УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007р.                                                                               м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах по
розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі
суддів:

Вакарук В.М., Павлишиної А.Т., Бідочко Н.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.
Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Худлівської сільської
ради про передачу земельної ділянки у приватну власність за давністю
користування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 24
травня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 2 вересня 2004 року, -

встановила:

В квітні 2004р.
ОСОБА_1 звернулась з позовом в суд до Худлівської сільської ради про передачу
земельної ділянки площею 0,14
га для ведення підсобного господарства в урочищі „Загуменне", якою
вона користується з 1970
року.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2004
року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області
від 2.09.2004р., в позові відмовлено.

Не погоджуючись
з рішенням місцевого суду та ухвалою Апеляційного суду, ОСОБА_1 подала
касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами вимог матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим просила зазначені рішення скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що рішенням Худлівської
сільської ради від 28.03.1996
року спірну земельну ділянку площею 0,14
га надано позивачці в довічне користування без права приватизації і питання
щодо зобов'язання сільської ради передати цю ділянку у власність було предметом
розгляду Ужгородського районного суду, рішенням якого від 15.07.96р. відмовлено
в задоволенні скарги ОСОБА_1 про зобов'язання сільради винести рішення про
передачу їй у власність 0,14
га земельної ділянки в урочищі „Загуменне". Крім того, положення ст. 119 ЗК України щодо
набувальної давності, які набули чинності з 01.01.2002р., не можуть
застосовуватись до правовідносин, що мали місце до їх введення.

Справа № ЗЗ-ц-100 кс/07р.                                        Головуючий
у 1 інстанції
Бедько В.І.

Категорія 33                                                                  Доповідач
Вакарук В.М.

2

Апеляційний суд
обґрунтовано погодився з таким висновком суду та залишив його рішення без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч.2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням
судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені
ч.І ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок судів не
спростовують.

Керуючись ст.ст.
332, 336 ЦПК
України, колегія суддів судової палати в цивільних справах по розгляду
касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 24
травня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 2 вересня 2004р.
залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М.
Вакарук А.Т. Павлишина Н.П. Бідочко

ВІРНО: