Справа №2-145
РІШЕННЯ

Ім'ям України

8 лютого
2007 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді                  Лисюка О.Д.

при секретарі                                     Ющенко Л.А.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до Баришівського бюро
технічної інвентаризації, Веселинівської сільської ради про визнання права на
самочинне будівництво,

встановив:

позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинне
будівництво, а саме на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні ОСОБА_1заявлений позов підтримав в повному об'ємі та пояснив
суду, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1його матері-ОСОБА_2він фактичними своїми
діями прийняв спадщину. До спадкового майна увійшла земельна ділянка і згорілий
в 2002 році житловий будинок.

У червні
місяці 2006 року він розпочав будівництво нового будинку на місці згорілого, а
про те, що цей будинок потрібно було реєструвати в БТІ не знав і не було
відповідних коштів. На даний час, у нього виникла необхідність зареєструвати
будинок в БТІ, що і змусило звернутися до суду.

Просить
суд визнати за ним право власності на будинок та зобов'язати Баришівське БТІ
зареєструвати вказаний будинок на його ім'я.

Представник
Баришівського бюро технічної інвентаризації та представник Веселинівської
сільської ради в судове засідання не з'явилися, поважності причин своєї неявки
суд не повідомили.

Заслухавши
пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов
є необгрунтованим, а тому не може бути задоволений виходячи з наступних
міркувань.

За
правилами статті 60 ЦК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню
підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і
щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В
судовому засіданні встановлено, що 15 січня 1999 року Баришівською державною
нотаріальною конторою був засвідчений договір купівлі-продажу жилого будинку
згідно умов якого, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 ( мати позивача) купила житловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1

7 липня
2002 року в результаті замикання електромережі сталася пожежа, в результаті
якої вказаний будинок був знищений.

2

ІНФОРМАЦІЯ_1у
віці 80 років померла ОСОБА_2, єдиним спадкоємцем після смерті якої, є ОСОБА_1
- позивач по справі.

До
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом
6-ти місячний строк, ОСОБА_1 не звертався.

У червні
місяці 2006 року не погоджуючи із відповідними органами, ОСОБА_1 самовільно, на
місці згорілого будинку розпочав будувати новий. Як вбачається із довідки № 365
від 1 вересня 2006 року виданої Баришівським бюро технічної інвентаризації, на
момент видачі даної довідки був зведений фундамент. Таким чином суд вважає, що
твердження позивача ОСОБА_1 про те, що він із вересня місяця 2006 року уже
проживав в новозбудованому будинку не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно
до ст.,380 ЦК України,
житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог
встановлених законом, іншими нормативними актами, і призначена для постійного в
ній проживання.

Для
виникнення права власності на житловий будинок необхідно, щоб будинок було
збудовано на відведеній в установленому порядку земельній ділянці, було
затверджено відповідний проект, було отримано відповідний дозвіл та будинок
було прийнято до експлуатації та реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Будь-яких
документів, які б давали право позивача заявляти вимоги про визнання права
власності, ОСОБА_4. суду
не надав, а тому його вимоги не можуть бути задоволені.

Керуючись
ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.380 ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1до Баришівського бюро технічної інвентаризації, Веселинівської сільської
ради про визнання права на самочинне будівництво, залишити без задоволення.

Рішення
може бути оскаржена в апеляційному порядку до 15 квітня 2007 року через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку п.4 ст. 295 ЦПК України.