Справа № 2-3990/07
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого -
судді Лічмана Л.Г.

при секретарі - Виковій
О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі   цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку
спадкування за законом на 1/2 частину

квартири,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаними позовними вимогами, посилаючись на такі
обставини.

На підставі
свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1993 року НОМЕР_1
(реєстровий номер НОМЕР_2)
їй та її чоловікові ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_1.
Загальна площа квартири 59,4
кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_4 помер, не залишивши заповіту.

На її заяву про
видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, державний нотаріус
повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з
тим, що у свідоцтві про право власності на зазначену квартиру не зазначені
частки, які належали ОСОБА_1 та ОСОБА_4

В даний час інші
спадкоємці після смерті ОСОБА_4 -
його сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н. та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. на
підставі ч. 1 ст. 1273 ЦК України
відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, про що надали відповідні
заяви.

На підставі
викладеного ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, у
порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_4, та визнати за ОСОБА_1
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_3
та ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 визнали повністю, підтвердили вказані нею
обставини.

Судом встановлені наступні обставини і визначені
відповідно до них правовідносини.

06 жовтня 1993
року ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_4 на підставі розпорядження органу приватизації
НОМЕР_1 від 06 жовтня 1993 року отримали в
УЖКГ виконкому Одеської міської ради свідоцтво про право власності на житло за НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до
цього свідоцтва названим особам належало на праві приватної спільної сумісної власності
вказана квартира. Таким чином, у правоустанавлюючому документі - свідоцтві про
право власності на житло -
не були визначені частки співвласників у спільній власності.

У відповідності
зі ст. 370 ЦК України
у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається,
що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням
суду. Відповідно до статті 8
Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», за нормами
якого проводилась приватизація спірної квартири,   передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або

2

часткову власність за письмовою
згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі
(будинку). Норми цього Закону не передбачають передачу квартир у власність у
нерівних (неоднакових) частках, а виходять з рівності часток власників житла.
Тому частки усіх співвласників в праві власності на квартиру були рівними і
складали по 1/2 частини
квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, не залишивши
заповіту. Належна йому 1/2
частина спірної квартири була набута його дружиною, ОСОБА_1, як спадкоємцем
1-ої черги, в
порядку спадкоємства за законом і в зв'язку з заявами ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н. та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. на
підставі ч. 1 ст. 1273 ЦК України про
відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, інших спадкоємців першої
черги не має.

Таким чином, в
установленому ст. ст. 1223,
1269 і 1270 ЦК України
порядку позивач прийняла спадщину, яка складається з 1/2 частин квартири АДРЕСА_1 і стала
власником цієї частини квартири. Інша 1/2
частина квартири залишилась у власності ОСОБА_1 на підставі вказаного
свідоцтво про право власності на житло.

Наявність
встановлених в рішенні суду фактів, якими обґрунтовувалися позовні вимоги
підтверджується доказами по справі: розпорядження органу приватизації НОМЕР_1 від 06 жовтня 1993 року; свідоцтво
про право власності на житло від 06
жовтня 1993 р. за НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1; посвідка про
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4; свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 від 05.12.2006 р. за №11030; листом
державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори про те, що
після смерті ОСОБА_1, померлого 04
грудня 2006 року,
про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що у
свідоцтві про право власності на зазначену квартиру не зазначені частки, які
належали ОСОБА_1 та ОСОБА_4;
копіями заяв ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н. та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. на
підставі ч. 1 ст. 1273 ЦК України про
відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, копіями їхніх паспортів та
свідоцтв про народження (а.с.7-20).

Керуючись ст. 12 Закону України
«Про власність», ст.ст. 328,
370, 1223, 1268 - 1270 ЦК України, ст.ст. 212-215,
256 і 259 ЦПК України,

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за
ОСОБА_1, право приватної власності на 1Л частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкоємства за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На рішення суду
може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо заява про апеляційне оскарження була подана, але апеляційна скарга не була
подана у двадцятиденний строк після подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

СУДЦЯ: