РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року                                                             м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого : Ковальчука О.В., суддів : Чуприни В.О., Колоса С.С., при секретарі: Пшеничної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства "Чернівецьке АТП -
10564" (далі ВАТ "Чернівецьке АТП - 10564"), ОСОБА_4 про відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною
скаргою ВАТ "Чернівецьке АТП - 10564" на рішення Чернівецького
районного суду Вінницької області від 24 листопада 2006 року,

встановила:

У квітні 2004
року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, вимоги якого неодноразово
змінював під час розгляду справи, мотивуючи їх тим, що 11 жовтня 2003 року біля
1 год. 25 хв.
водій ВАТ "Чернівецьке АТП - 10564" ОСОБА_4, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння та рухаючись на автомобілі КРАЗ - 250, державний
НОМЕР_1, який належить ТОВ "Універсал", проте перебував згідно
договору оренди № 8/010-2001 від 16 жовтня 2001 року у володінні ВАТ
"Чернівецького АТП -10564", в смт. Чернівці, на вул. Леніна в
напрямку м. Могилів-Подільський, порушивши Правила дорожнього руху не впорався
з керуванням та скоїв наїзд на його сини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який йшов по
межі узбіччя та проїзної частини, в попутному для ОСОБА_4 напрямку, чим
заподіяв сину тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого син став інвалідом 1
групи, тривалий час лікувався.

Посилаючись на
зазначені обставини ОСОБА_1 просив стягнути з "Чернівецького АТП -
10564" на користь його сина ОСОБА_2
43795 грн. матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування сина,
на сторонній догляд та побутове обслуговування, спеціальне харчування, а також
100 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких
син зазнав у зв'язку із каліцтвом, та судові витрати.

Справа №22-565 2007 р. Категорія: 21
Рішення у суді 1 інстанції ухвалено під головуванням Стадник І.М. Доповідач: Ковальчук О.В.

2

Крім того ОСОБА_1 просив стягнути з "Чернівецького
АТП - 10564" .    на його користь :

5 975 грн.
матеріальної шкоди, яка полягає у понесених ним витратах на харчування для себе та дружини під час догляду за
сином у лікарні у м. Вінниці та на проїзд додому за продуктами і нагляду
за господарством, а також в упущеній вигоді, яку він не отримав як приватний
підприємець у зв'язку із доглядом за сином;

20 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав у зв'язку
із каліцтвом сина, та судові витрати.

Під час розгляду
справи мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 також пред'явила позов, у якому посилаючись на
зазначені вище обставини просила стягнути з "Чернівецького АТП -
10564" на її користь 2 310 грн. втраченого нею у зв'язку із доглядом за
сином заробітку та 20 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, яких
вона зазнала у зв'язку із каліцтвом сина, та судові витрати.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 24 листопада 2006
року постановлено:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 частково задовольнити.

Стягнута з ВАТ
"Чернівецьке АТП - 10564" на користьОСОБА_2 матеріальну шкоду в
розмірі 14 884 грн. 82 коп. та 40 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У решті позову
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 - відмовити.

У задоволенні позовів ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ВАТ
"Чернівецьке АТП - 10564" на користь держави судовий збір в розмірі
148 грн. 18 коп.

У апеляційній
скарзі представник ВАТ "Чернівецьке АТП - 10564" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення,
яким покласти відшкодування шкоди на співвідповідача ОСОБА_4,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм
матеріального права.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, рішення суду -змінити, зокрема виключити з
його мотивувальної частини посилання на те, що шкоду заподіяно ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов'язків, та на
ст.441 ЦК УРСР, у іншій
частині залишити рішення суду без змін з наступних підстав,-

Судом першої
інстанції встановлено та не оспорено сторонами наступні обставини.

11 жовтня 2003
року біля 1 год. 25 хв.
водій ВАТ "Чернівецьке АТП - 10564" ОСОБА_4, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння та рухаючись на автомобілі КРАЗ - 250 державний
НОМЕР_1, який належить ТОВ "Універсал", проте перебував згідно
договору оренди № 8/010-2001 від 16 жовтня 2001 року у володінні ВАТ
"Чернівецького АТП -10564", в смт. Чернівці по вул. Леніна в напрямку
м. Могилів-Подільський, не впоравшись з керуванням та порушивши Правила
дорожнього руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який йшов по
межі узбіччя та проїзної

3

частини, в попутному для ОСОБА_4
напрямку, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді чисельних подряпин
обличчя і тулуба, рани в дільниці голови справа з переломом кісток нижньої
щелепи, забою головного мозку важкого ступеня з судомним синдромом, крововиливу
в м'які мозкові оболонки, перелому 2-7 ребер лівої половини грудної клітки,
відкритого перелому кісток правого гомілково-ступеневого суглобу в нижній
третині із забоєм м'яких тканин і належать до тяжких тілесних ушкоджень як
небезпечних для життя на час їх утворення.

Зазначені обставини встановлені вироком Чернівецького районного суду від 07
квітня 2004 року.

Внаслідок
отриманих травм ОСОБА_2 перебував на лікуванні у відділенні реанімації
Чернівецької Центральної районної лікарні з 11 жовтня по 13 жовтня 2003 року, Нейрохірургічному відділенні
Вінницької* обласної дитячої клінічної лікарні з 13 жовтня по 2 грудня
2003 року, дитячому неврологічному відділенні Вінницької психоневрологічної
лікарні ім. академіка О.І.Ющенка. За станом свого здоров'я неповнолітній ОСОБА_2
потребував стороннього догляду,
спеціального харчування (годувався через зонд), медика - ментозного та фізіотерапевтичного
лікування. Зазначене підтверджується відповідними документами. ОСОБА_3 здійснювала догляд за ним, знаходячись у лікарні.

14 грудня 2004 року ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності на строк
до 01 січня 2008 року.

Витрати на
лікування ОСОБА_2 становили 8 190 грн. 32 коп. їх складають обгрунтовані
витрати на придбання ліків та предметів догляду за хворим на суму 1 953 грн. 31 коп., що підтверджується товарними чеками.

Крім того,
ОСОБА_2 05 травня 2004 року, 06 травня 2004 року та 02 липня 2004 року проходив
обстеження в ТОВ "Віжіон Одеса", на що витрачено 3 498 грн., 1 383
грн. 81 коп. та 1 355 грн. 20 коп.

Зазначені
витрати, на думку суду першої інстанції, відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України підлягають стягненню з особи, яка винна у заподіянні шкоди.

Судом виключено із суми витрат на лікування суми сплачених благодійних внесків.

На підставі ст.455 ЦК УРСР та ч.1 ст.1195 ЦК України суд дійшов висновку про стягнення на користь
ОСОБА_2   6 562 грн. 50 коп. витрат на
постійний сторонній догляд та витрат на побутове обслуговування за період з 14
грудня 200 року по 24 листопада 2006 року.

Суд дійшов
висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 66 грн. витрат на проїзд, оскільки
підстави їх стягнення та розміри визнані представником
відповідача та підтверджені матеріалами справи.

Встановивши, що
ОСОБА_2 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях,
яких він зазнав у зв'язку із каліцтвом, суд з урахуванням характеру порушення
його прав, глибини фізичних та душевних страждань, дійшов висновку про
стягнення на його користь 40 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду у
частині відмови у задоволенні решти вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього
сина ОСОБА_2, а також у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сторонами не
оскаржується, а тому з

4

огляду на положення ч.1 ст.303 ЦПК
України щодо перевірки законності і обгрунтованості
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги рішення суду у цій
частині слід залишити без змін.

Зі змісту мотивувальної частини рішення суду вбачається, що покладаючи обов'язок по відшкодуванню шкоди на ВАТ "Чернівецьке
АТП - 10564", суд виходив з того, що це товариство на підставі договору
оренди є володільцем джерела підвищеної небезпеки -
автомобіля, на якому водій цього товариства ОСОБА_4, за вище наведених обставин скоїв наїзд на ОСОБА_2, тому оскільки це товариство не довело, що шкода виникла
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а
також, що автомобіль вибув з його володіння внаслідок протиправних дій ОСОБА_4,
а не з його вини, то саме на це товариство на підставі ст.450
діявшого на час виникнення спірних правовідносин ЦК УРСР 1963 року слід покласти обов'язок по відшкодуванню шкоди.

Цей висновок суду доводами
апеляційної скарги не спростовано.

Покладаючи обов'язок по відшкодуванню шкоди на ВАТ "Чернівецьке АТП -10564", суд також виходив з того, що ОСОБА_4 скоїв
наїзд на ОСОБА_2 під час виконання трудових
обов'язків, тому відповідальність на назване товариство слід також покласти на підставі ст.441 ЦК УРСР 1963 року.

Однак такий висновок суду не відповідає обставинам справи, з яких вбачається,
що ОСОБА_4 скоїв наїзд, використовуючи службовий автомобіль не для виконання дорученої йому роботи, а у власних
цілях(перевозив жом), тому на такі
його дії, які за своїм характером не випливають з його трудових обов'язків, положення ст. 441 ЦК УРСР 1963 року не поширюються.

За таких обставин з мотивувальної частини рішення слід виключити посилання на те, що шкоду заподіяно ОСОБА_4 під час
виконання ним трудових обов'язків та посилання на ст.441 ЦК УРСР, у іншій частині - залишити рішення суду без
змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 307, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ВАТ
"Чернівецьке АТП - 10564" задовольнити частково.

Рішення     Чернівецького     районного     суду                               Вінницької
області

від 24
листопада 2006 року змінити, зокрема виключити з його мотивувальної частини
посилання на те, що шкоду заподіяно ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов'язків та посилання на ст.441 ЦК УРСР, у іншій частині залишити рішення суду без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду
України.