодосійського міського суду Автономної республіки Крим від 19 вересня 2006року
-скасувати.

Ухвалити  по
справі   нове  рішення
,   яким     у
задоволенні   позовних  вимог
ОСОБА_1до     ОСОБА_2, Кредитного  союзу
„Одісей",     приватного  нотаріуса ОСОБА_3., Державної виконавчої
служби у місті Феодосія, Кримської філії спеціалізованого державного   підприємства   „Укрспец'юст",   ОСОБА_4,
треті   особи   -   виконавчий   комітет Феодосійської міської ради, відділ
опіки та піклування Феодосійської міської ради,    про визнання недійсними договору застави
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2 та   КС «Одісей» 30.07.2001 року для
забезпечення    договорів кредитної лінії
№0725, 0726, 0727 від 27.07.2001 року, укладених
між Кредитним союзом «Одісей» і ОСОБА_5, ОСОБА_1 ОСОБА_6. на отримання кредиту
в розмірі 35000 грв. кожному , а разом 105000 грв.; виконавчого напису
приватного нотаріуса ОСОБА_3. №4370 від 15.11.2002 року, вчиненого за договором
застави від 30.07.2001 року; договорів кредитної лінії №0725, 0726, 0727,
укладених    27.07.2001  року між Кредитним союзом «Одісей» з ОСОБА_5,
ОСОБА_1 ОСОБА_6. ; виключення домоволодіння
із акту опису та арешту, складеному
ДВС м.Феодосії 20.12.2002 року;
визнання недійсним акту публічних торгів по реалізації домоволодіння,
проведених 23.04.2004 року та свідоцтва про право власності на спірне
домоволодіння , виданого ОСОБА_4 13.05.2004 року - відмовити. Позовні вимоги
Кредитного Союзу «Одісей» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь Кредитного Союзу «Одісей» неповернений кредит
за кредитними договорами №0725,0726,0727
від 27.07.2001 року,
поручителем по яких він був, в розмірі 118263
грн.75 коп. та
витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1183 грв., а разом 119446
грв.75 коп, з належним йому коштів, що знаходяться на депозитному рахунку
ВДВС Феодосійського МУЮ з квітня 2004
року.

Стягнути з ОСОБА_2судові витрати по справі в розмірі 643 грв. на рр 0024 отримувач
Місцевий бюджет м.Феодосії 22090100
ЕГРПОУ 34740709 банк
отримувача Головне управління Державного казначейства України в АРК, МФО 824026.

Стягнути з ОСОБА_2на користь Кредитного Союзу «Одісей»
судові витрати ,у вигляді сплаченого державного мита при зверненні до суду, в
розмірі 274 грв. 18 коп. по
задоволених вимогах майнового характеру.

У задоволенні позовних вимог Кредитного Союзу «Одісей до ОСОБА_2,ОСОБА_1
про стягнення моральної шкоди в розмірі 60000
грн. - відмовити.

Ухвалу Феодосійського міського суду від
30 серпня 2005   року     про забезпечення позову ОСОБА_1 - скасувати.

Рішення    набуває чинності з дня проголошення, може
бути оскаржено в касаційному порядку протягом 2 місяців.