overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-3452/07
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

5
грудня 2007р.

Амур-Нижньодніпровський
районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді:  Ткача М.Я.,

при
секретарі:           Бондаренко О.О.,

розглянув
у відкритому попередньому судовому засіданні цивільну справу за

позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про

розірвання
шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2. про розірвання

шлюбу,
зазначивши, що з 22.01.2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з

відповідачкою.
Шлюб перший. Від шлюбу народилися діти: ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_2року

народження,
ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1року народження. Сумісне життя з відповідачкою

не
склалось, тому що різні погляди на життя. Шлюбно-сімейні відносини і ведення

спільного
господарства з відповідачкою припинені з липня 2007 року, оскільки

між
ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали сварки, в зв'язку з чим

він
просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач підтримав свої
позовні вимоги і просить шлюб

розірвати.

Відповідачка позовні вимоги визнала і також
просить шлюб розірвати.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, суд встановив, що

сторони
знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.01.2000 року. Шлюб

зареєстрований
Індустріальним відділом РАЦС Дніпропетровського міського

управління
юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 18. Шлюб перший.

Від
шлюбу народилися діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили з липня

2007  року, оскільки між ними відсутнє
взаєморозуміння, в зв'язку з чим

постійно
виникали сварки. Це призвело до відчуження, втрати кохання.

Суд вважає, що сім'ю зберегти неможливо, а
шлюб необхідно розірвати.

Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, суд
вважає покласти на

позивача.

Керуючись ст.ст. 210-212 ЦПК України, ст.ст.
110, 112 СК України,-

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_2,

зареєстрований
22 січня 2000 року Індустріальним відділом РАЦС

Дніпропетровського
міського управління юстиції Дніпропетровської області,

актовий
запис № 18 - розірвати.

При отриманні свідоцтва про розірвання
шлюбу в органах РАЦС стягнути з

ОСОБА_1
17 (сімнадцать) гривень на користь держави. ОСОБА_2 від

сплати
державного мита звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.

Дніпропетровська
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення

заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів

апеляційної
скарги.

Суддя:

М.Я.Ткач
Справа №-1414/07 11 квітня 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року Придніпровський районний суд м. Черкас в складі:

Головуючого - судді:
Драник Н.П. При секретарі: Кривошея М.В. Розглянувши у попередньому
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до  ОСОБА_2 пор  стягнення аліментів, суд
,-

ВСТАНОВИВ.

Позивачка звернулась в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з жовтня 1997 року по березень 2000 року проживала з
відповідачем по даній справі однією сім'єю без реєстрації
шлюбу. В період спільного життя у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач добровільно визнав своє батьківство, про що свідчить довідка РАЦС. В даний час вони
спільно не проживають, їхня сім'я розпалась.
Відповідач дитину не утримує, матеріальної допомоги добровільно не надає, тому
вона звернулась до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її
користь на утримання дитини аліменти в розмірі 14 всіх видів доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно.

В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити.

Відповідач в попереднє судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнав,
погодився сплачувати аліменти на утримання дитини.

Вислухавши доводи та пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд, приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до
ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

З копії свідоцтва про народження вбачається, що у сторін народилась дитина
- син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає.

Суд вважає можливим визначити аліменти, які буде сплачувати відповідач в
розмірі 14 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму
для відповідного віку дитини, щомісячно, починаючи з
22.03.2007 року і до виповнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 180, 181, 182,183 Сімейного Кодексу України , суд,-

ВИРШІИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пор
стягнення аліментів   - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Черкаси, аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ¼ частини усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 22 березня 2007 року і до виповнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави державне мито в сумі 51
гривна.

Рішення в частині стягнення
аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м.
Черкаси шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10.12.2007
року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Уваров
О.М., при секретарі Книш А.В., розглянув у попередньому засіданні в залі суду в
м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної
громади Амур-Нижньодніпровського району в особі Амур-Нижньодніпровської
районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на самочинно
зведені будівлі

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на
житловий будинок А-1, який складається з трьох житлових кімнат площею 56,9
кв.м., загальною площею 90,7 кв.м., гараж літ. “Д”, навіс літ. “К”, убиральню
літ. «Ж», які розташовані на території домоволодіння № АДРЕСА_1, в зв'язку з проведенням
нею, позивачкою, капітальний ремонту з самочинним збільшенням розмірів
зазначених споруд, посилаючись на те, що їй, позивачці, зазначене домоволодіння
належить на праві власності.

Позивачка
в судовому засіданні позов підтримала.

Представник
відповідача виконкому АНД райради м. Дніпропетровська, в судове засідання не
з”явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про
проведення судового засідання без його присутності та про винесення рішення на
розсуд суду.

Вислухавши
позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У
судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником домоволодіння
АДРЕСА_1;  земельна ділянка за адресою
вул. АДРЕСА_1перебуває у приватній власності позивачки; дані обставини
підтверджуються зібраними у справі доказами.

На
території зазначеного домоволодіння позивачка самостійно самочинно здійснила
капітальний ремонт зі збільшенням розмірів
житлового будинку літ. А-1, який складається з трьох житлових кімнат
площею 56,9 кв.м., загальною площею 90,7 кв.м., гаражу літ. “Д”, навісу літ.
“К”, убиральні літ. «Ж». Дані споруди прийняті в експлуатацію; акт приймання і
введення їх в експлуатацію затверджений рішенням виконкому АНД райради м. Дніпропетровська
від 17.08.2007 року № 23522.

Враховуючи
відсутність спору щодо зазначених споруд, вважаю можливим визнати за позивачкою
право власності на них.

На
підставі викладеного і керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України,  ст.
376 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати
за ОСОБА_1право власності на житловий будинок літ. “А-1”, який складається з
трьох житлових кімнат площею 56,9 кв.м., загальною площею 90,7 кв.м., гараж
літ. “Д”, навіс літ. “К”, убиральню літ. «Ж», що розташовані на території
домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Справа № 2-78207р
У Х В А Л А

ПРО  ЗАЛИШЕННЯ
ПОЗОВНОЇ  ЗАЯВИ     БЕЗ
РОЗГЛЯДУ   У   ЗВ'ЯЗКУ   З  ПОВТОРНОЮ НЕЯВКОЮ ПОЗИВАЧА  В
СУДОВЕ  ЗАСІДАННЯ

14  грудня 2007 року
м. Снігурівка.

Снігурівський   районний
суд  Миколаївської   області
в  складі: головуючого  -
судді    Лисенко М. Є.,

при  секретарі - Колодязній Л. М.,

розглянувши  в
відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1   до  ОСОБА_2
про розірвання шлюбу.

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2007 року  ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2  про розірвання
шлюбу.

В заяві вказала, що
з січня 1997 року  перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, ОСОБА_2, від шлюбу мають двох
повнолітніх дітей.

Але одруження з відповідачем виявилось невдалим,  в силу різності характерів, а тому часто
виникають сварки та непорозуміння. Участі у веденні спільного господарства
відповідач не приймає. А з кінця липня 2007 року перестали спільно. Розірвати
шлюб через органи РАГСу  він
відмовляється. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу.

Сторонам по справі судом наданий тримісячний термін для
примирення.

Позивач ОСОБА_1, у судове засідання на 21 листопада 2007
року не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним
чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток.

На 14 грудня 2007 року, позивач повторно у судове
засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце
судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд
справи за її відсутності не подавала.

Таким чином в  силу ч.2 ст.77 ЦПК України, суд визнає, що
позивач повторно не з'явилася до суду без поважних причин.

Відповідно до
вимог ч.3 ст.169, п.3 ч1.ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про
залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач
повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не
повідомив при причини неявки. Якщо від нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

Керуючись   ч.3 ст.169, п.3 ч.1. ч.2  ст.
207  ЦПК України,  суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну
заяву  ОСОБА_1   до  ОСОБА_2
про розірвання шлюбу  - залишити
без розгляду.

Роз'яснити, що ОСОБА_3,  вправі  повторно
звернутися  до суду  з цим
же позовом у загальному  порядку
особисто або  уповноваженою на те особою,
після усунення умов, що були  підставою
для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Миколаївського апеляційного суду через
суд  першої інстанції шляхом  подачі в 5- денний строк  з дня
винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після  цього протягом 10 днів апеляційної скарги, з  подачею її копії до апеляційної інстанції
або  в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

16 листопада 2007 року                                                          м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі :

головуючого     -                  Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                   Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи -
ОСОБА_4, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору частково недійсним та визнання права власності на частку
в праві спільної власності на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину квартири,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2007 року, позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 в місті Запоріжжя від 25 червня 2002 року, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3; визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 в
місті Запоріжжя. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано
за ОСОБА_2 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в місті Запоріжжя;
визнано за ОСОБА_3 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в місті
Запоріжжя. Стягнуто зі ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 143 грн. 31 коп.
судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати постановлені судові рішення, посилаючись на їх необґрунтованість та
неправильне застосування норм матеріального права й допущені при розгляді
справи порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку, що при розгляді справи суди неправильно
застосували норми матеріального права або допустили порушення  норм процесуального права, які передбачені
ст. 338 ЦПК України, як підстави для зміни або скасування судових рішень.
Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ураховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 12 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка
У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 року

м.
Київ

Суддя Верховного Суду України  Пшонка
М.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду
Київської області від 7 серпня 2007 року у справі за заявою ОСОБА_1 про
перегляд у зв¢язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Київської
області від 25 червня 2004 року у праві за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя, визнання права власності на ½ частину квартири та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ¼
частину квартири,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 лютого         2004 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано за      ОСОБА_2 право
власності на ¼ частину квартири АДРЕСА_1 як частку в спільному майні
подружжя. В решті позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 червня 2004 року  задоволена апеляційна скарга ОСОБА_2, а
рішення міського суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким позов ОСОБА_2
задоволено, а зустрічний позов ОСОБА_1 відхилено.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду
України від 29 жовтня 2004 року ОСОБА_1 відмовлено в передачі цивільної справи
на розгляд всієї судової палати з залишенням касаційної скарги без
задоволення.

18 червня 2007 року ОСОБА_1 подала заяву до апеляційного суду Київської
області, в якій просила постановити ухвалу, якою скасувати вказане рішення суду
від 25 червня 2004 року, у зв¢язку з нововиявленими обставинами і переглянути його, посилаючись на те, що
з¢явились нові обставини,
які мають істотне значення для вирішення спору, але не були відомі суду на час
винесення рішення.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 7 серпня 2007 року  ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постановленої ухвали
апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм  матеріального та процесуального права.

У
відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у
ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із
оскаржуваної ухвали, доданих до неї матеріалів вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо
незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у справі за  заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв¢язку з нововиявленими
обставинами рішення апеляційного суду Київської області від 25 червня 2004 року
у праві за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права
власності на ½ частину квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на ¼ частину квартири.

Додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України
М.П. Пшонка
Справа
№ 2-388
грудня  2007 р.                                     Новоушицький
районний суд
головуючого      Бондарчука С.С.
секретарі     Столярчук Л.В.
у відкритому судовому засіданні  в  смт. Нова Ушиця
справу за позовом
про  розірвання шлюбу
Позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
основу позову позивач вказав, що він з відповідачем   28
серпня  2004 року  вступили у зареєстрований шлюб.
шлюбу народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.
відносно майна  немає.
Позивач  просить суд
шлюб  розірвати  мотивуючи тим, що  сімейне життя
з відповідачем не склалось,  в
сім'ї  виникали постійні суперечки. З
лютого місяця 2007 року проживають окремо, шлюб існує формально.  Перспектив для збереження сім'ї  немає.
судовому засіданні відповідач   проти
позову не заперечує просить шлюб розірвати.
Суд
рахує, що шлюб підлягає розірванню по слідуючих підставах :
Відповідно до ч.3 ст. 105
Сімейного Кодексу України   шлюб
припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі
прішення суду, відповідно до
ст. 110 Сімейного Кодексу.
Сторони проживають з лютого
місяця 2007 року окремо , на примирення не згідні,  перспектив для збереження сім”ї немає,  відповідач з позовом згідний,   витрати
в органах РАЦС  покласти на  позивача, відповідача від сплати витрат
ст., ст.  15, 57, 60  ЦПК України, ст.,ст.  ч.3 ст. 105,
ч.1 ст. 110  Сімейного кодексу
України суд, -
зареєстрований    28  серпня
2004  року,  актовий
запис  №  5
у  Косиковецькій сільській раді
Новоушицького району Хмельницької області між
ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 -  розірвати.
з  ОСОБА_1 - 17 (сімнадцять) гривень 00
копійок  при видачі в органах РАЦС
свідоцтва про розірвання шлюбу.  ОСОБА_2  від витрат звільнити.
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Новоушицького

районного
суду                                                                   С.С.Бондарчук
ОбычныйТерминСписокопределенийАдресЦитатыФорматированныйконецформыначалоформысправа 2-111407
р. Ленінський районний суд м. Севастополя в складі: головуючого - судді
відкритому судовому засіданні в місті Севастополі цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сумісне життя з
відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на життя, вони не проживають
сумісно, подружні відносини між ними припинені з 1998 року, з цього ж часу вони
не ведуть сумісне господарство, не мають загального бюджету, не придбають речі
для сумісного користування.
судове засідання не з'явився, надав суду телеграму з проханням справу
розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримає.
судовому засіданні позов визнав, підтвердив обставини, викладені у позовної
заяві, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем, в наданні строку на
примирення потреби не має.
пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.
сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1994 року, від шлюбу
дітей не мають. Сторони спільно не проживають з 1998 року, шлюбні відносини не
підтримують, спільне господарство не ведуть, загального бюджету не мають, сім'я
розпалася внаслідок напружених відносин, обумовлених взаємним непорозумінням,
відчуженням, різними поглядами на вирішення основних життєвих питань, втрати
відчуттів любові і пошани один до одного.
Суд вважає, що
сім'я повністю розпалася, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, а тому
підлягає розірванню. На час розгляду справи майнових претензій подружжям не
обставин справи, суд вважає, що витрати які належить сплатити при розірванні
шлюбу в органах РАГС необхідно покласти на відповідача.
ст.ст.104, 112 СК України, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України,
суд
Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 17 вересня 1994 року відділом
реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м.Севастополь по актовому
запису № 945 розірвати.
реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_2 державне мито на користь держави у розмірі 17 грн., ОСОБА_1 від витрат звільнити.
Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Севастополя
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.