У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
листопада 2007 року                                                                        м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі
:  головуючого - судді   Самчука П.П.

суддів :  Рищука П.К., Юзюка О.М.

при секретарі Козіцькій А.Б.

з  участю:
ОСОБА_1 та його представника, представника

Хмельницької райдержадміністрації, прокурорів              Котика І.А. і Мельника В.О.

розглянув у
відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22-ц-1926 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької
області від 03 вересня 2007 року по справі за позовом прокурора Хмельницького
району в інтересах Хмельницької районної державної адміністрації до
Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району, ОСОБА_1про визнання
недійсним Державного акту на право приватної власності на землю.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд

в с т а
н о в и  в :

Прокурор Хмельницького району в інтересах держави в особі Хмельницької
районної державної адміністрації 04 червня 2007 року звернувся в суд з позовом,
вказавши, що 26 вересня 2002 року рішенням № 16 Лісовогринівецької сільської
ради надано дозвіл ОСОБА_2на приватизацію земельної ділянки в кількості 0,10
га, яка знаходиться під забудовою придбаного останнім складського приміщення.
Однак, 04.11.2002 року Лісовогринівецькою сільською радою, на підставі
зазначеного рішення сільської ради, видано державний акт № 023683 на право
власності ОСОБА_1на земельну ділянку площею 0,28 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку, яка розташована на території
Лісовогринівецької сільської ради за межами населеного пункту с. Лісові
Гринівці Хмельницького району. Просив визнати недійсним державний акт № 023683
від 04.11.2002 року на право власності ОСОБА_1, оскільки в рішенні №16 від
26.09.2002 року, на підставі якого видано державний акт від 04.11.2002 року №
023683, не згадується про гр. ОСОБА_1 та про надання останньому земельних
ділянок загальною площею 0,28 га.; з метою забезпечення позову накласти арешт
на вказану земельну ділянку та заборонити проведення будь-яких робіт, в тому
числі будівельних.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03 вересня
2007 року позов прокурора Хмельницького району в інтересах Хмельницької
районної державної адміністрації до Лісовогринівецької сільської ради, ОСОБА_1
про визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку
задоволено частково. Визнано недійсним Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку у частині передачі ОСОБА_1 земельної ділянки пл.
0.10 га.

Головуючий
у першій інстанції -Логінова С.М.                                         Справа № 22-ц-1926

Доповідач
-  Самчук П.П.
Категорія
№ 33

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 рішення суду вважає неправильним, просить
скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю, посилаючись на те, що судом не враховано фактичні обставини справи та
неправильно застосовано чинне законодавство.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається, суд першої
інстанції правильно встановив дійсні обставини справи,
правовідносини, що виникли, та правильно застосував чинне законодавство.

Зокрема, судом встановлено, що 04.11.2002 р. Лісовогринівецька сільська
рада на підставі рішення № 16 від 26.09.2002 р. видала державний акт № 023683
на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку пл. 0,28 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку, яка розташована на території
Лісовогринівецької сільської ради за межами населеного пункту с. Лісові
Гринівці Хмельницького району. Однак, у рішенні № 16 від 26.09.2002 року
Лісовогринівецької сільської ради ОСОБА_1 як особа, що отримала згоду на
приватизацію земельної ділянки, не згадується (а.с. 4).

Судом також встановлено, що житловий масив „Дехтярка - 2”, який
розташований на території Лісовогринівецької сільської ради, знаходиться поза межами
населеного пункту    с. Лісові Гринівці,
а тому повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками даного масиву
наділена Хмельницька районна адміністрація.

Як вбачається з матеріалів справи, Хмельницькою обласною радою, з моменту
її утворення (1998р.), рішення щодо включення в межі с. Лісові Гринівці масиву
„Дехтярка - 2” не приймались (а.с 40). Вказані рішення також відсутні в
Державному архіві Хмельницької області (а.с.38).

З зазначених обставин видно, що судом першої інстанції підставно визнано,
що відповідно до рішення Лісовогринівецької сільської ради № 16 від 26.09.2007
р. ОСОБА_3 не виділялись земельні ділянки пл. 0,28 га (0,10 га та 0, 18 га).
Проте, на земельній ділянці площею 0,18 га ОСОБА_3 вже побудований жилий
будинок, в якому він проживає зі своєю сім'єю, тому з врахуванням таких
конкретних обставин судом правильно визнано недоцільним в цій частині
скасовувати Державний акт на право приватної власності на землю.

З таким рішенням суду
вважає можливим погодитись і апеляційний суд.

Інші доводи апеляційної скарги містять посилання на обставини, які з
достатньою повнотою досліджені і оцінені судом першої інстанції, а тому, на
думку апеляційного суду, не впливають на законність рішення суду, яке
постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що
регулюють спірні правовідносини та не містять підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 314, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 03 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає  законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
/підпис/

Судді              /підписи/

З оригіналом
згідно: суддя апеляційного суду                                            П.П. Самчук