Справа №
року Категорія - право власності
інстанції: Слурденко О.І. Доповідач :
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 квітня 2007
року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого -
Малінської С.М.

суддів -
Солодкова А.А., Кругрвої С.С.

при секретарі - Каплаух Н.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської
області від 15 березня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до виконкому
Чугуївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом, -

встановила:

ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом 21.02.2006
року, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3. В
обґрунтування позовних вимог пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати -
ОСОБА_3, якій на праві приватної власності належав житловий будинок,
розташований за вказаною адресою. 22.04.1989 року ОСОБА_3 склала заповіт,
згідно якого все належне їй майно вона заповіла ОСОБА_2.На підставі вказаного
заповіту, 20.09.1994 року Чугуївською державною нотаріальною конторою було
видане свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, реєстровий
НОМЕР_1, в якому помилково була вказана адреса будинку - АДРЕСА_2. На підставі
вказаного, рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від
09.09.1997 року видане свідоцтво на спадщину було визнане недійсним. До
теперішнього часу позивачка не може оформити право власності на спірний будинок
через відсутність належним чином оформлених документів на будинок.

Представник
виконкому Чугуївської міськради в судове засідання не з'явився, надав суду
заяву із проханням справу розглядати за його відсутності та не заперечував
проти задоволення позову.

Рішенням
Чугуївського міського суду Харківської області від 15 березня 2006 року позов
задоволений. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за
заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності
на 1/2 частинку земельної ділянки, площею не менше 700 кв.м., яка
знаходилась в сумісній власності у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 домоволодіння АДРЕСА_2 до розділення
його на два самостійних домоволодіння.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове яким
відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.При цьому посилається на
порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з
таких підстав.

Відповідно до п.
4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд
вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Суд ухвалив
рішення, в якому визначив право ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної
ділянки, не залучивши його до участі у справі.

Згідно п.2 ч.6 ст. 130 ЦПК України в попередньому судовому
засіданні суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вирішив питання про визнання за позивачкою
права власності на 1/2 частину земельної ділянки.

Погодитись з таким висновком суду
не можна.

В позовній заяві (а.с.2) позивачка просила визнати за нею право власності
на житловий будинок по АДРЕСА_1. В процесі судового
розгляду позивачка не змінювала та не
доповнювала позовні вимоги, в судових дебатах також не ставила питання
про визнання за нею права власності на землю.

Таким чином, суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності, з
власної ініціативи вийшов за межі позовних
вимог вирішивши питання про визнання права власності на землю.

Не залучивши до участі у справі ОСОБА_1, розглянувши справу за його відсутністю, суд порушив його право на особисту участь у
судовому засіданні і реалізацію процесуальних прав в тому числі і права на
надання заперечень і доказів проти позову.

Зазначені порушення цивільного процесуального права є суттєвими, такими, що
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є безумовною підставою для скасування рішення з
направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 5 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 311, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково. Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 15 березня 2006 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд в
іншому складі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.