Справа №2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 квітня 2007
року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді
Серебрякової Т.В.,

при секретарі
судового засідання - Погорєлової
Н.М.,

за участю
позивачки - ОСОБА_1., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу
за позовом     ОСОБА_1до ОСОБА_2     про
визнання договору купівлі -
продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007 року ОСОБА_1звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна
дійсним та визнання за нею право власності на житловий будинок.

В позовній заяві
зазначено, що 15 травня 2000 р. позивачка ОСОБА_1. уклала з
відповідачкою ОСОБА_2. договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким
придбала у власність житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1,
зареєструвавши цей договір в той же день на Вознесенській Філії Універсальної
Біржі „Південь". Сторони за угодою повністю виконали істотні умови
договору, за яким відповідачка передала позивачці у власність житловий будинок,
а позивачка передала останній визначену грошову суму, і лише, у січні 2007 р.
при зверненні позивачки до Вознесенського МБТІ, вона дізналася, що договір потребує
нотаріальної форми посвідчення. Посилаючись на ст. 16 ЦК України,
позивачка просила позов задовольнити.

В судовому
засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що
із-за відсутності на даний час правовстановлюючого документа на житловий
будинок, нотаріально посвідчити договір не можливо, проте, відповідно до Закону
України „Про нотаріат", передбачено, що нотаріуси посвідчують угоди про
відчуження майна, яке підлягає реєстрації, лише за умови подання власником
майна правовстановлюючого документа на майно, що відчужується.

Відповідачка в
судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася
належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа в
судове засідання свого представника не направила, згідно поданої до суду заяви,
просить розглянути справу у відсутність представника біржі, проти задоволення
позову не заперечують. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність
відповідачки та представника третьої особи, оскільки в справі є достатньо матеріалів
про права та взаємовідносини сторін.

2

Вислухавши
пояснення   позивачки, свідків,   дослідивши та оцінивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів,  відповідно до вимог ст. 11 ЦПК
України,  судом встановлені наступні
факти і відповідні їм правовідносини.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що 15
травня 2000 р.
позивачка ОСОБА_1. уклала
письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна з відповідачкою ОСОБА_2., за
яким придбала у власність житловий будинок АДРЕСА_1Миколаївської області, що позначений на плані літ. А - 1,
жилою площею 43, 9 кв.м., з літньою кухнею - літ. Б - 1, кам'яним підвалом -
літ. Б - 1 п/д,
сараєм - літ. В - 1, сараєм - літ. Г - 1, вбиральнею - літ. Д - 1, огорожею -літ. № 1, 2 - 4 та спорудою - літ. № 5. Житловий будинок
розташований на земельній ділянці площею 0,
0593 га, мав 39 відсотків
зносу та раніше належав ОСОБА_2. на підставі Договору купівлі-продажу,
посвідченого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської
області 23 грудня 1989 p., реєстровий номер № 2580 і зареєстрованого в
Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 19 квітня 1994 p.,
реєстровий номер № 5451. Зазначений договір укладений на Вознесенській Філії
Універсальної  Біржі „Південь".

Проте, в
порушення вимог ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 p., що
діяв на час укладення угоди, оформлення вищевказаного договору купівлі -
продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно ч.1
ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін.

Так, ст.657 ЦК
України передбачає, що договір купівлі -
продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Порядок нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку визначається Законом
України „Про нотаріат" та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства Юстиції України від
03 березня 2004 р. № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 03
березня 2004 р. за № 283/8882 (із змінами та доповненнями).

У разі
недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий
договір є нікчемним   (ч. 1 ст.220 ЦК
України).

Відповідно до
ч.2 ст.220 ЦК України, передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Однак це
правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з
істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом
обмеження (п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання
угод  недійсними" № 3 від 28 квітня 1978 p.).

3

При визнанні
договору дійсним, суд повинен перевірити чи підлягає договір нотаріальному
посвідченню, чому він не був нотаріально посвідченим та чи не містить такий
договір протизаконних умов (п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними" №
3 від 28 квітня 1978 p.).

На підставі
викладеного, суд приходить до висновку, що рішення про визнання договору
дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала
повністю або частково умови договору. Ст.655 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Доводи позивачки
про те, що між сторонами за угодою відбулося виконання умов договору не можуть
братись судом до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні. Так, судом встановлено, що позивачка не сплатила відповідачці ціну
житлового будинку, яка обумовлена договором та не прийняла вищевказаний
житловий будинок у власність, а відповідачка, в свою чергу, не передала
житловий будинок у власність позивачці.

Також, судом не
можуть бути прийняти до уваги пояснення відповідачки в судовому засіданні від 19 березня 2007 p., оскільки вони
містять протиріччя щодо укладення вищевказаного договору та не підтверджують
виконання сторонами за угодою його істотних умов.

Отже, враховуюче
наведене, суд вважає, що сторони за угодою -ОСОБА_1. та ОСОБА_2. не виконали істотні умови договору, тому
правових підстав для задоволення позову не вбачається, що не позбавляє позивача
права укласти з відповідачкою договір купівлі - продажу вищевказаного житлового будинку в порядку,
передбаченому діючим законодавством.

Відповідно до
п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до правовідносин, які
продовжують існувати застосовуються норми нового ЦК України.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212,
213, 214, 215, 217 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені
позову ОСОБА_1до
ОСОБА_2про визнання договору купівлі -
продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області
через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.