Категорія № 21(П)                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 квітня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого -
судді Барильської А.П.,

суддів -              Ляховської І.Є.,
Соколан Н.О.,

при секретарі -
Юровській О.Ю.

за участю - представника
відповідача Бершадської Людмили Станіславівни, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на
рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2006 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат»,( надалі- ВАТ "КЗРК"), відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі,( надалі- Фонд соціального
страхування), про відшкодування шкоди, і просив суд стягнути на його користь : з ВАТ
"КЗРК" заборгованість по щомісячним виплатам відшкодування втраченого
заробітку за період з 01.01.1996
року по 01.04.2001 року в
розмірі 3086.78 грн. та
компенсацію в сумі 2073.26грн.; з Фонду соціального страхування- недоплату по
щомісячним страховим виплатам в розмірі 7948.04
грн., компенсацію в сумі 1590.19грн., та щомісячно по 237.36грн.

В подальшому
позивач уточнив позовні вимоги і просив суд стягнути на його користь: з ВАТ
"КЗРК" заборгованість по щомісячним виплатам відшкодування втраченого
заробітку за період з 01.01.1996
року по 01.04.2001 року в
розмірі 2558.68 грн. та
компенсацію в сумі 1839.28
грн.; з Фонду соціального страхування- недоплату по щомісячним страховим
виплатам в розмірі 7640.18
грн., та щомісячно по 250.28грн.. починаючи з 01.08.2006 року до зміни
обставин, що тягнуть їх перерахунок, або припинення.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 листопада 2006
року на користь позивача :
з ВАТ «КЗРК» стягнуто заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування
втраченого заробітку в сумі 2558.68грн., компенсація втрати частини
відшкодування шкоди в зв'язку з порушенням термінів виплати в сумі 1839.28грн.
судовий збір - 51грн.;
з Фонду соціального страхування стягнуто заборгованість по щомісячних страхових
виплатах відшкодування втраченого заробітку в сумі 7640.18грн.09коп., а
також щомісячні страхові виплати відшкодування втраченого заробітку в сумі
250.28грн., починаючи з 01.08.2006р. до зміни обставин, що є підставою для
перерахунку чи припинення виплат. В іншій частині позову відмовлено.

2

В апеляційній
скарзі Фонд соціального страхування ставить питання про скасування рішення суду
в частині стягнутих з них сум, та передачі справи на новий розгляд, оскільки
судом порушені норми матеріального і процесуального права; суд не дослідив
питання фактичного підвищення тарифних ставок і окладів за період з
01.01.1996р. по 01.05.2000
p.; судом не дана належна оцінка економічному обгрунтуванню
застосування чи не застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок,
окладів на підприємстві. Суд безпідставно притягнув Фонд соціального
страхування для участі у справі в якості відповідача, а не третьої особи; крім
того, суд стягнув суми за термін, що перевищує термін позовної давності.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач працював у відповідача у
шкідливих умовах праці. За висновком МСЕК від 22.06.1988 року позивачу вперше встановлено 80% професійної
працездатності та він визнаний інвалідом 2
групи. Висновком МС від 22.06.1989
року позивачу встановлено 20%
втрати професійної працездатності, а з 01.07.1993 року -
15%, безстроково.

Задовольняючи
вимоги позивача в межах, які перевищують строк позовної давності, суд першої
інстанції виходив із того, що позовна давність не поширюється на вимоги про
відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я.

На думку колегії суддів, такий висновок суду є невірним .

Суд першої
інстанції не звернув увагу на норми ст. 71
ЦК України в редакції 1963
року, з урахуванням правила п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року та
роз'яснення, викладені в п.п. 1,
1-1, 1-2, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року ( з подальшими
змінами), «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист свого права ( позовна
давність), встановлюється тривалістю у три роки. У випадках, коли вимоги
потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених
судом або роботодавцем( у тому числі й у разі неправильного обчислення суми
щомісячних платежів) при задоволені позову, кошти стягуються за час, що не перевищує
трьох років, які передували моменту звернення особи до суду.

Відповідно до
Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-Х1У
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності'' особам, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року, Фонд
сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з моменту передачі
відповідними підприємствами в установленому порядку документів, що підтверджують
право цих працівників на такі послуги.

Однак, стягуючи
з ВАТ "КЗРК" заборгованість по щомісячним виплатам відшкодування
втраченого заробітку за період з 01.01.1996
року по 01.04.2001 року та
стягнувши з Фонду соціального страхування щомісячні страхові платежі за період
з 01 квітня 2001 року до 01.08.2006 року, суд не
звернув уваги на це правило, і не встановив, чи дотримано позивачем строк
позовної давності при звернені до суду з зазначеним позовом з урахуванням
наведених мотивів.

Крім того,
відповідно до абзацу 6 пункту 28 «Правил...»
перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати
професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного

3

працівника (після підвищення
тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Суд цих положень
також не врахував, не витребував від відповідача відомості про розмір
середнього заробітку по професії позивача за умови роботи протягом повного
календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи
відповідно до п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров"я, пов"язаним з виконанням ним трудових
обов'язків, на кожний момент підвищення тарифних ставок, посадових окладів і не
провів порівняння розміру нарахованого відшкодування і встановлених обмежень.

Ухвалюючи
рішення, суд не з'ясував суть та обсяг позовних вимог та розглянув не всі
позовні вимоги, оскільки позивачем був заявлений позов про стягнення з Фонду
соціального страхування компенсації в сумі 1590.19грн., від якого в подальшому
позивач, уточнивши свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по
щомісячним ( страховим)
виплатам відшкодування втраченого заробітку, не відмовлявся. Однак, суд першої
інстанції не розглянув позовні вимоги в цій частині і не прийняв рішення .в цій
частині позовних вимог. Не навів підстави для задоволення або відмови в
задоволені позову в цій частині.

В зв'язку з тим,
що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права,
ухвалене рішення підлягає скасуванню, з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. 303, 307, ч.І п.п.4,5
ст.311, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИ Л А:

Апеляційну
скаргу скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі задовольнити.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 08
листопада 2006 року
скасувати . Справу
направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

СУДЦІ: