Справа №2-195/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2007 року                                                      Армянський
міський суд

Автономної
Республіки Крим у складі:
головуючого судді  Таран Л.О.,

при
секретарі              Карапута В.М.,

за участю

позивача ОСОБА_1., його
представника ОСОБА_2., представника відповідача - ВАТ «КЗЗВ» Котляренко
Л.І., представника
відповідача - відділення
ВД ФСС Чернявського А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
Армянського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Відкритого
акціонерного товариства «Красноперекопський завод залізобетонних виробів», та
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Красноперекопськ
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, вказуючи, що він,
працюючи теслярем-бетонщиком ВАТ «КЗЗВ», 12.05.2005
року при виконанні виробничого завдання отримав травму, у зв'язку з чим
згідно довідки МСЕК втратив 15%
професійної працездатності. Позивач вказав, що перебував на лікуванні в ЦМЛ
м.Красноперекопськ та ЦМЛ м.Армянськ, загальна вартість лікування в тому числі
витрати на проїзд матері позивача до лікарні, склала 1009,05 грн. Позивач,
керуючись нормами ЦК України, просить стягнути вказану суму з відповідача на
відшкодування матеріальної шкоди, крім того, просить стягнути 20000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що нещасний випадок стався з
вини підприємства.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, крім
того, просять стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень.

Судом без згоди позивача та його представника в порядку
ст.33 ЦПК України залучено до участі в справі в якості співвідповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у
м.Красноперекопськ.

Представник відповідача ВАТ «КЗЗВ» позов не визнав,
вважаючи, що підприємство є неналежним відповідачем, оскільки відшкодування
шкоди повинно здійснюватись на підставі законодавства про страхування від
нещасних випадків на виробництві. Також представник вказав, що нещасний випадок
стався переважно за вини самого позивача, який самовільно включив сверлільний
верстак та працював в рукавицях, що заборонено.

Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду позов не
визнав, вказавши на відсутність випадків відмови позивачу в призначені
страхових виплат. Так, позивачу призначено одноразова допомога, щомісячна

2

грошова
сума у звязку з втратою працездатності у розмірі 52,67 грн., а згодом -63,36
грн. Крім того, позивачу відшкодувані витрати на лікування та прибдання
виробів медичного призначення на загальну суму 518,06 грн. Стосовно моральної шкоди представник звернув увагу
суду на те, що законом про державний бюджет зупинена дія відповідних положень
законодавства про страхування від нещасних випадків на виробництві.

Суд, розглядаючи справу в рамках заявлених вимог і на підставі
представлених доказів, вислухавши позивача та його представників, представників
відповідачів, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає за
необхідне позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду задовольнити частково,
а в позові до ВАТ «КЗЗВ» відмовити.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ВАТ «КЗЗВ»
з 14.04.2005р. по 27.05.2006р., працював тесляром-бетонщиком, звільнений за
особистим бажанням.

12.05.2005 року в 9-30 годин на
території ВАТ «КЗЗВ» з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, що
підтверджується актом розслідування нещасного випадку від 12.05.2005 року, та актом № 1 від 13.05.2005 року, за таких
обставин: ОСОБА_1. одержав завдання від начальника відділу механічного
забезпечення ОСОБА_3. виготовити
проушини на дверях для замку. Виконуючи дане завдання на сверлільному верстаті,
ОСОБА_1. не закріпив проушину,
тримав заготівку лівою рукою, яка була в робочій рукавиці. Права рука
проводила подачу механізму, що обертається, із закріпленим свердлом. При виході
свердла із зворотної сторони заготівки проушина
стала обертатися спільно з свердлом, яка захопила рукавицю лівої руки. В
результаті обертання була захоплена вся ліва рука постраждалого, який згідно
довідці ЦМЛ м.Красноперекопськ одержав тілесні пошкодження, що належать до
важких виробничих травм: здавлення лівої верхньої кінцівки, закритий перелом
кісток лівого передпліччя із зсувом уламків, перелом щитовидного відростка,
рвана рана лівої кисті, перелом головки основної фаланги 1 пальця лівої кисті,
травматичний шок 2 ступеня.

Причинами нещасного випадку були: нечітке роз'яснення
ОСОБА_3. виданого завдання, а саме яким чином зробити отвори (свердлення або пробивка пробійником);
особиста необережність постраждалого, який виконував завдання на сверлільному
верстаті.

Згідно довідці МСЕК від 23.02.2006 року позивач втратив 15% професійної працездатності

Свідок ОСОБА_3.
підтвердив, що дійсно нечітко роз'яснив позивачу завдання, однак позивач не
мав доступу до роботи на сверлільному верстаті, і міг зробити отвори за
допомогою пробійника. Позивач не оспорює в суді той факт, що він не мав права
роботи на сверлільному верстаті, пояснює свої дії тим, що він побоювався
звільнення в разі невиконання завдання. Тому доводи позивача та його
представника про те, що нещасний випадок стався тільки з вини підприємства, суд
визнає необгрутнованими.

При розгляді справи суд виходить з того, що відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку
на виробництві, провадиться згідно із законодавством про страхування від
нещасного випадку.

Так, відповідно до ст.9 Закону України «Про охорону праці», ст.173 КЗпП
України відшкодування вказаної шкоди здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України «Про  загальнообов'язкове  державне
соціальне  страхування  від
нещасного

3

випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Згідно ст.ст. 1,21,28,34
данного Закону завданнями страхування від нещасного випадку є,
зокрема, відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим.

У разі настання страхового випадку Фонд зобов'язаний відшкодовувати грошову
суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.
Відшкодування моральної шкоди здійснюється у вигляді одноразової страхової
виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за
моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума
страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної
плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових
виплат.

ВАТ «КЗЗВ» згідно страхового свідоцтва від 22.056.2001р. зареєстрованиний
як стахувальник у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
м.Красноперекопськ.

На підставі викладеного, суд вважає, що особою, яка по даній справі повинна
відшкодувати шкоду позивачу є Відділення виконавчої дирекції Фонду, а не
страхувальник ВАТ «КЗЗВ».

Згідно постанов, наданих представником Відділення
виконавчої дирекції, позивачу 21.09.2005р. призначено одноразову допомогу у
разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 5266,80 грн., щомісячну
грошову суму у розмірі 52,67
грн., а з 28.03.2006р. -
63,36 грн. Також позивачу відшкодувані витрати на лікування та прибдання виробів
медичного призначення на загальну суму 518,06 грн.

Судом встановлено, що позивачу в результаті нещасного випадку було
заподіяно моральну шкоду.

В обгрунтування моральної шкоди позивач вказав, що в
результаті нещасного випадку він отримав значні тілесні пошкодження, у зв'язку
з чим знаходився на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, будучи в молодому
віці втратив працездатність, за станом здоров'я вимушений був звільнитися з
роботи, позбавлений можливості здійснювати роботи по дому, які він раніш
здійснював, реагує на погоду, відчуваючи виснажливий біль, постійно знаходиться
в пригніченому стані, вимушений вживати знеболюючі препарати. Доводи позивача
підтвердили в суді свідки ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_8.

На підставі викладеного, враховуючи суть позовних вимог,
обставини справи, глибину фізичних і душевних страждань позивача, суд вважає за
необхідне стягнути на відшкодування моральної шкоди з відповідача Відділення
виконавчої дирекції Фонду на користь позивача 20000 грн. При цьому доводи
представника відповідача про те, що законом про державний бюджет на 2007 рік зупинена дія
відповідних положень законодавства про страхування від нещасних випадків на
виробництві, суд не приймає до уваги, оскільки дана обставина не може бути підставою
для відмови в задоволенні позову в даній частині.

Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду вказав, що позивачу в
повному обсязі відшкодувані витрати на лікування в ЦМЛ м.Красноперекопськ на
загальну суму 497,06 грн., а
також на прибдання виробів

5

медичного
призначення в розмірі 21
грн., що підтверджується відповідною постановою та не оспорюється
позивачем.

Відносно
вимог позивача про стягнення вартості лікування в ЦМЛ м.Армянськ позивач
вказав, що витратив 423,15
грн. Однак позивач не надав суду належних письмових доказів, передбачених
ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», а саме довідку або рахунок про вартість
ліків, а також чеки, підтверджуючі факт придбання ліків.

Рівно як позивач не надав суду будь-яких належних письмових доказів в
обгрунтування вимоги про стягнення витрат на проїзд матері позивача до лікарні
у розмірі 91 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача Відділення
виконавчої дирекції Фонду на користь позивача судовий збір у розмірі 8,50 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7,50 грн., крім того,
понесені витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн., що підтверджується квітанцією.

Керуючись ст.ст. 3, 4,
10, 11, 60, 212, 215 ЦПК України, на підставі ст.9 Закону України «Про охорону
праці», ст.173 КЗпП України, ст.ст. 1,21,28,34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Красноперекопськ задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м.Красноперекопськ АР Крим на користь ОСОБА_1 20000 гривень на
відшкодування моральної шкоди, а також судовий збір у розмірі 8,50 гривень, витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7,50 гривень, витрати
на правову допомогу у розмірі 500
гривень.

ОСОБА_1в іншій частині позову до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.Красноперекопськ АР Крим відмовити.

ОСОБА_1в позові до Відкритого акціонерного товариства «Красноперекопський
завод залізобетонних виробів» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного

суду АР Крим через Армянський міський суд шляхом подачі в
10-денний строк

з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після

цього протягом 20
днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК

України.