Справа №
2-268/07 (2-1731/06) 2007 рік
РІШЕННЯ

ім'ям    УКРАЇНИ

29 березня 2007 року

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі
судді Швайковського А.А. при секретарі Пось СМ., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю „Софія-Авто",
Запорізька філія ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант",
третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5028,33 грн. та
моральної шкоди у розмірі 3000 грн. спричиненого володільцем джерела підвищеної
небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2006 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом, в якому зазначає,
що йому, позивачу, на підставі свідоцтва про реєстрацію серії КХС № НОМЕР_1 від
02.09.2005 p., належить дорожній транспортний засіб „RENAULT Megane",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2005 року виготовлення.

20 липня 2006 року в 20.10 годин в м. Оріхові Запорізької області по вул.
Рози Люксембург, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем „ЗИЛ-13 8а" державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить ТОВ „Софія-Авто", не
пересвідчившись в безпеці руху заднім ходом і здійснив зіткнення з Його
автомобілем „RENAULT Megane"
держномер НОМЕР_2.

Внаслідок
дорожньо-трансяортної пригоди його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Згідно вимог пункту 2 статті 1172 Цивільного кодексу України, обов'язок
відшкодувати спричинену шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на
володільця джерела підвищеної небезпеки, в тому числі і при відсутності його
вини.

У відповідності до частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України
юридична особа відшкодовує шкоду, спричинену їх працівником при виконання ним
своїх трудових обов'язків.

У зв'язку з тим, що водій ОСОБА_2. є працівником - (водій) підприємства ТОВ
„Софія-Авто", то в силу виконання трудових обов'язків перед роботодавцем -
володільцем джерела підвищеної небезпеки, відповідальність за спричинену йому
шкоду ОСОБА_2. -
працівником транспортної організації зобов'язано відшкодувати - ТОВ
„Софія-Авто", що являється володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Постановою суду Шевченківського району м- Запоріжжя від 23.08.2006 р.
(справа № 3-15736/06), водій ОСОБА_2 підданий адміністративному стягненню у
вигляді штрафу в розмірі 17 грн.

У відповідності із законодавством України, для встановлення розміру
спричиненою шкоди, 09.08.06 р. він уклав договір з ТОВ „Експертна компанія
УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА" на проведення огляду і складання звіту про оцінку
пошкоджень його автомобіля.

09.08.06 р. за адресою м. АДРЕСА_1стався огляд його пошкодженого автомобіля
з наступним оформлення Акту огляду, відповідач при проведенні огляду не був
присутнім, хоча був про місце і час повідомлений завчасно.

З урахуванням зазначеного Акту огляду оцінником складений звіт про оцінку №
885/ЗД від 29.08.2006 року, у відповідності до якого, величина матеріальної
шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді
складає 5028 грн. 33 коп.

Дорожньо-транспортною пригодою Відповідачем спричинено
йому моральну шкоду, що наступив, внаслідок порушення його права володіння і
користування транспортного засобу. Вимушено зайнявся складанням пояснень до
ДАІ, відвідування нарколога. В період часу з 20.06.2006 року по 20.08.2006
року, він автомобілем не користувався, т.я. він очікував рішення Відповідача.
Внаслідок пошкодження автомобіля на протязі зазначеного строку часу він відклав
заплановані

комерційні поїздки, вимушено багато часу затратив на
оформлення відповідних документів, приклав багато зусиль для відновлення
автомобіля, вимушений був позичати гроші в борг для відновлення, витратив час
на отримання консультацій у спеціалістів і ін.

Оцінюючи моральну шкоду в розмірі 3000 грн. він виходив з
того, що автомобіль для нього є не просто майном, що має певну ціну, а
представляє собою одне із засобів, яке він придбав для задоволення своїх потреб
в биту і на роботі.

Ця обставина підтверджується наступним. Він проживає в м.
Маріуполь, працює приватним підприємцем, здійснює торгівлю на ринку. Належний у
нього автомобіль він використовує для особистих і комерційних цілей. Його
робота складається із множинних поїздок, по місту, Україні так іпоСНД.

Крім того, внаслідок пошкодження його автомобіля в ДТП у нього виникли
психотравматичні фактори, які стали джерело негативних емоцій і хвилювань, що впливають
на реалізацію його намірів і ділових відносин, всі перелічені обставини стали
причиною його душевних страждань. Внаслідок він втратив колишній стан душевного
спокою.

Його хвилювання посилила відмова Відповідача відшкодувати
йому майнову шкоду, він вимушений був відновлювати автомобіль за свій рахунок.

Перелічені вище негативні наслідки вимагають від нього
додаткових зусиль для організації його життя, реабілітації його нормальних
життєвих зв'язків з причини неможливості продовження активного громадського
життя як раніше.

У зв'язку зі зверненням до суду він поніс витрати у
вигляді витрат по притягненню спеціаліста по оцінці автотранспорту в розмірі
465 грн. Повідомлення телеграмою відповідача про проведення огляду пошкодженого
автомобіля в розмірі 29,16 грн. При подачі позовної заяви, він сплатив:

30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду судової справи, оплатив судовий збір у розмірі 59,5 грн., а всього на
загальну суму 583,66 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в
повному обсязі і прохає задовільнити повністю, і стягнути з Відповідачів
5028,33 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди і судові витрати
покласти на Відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні в повному
обсязі підтримує вимоги свого довірителя, зазначаючи, що вимоги Відповідача
обгрунтовані і грунтуються на вимогах закону, і внаслідок неправомірних дій
Третьої особи його довірителю, що виразилися в пошкодженні автомобіля, були
спричинені матеріальні і моральні збитки.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не
визнав, пояснивши, що Позивач мав право і має таке звернутися до страхової
компанії, де було застраховано їх автомобіль, та отримати страхове
відшкодування, моральна шкода взагалі Позивачу не спричинялася, а у зв'язку з
чим прохає в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник співвідповідача в судовому засіданні позов
також не визнав, пояснивши, що Позивач і на теперішній час написавши відповідну
заяву може отримати страхове відшкодування за винятком франшизи і величини
втрати товарної вартості, моральна шкода взагалі Позивачу не спричинялася, а у
зв'язку з цим також прохає в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Третьої особи в судове засідання не з'явилася, про час та
місце судового засідання була повідомлена належним чином, до суду подала заяву
про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши Позивача, Представника позивача,
Представника відповідача, Представника співвідповідача та вивчивши матеріали
справи, вважає правильним звернення Позивача з позовом до Відповідача -
володільця джерела підвищеної небезпеки, яким було завдані тілесні ушкодження,
так як у відповідності до ст. 1187 ЦК
України, що шкода відшкодовується володільцем джерелом підвищеної небезпеки
незалежності від наявності вини.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, і приймаючи до уваги вимоги вказаної статті, не підлягає
доказуванні факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2., так як Третя особа
23 серпня 2006 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.
124 КУпАП, що стверджується постановою про накладення адміністративного
стягнення № 3-15736/06 від 23.08.2006 р. та накладено стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 17 грн.

При досліджені доказів, суд керувався положеннями статей
58, 59, 60 ЦПК України, тобто про належність та допустимість доказів і те що
доказування не може грунтуватися на припущеннях і, те що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Так, Позивачем в якості доказу про понесені витрати
подані: квитанція б/н від 03.08.06 р, на суму 150 грн. за проведення
експертизи; квитанція б/н від 09.08.06 р. на суму 315 грн. за проведення

експертизи; фіскальний чек № 000015 від 03.08.06 р. за відправку телеграми
на суму 29,16 грн.; що судом приймаються як належні та допустимі докази у
відповідності до вимог законодавства.

На підставі звіту № 885/3-Д про оцінку вартості матеріальної шкоди
спричиненого володільцю дорожньо-транспортного засобу від 29.08.2006 p., вартість відновлювального
ремонту дорожнього транспортного засобу - легкового автомобіля RENAULT
Megane складає 2578,98 грн. і величина втрати товарної вартості
дорожнього транспортного засобу - легкового автомобіля RENAULT
Megane складає 2449,35 грн.

На підставі полісу № ВАЛ676529 від 20.12.2005 р. вантажний автомобіль
ЗИЛ-138А, що належить ТОВ „Софія-Авто" забезпечено (застраховано) з
лімітом відповідальності: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного
потерпілого) 51000 грн.; за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого)
25000 грн.; франшиза- 510 грн.

Як вказано в ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів" № 1961-IV
від 01.07.2004 р. зі змінами та доповненнями, при настанні страхового
випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує
у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
До цього ж, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів" № 1961-IV від 01,07.2004 р. зі змінами та доповненнями, страхове
відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами
цього підпункту (п. 1 ч. 1 ст. 12 цього Закону - розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні
договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого
відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.).

У відповідності до ч. 7 ст. 32 Закону України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 р. зі змінами та доповненнями, відповідно
до цього Закону страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного
вигляду транспортного засобу.

З викладених норм Закону, вбачається що страховик (співвідповідач) виплачує
потерпшій особі (позивачу) внаслідок спричинення матеріальної шкоди, а саме
вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - легкового
автомобіля RENAULT Megane 2578,98
грн. за мінусом суми франшизи - 510 грн.; і витрати пов'язані з проведенням
оцінки розміру збитків у сумі 465 грн., з чим погоджується Представник
співвідповідача. Крім того, відшкодуванню Співвідповідачем підлягають і витрати
по виклику страховика і страхувальника про оцінку пошкодженого транспортного
засобу у розмірі 29,16 грн. Таким чином, суд вважає загальна сума стягнення зі
страхувальника-співвідповідача складає 2563,14 грн.

Звертаючи увагу на вимоги ст. 1166 ЦК
України, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі, то сума величини втрати товарної вартості дорожнього
транспортного засобу - легкового автомобіля RENAULT
Megane 2449,35 грн. також підлягає відшкодуванню тепер вже
відповідачем - ТОВ „Софія-Авто". Також цим Відповідачем підлягає
відшкодуванню Позивачу і сума франшизи у розмірі 510 грн. Звідси загальна сума
стягнення з ТОВ „Софія-Авто" матеріальної шкоди складає 2959,35 грн.

При вирішені питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд
керувався положеннями ЦК
України, Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від
01.07.2004 р. зі змінами та доповненнями, постановою Пленуму Верховного Суду
України ''Пpo судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року зі змінами та
доповненнями.

На підставі статей 22 і 23 Закону України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів" № 1961-IV
від 01.07.2004 р. зі змінами та доповненнями, моральна шкода потерпілій
особі, спричинена пошкодженням транспортного засобу, страховиком не
відшкодовується.

Крім того, згідно ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Теж зазначається
і в а. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня
1995 року, що для настання відповідальності за спричинену шкоду необхідно
обов'язкову ознаку - вина.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України, шкода
спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується власником такого
джерела. На підставі наданої ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного
засобу серії НОМЕР_4 виданого 10.08.2002 року, транспортний засіб ЗИЛ-138А
належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Софія-Авто", яким
керувала третя особа -

ОСОБА_2. Тому відповідальність за спричинену шкоду, як моральну так і
матеріальну відповідає ТОВ „Софія-Авто".

Так, Позивач при обґрунтуванні спричинення моральної шкоди, суд вважає
обґрунтованим посилання на те, що були порушені у Позивача нормальні життєві
зв'язки, вже самим пошкодженням майна - нового автомобіля обов'язково спричиняються
моральні страждання, так як автомобіль має велику вартість, Позивачу слугує як
для задоволення особистих потрібностей так і комерційних, так як він є
приватним підприємцем.

При таких обставинах, суд зважаючи на те що, Позивачу спричинену моральну шкоду,
що полягає у відновленні нормальних життєвих зв'язків, душевного спокою,
хвилювань по відновленню пошкодженого автомобіля, вважає що вимоги по
відшкодуванню моральної шкоди підлягають задоволенню, але зменшивши їх до
розміру 1000 грн.

У відповідності до правил ст. 88 ЦПК України, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві
пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві
відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2і, 11, 27, 31, 57, 58, 59, 60, 74, 76, 88, 167, 199, 208,
209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 31, 267, 1167, 1178 ЦК України, п. 4,
5, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня
1995 року зі змінами та доповненнями, постановою Пленуму Верховного Суду
України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями,
ст. 9, 22, 28, 32 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-FV від
01.07.2004 р. зі змінами та доповненнями, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю „Софія-Авто",
Запорізька філія ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі Гарант",
третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5028,33 грн. та
моральної шкоди у розмірі 3000 грн. спричиненого володільцем джерела підвищеної
небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Запорізької філії ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі
Гарант" на користь ОСОБА_1суму матеріальних збитків у розмірі 2563 грн. 14
коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Софія-Авто" на
користь ОСОБА_1суму франшизи і матеріальних збитків у розмірі 2959 грн. 35 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Софія-Авто" на
користь ОСОБА_1суму моральних збитків у розмірі 1000 грн.

Стягнути з Запорізької філії ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі
Гарант" на користь ОСОБА_1сплачене державне мито за вимоги матеріального
характеру у розмірі 23 грн. 67 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Софія-Авто" на
користь ОСОБА_1сплачене державне мито за вимоги матеріального характеру у
розмірі 27 грн. 33 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Софія-Авто" на
користь ОСОБА_1сплачене державне мито за вимоги морального характеру у розмірі
150 грн.

Стягнути з Запорізької філії ВАТ „Українська страхова компанія „Дженералі
Гарант" на користь ОСОБА_1сплачені витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 13 грн. 92 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Софія-Авто" на
користь ОСОБА_1сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у розмірі 16 грн. 08 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст.
295 ЦПК України.