ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Р Е С П У Б Л І К И   К Р И М
________________________________________________________________________________________________
справа
№2-849/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

01 червня 2007 року                                                                                                             м. Ялта

Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі: головуючого - судді Бондаренко Г.М., при секретарі
Муравської О.С.,за участю прокурора - Скляр О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
міста Ялти цивільну справу

за первісним позовом заступника прокурора м. Ялти в
інтересах держави в особі Ялтинської міської ради, виконавчого комітету
Ялтинської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Управління головного
архітектора Ялтинської міської ради, про знесення споруди,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ялтинської міської ради,
третя особа - комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації»,
про визнання права власності на господарську споруду,

в с т а н о в и в :

Заступник прокурора м. Ялти
звернувся до суду в порядку цивільного судочинства в інтересах Ялтинської
міської ради та її виконавчого комітету з позовом до ОСОБА_1, третя особа -
Управління головного архітектора Ялтинської міської ради, з вимогами про
знесення самочинно збудованої споруди із фундаментом, стінами та колонами на
першому поверсі, яка зведена на місці господарської будівлі літ. «М» АДРЕСА_1.

У судовому засіданні заступник
прокурора та представник Ялтинської міської ради позов підтримали, підкресливши,
що відповідачка протиправно здійснює реконструкцію та веде самочинне
будівництво на місці господарської споруди, яка розташована на прибудинковій
території. На думку позивачів земельна ділянка коло будинку АДРЕСА_1
знаходиться у комунальній власності, розпорядження якою законом віднесено до
компетенції органів місцевого самоврядування - Ялтинської міської ради та її
виконавчого комітету. Свої вимоги мотивували відсутністю у ОСОБА_1 права
власності на спірну ділянку та, як наслідок, відсутністю права здійснювати на
прибудинковій території будь-які реконструкційні або будівельні роботи.

Відповідачка позов не визнала, у попередньому засіданні
звернулася до суду із зустрічним позовом до виконавчого комітету Ялтинської
міської ради,  третя особа - комунальне
підприємство «Бюро технічної інвентаризації», в якому просила суд визнати її
право власності на господарську споруду літ. «М», що розташована на
прибудинковій території АДРЕСА_1, посилаючись на приписи ст. 392 ЦК України,
які встановлюють порядок пред'явлення позову про визнання права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Представник виконавчого комітету Ялтинської міської ради
зустрічний позов не визнав та підкреслив, що ухвалюючи рішення про заборону
ОСОБА_1 здійснювати будівельні роботи на прибудинковій території, виконавчий
комітет міської ради діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
визначений законом (а.с. 30).

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи, що обґрунтовують вимоги та
заперечення сторін, дослідивши всебічно, повно та об'єктивно висновок експерта
та інші докази, оцінивши їх належність, достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, взявши до уваги обставини, що мають значення для правильного вирішення
справи, суд дійшов до наступного.

Визначаючи компетенцію щодо вирішення справи, аналізуючи
суб'єктний склад та характер правовідносин, суд дійшов до висновку, що, не
зважаючи на наявність серед осіб, які беруть участь у справі, суб'єктів владних
повноважень, ця справа є спором, на який поширюється компетенція судів
цивільної юрисдикції, оскільки у відповідності до частини 1 ст. 15 ЦПК України
справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, що виникають із житлових та земельних відносин, розглядаються в
порядку цивільного судочинства.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм
правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується,
що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 вересня 2005 року,
посвідченого державним нотаріусом, є власником квартири НОМЕР_1 загальною
площею 69,3 кв.м., що розташована в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 19-21).

Як вбачається з документації, яка надана комунальним
підприємством «Ялтинське бюро технічної інвентаризації», на прибудинковій
території зазначеного багатоквартирного дома розміщені господарські споруди,
одна з яких за літерою «М» відповідно до експлікації приміщень до плану
відноситься до квартири №3, яка є приватною власністю ОСОБА_1 (а.с. 25).

Суд бере до уваги, що у відповідності до ст. 49 Закону
України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не
буде встановлено. Отже, закон передбачає презумпцію правомірності володіння
ОСОБА_1 спірною спорудою.

Суд знаходить посилання заступника
прокурора та представника Ялтинської міської ради на положення ст.ст. 12, 83 та
п. 12 розділу Х ЗК України, які встановлюють компетенцію органів місцевого
самоврядування щодо розпорядження землями комунальної власності, неспроможними,
оскільки у відповідності до частини 3 ст. 42 ЗК України порядок використання
земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається
співвласниками.

В порушення фундаментальних приписів процесуального
закону, ні заступник прокурора м. Ялти, ані представник Ялтинської міської ради
не надали достовірних доказів на підтвердження права власності територіальної
громади в особі органів місцевого самоврядування на спірну земельну ділянку та
не змогли довести обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог.

В судовому засіданні також було встановлено, що Ялтинська
міська рада не має правовстановлюючих документів ані на спірну прибудинкову
територію, ані на будь-які споруди, які на ній розташовані.

Таким чином, суд вважає, що доводи заступника прокурора
не кореспондуються з зібраними по справі доказами та не знаходять свого
документального підтвердження, тому погодитися з вимогами первісного позову та
зробити висновок щодо його законності та обґрунтованості не представляється
можливим.

З огляду на це, у задоволенні позову заступника прокурора
м. Ялти в інтересах держави в особі Ялтинської міської ради та її виконавчого
комітету до ОСОБА_1, третя особа - Управління головного архітектора Ялтинської
міської ради, необхідно відмовити.

Розглядаючи вимоги, які заявлені в зустрічній позовній
заяві, суд, виходячи з приписів частини 3 ст. 42 ЗК України, дійшов до
висновку, що ОСОБА_1 як власник квартири в багатоквартирному будинку є також
співвласником господарських споруд і прибудинкової території.

У відповідності з частиною 3 ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва особа вважається власником обладнання та матеріалів, які
були використані в процесі цього будівництва.

Право власності, зміст якого визначений частиною 1 ст.
316 ЦК України, - це право особи на майно, яке вона здійснює за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Саме власникові у відповідності до частини 1 ст.
317 та частин 1, 2 ст. 319 ЦК України належить право володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

У відповідності зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції
про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого Верховною Радою
України 17 липня 1997р., яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною
національного законодавства, кожна особа має право мирно володіти своїм майном,
ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і
на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Це в повній мірі кореспондується з вимогами національного
законодавства, а саме частиною 4 ст. 41 Конституції України і ст. 321 ЦК
України, в яких зазначено, що право власності
є  непорушним, і ніхто не може
бути протиправно обмежений у його здійсненні.

Зміст вищевказаного конвенційного положення розкритий у
ряді рішень Європейського Суду з прав людини, практика якого у відповідності до
ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» використовується національними судами України
як джерело права.

Так у  рішенні  від 30.11.2004 року Європейський Суд
зазначив, що поняття «майно» охоплює не лише майно, яке реально існує, але
також стосується засобів праводомагання, включаючи право вимоги, відповідно до
якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»
стосовно ефективного здійснення права власності.

Все зазначене в повній мірі кореспондується з приписами
ст. 392 ЦК України, яка встановлює, що власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Оскільки згідно з висновком експерта
(а.с. 40-63) приміщення літ. «М» за площею та розмірами відповідає вимогам, що
пред'являються до жилих споруд, а будівельна готовність приміщення дорівнює 88
відсоткам, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 права власності на
збудовану споруду, беручи до уваги приписи частини 1 ст. 331 ЦК України, згідно
з якими право власності на нову річ набувається особою, яка її виготовила або
створила.

Суд визначає, що право власності,
яке набувається ОСОБА_1 згідно з цим рішенням, є підставою для його реєстрації
в комунальному підприємстві «Ялтинське бюро технічної інвентаризації».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 13, 14, 41,
124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних
свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 331, 392 ЦК України, ст. 42 ЗК України, ст.
49 Закону України «Про власність», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 212, 213, 214,
215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову заступника
прокурора м. Ялти в інтересах держави в особі Ялтинської міської ради,
виконавчого комітету Ялтинської міської ради до ОСОБА_1, третя особа -
Управління головного архітектора Ялтинської міської ради, про знесення споруди
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ялтинської міської ради,
третя особа - комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації»,
про визнання права власності на господарську споруду задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на господарську споруду літ. «М» АДРЕСА_1.

Заходи забезпечення позову,
встановлені ухвалою Ялтинського міського суду від 19 січня 2007 року,
скасувати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом
десяти днів з дня його проголошення шляхом подання до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд заяви про апеляційне
оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги у
порядку передбаченому ст.ст. 294, 295, 296 Цивільного процесуального кодексу
України.

С у д д я -