Справа
№ 2-28
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12.01.2007 р.
Арбузинський районний суд Миколаївської області  в складі:

судді                                                                       -    Пісоцького О.М.;

при секретарі                                                       -     Прока
А.І. ;

з участю:  позивача                                             -    ОСОБА_2;

представника позивача                  -    ОСОБА_1;

представників відповідача            -    Крістофоль О.С., Колєснікова О.О.;

розглянув
справу за позовом  ОСОБА_2 до
Арбузинської виправної колонії ( далі ВК ) № 83 про  поновлення
на роботі,  стягнення  середнього заробітку
за час  вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди , -

УСТАНОВИВ:

09.11.2006 р.
ОСОБА_2 подала до Арбузинського районного суду  заяву з позовом до  Арбузинської ВК № 83 про поновлення  її  на
роботі,  стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В
судовому засіданні  підтримуючи позов
позивач пояснила, що з травня 1995 р. по серпень
2002 р. вона працювала на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативно - режимного відділу Арбузинської ВК № 83 . Наказом начальника
Арбузинської ВК №83 від НОМЕР_1 в зв'язку з скороченням посади її за
згодою  переведено  на посаду фотографа відділу по контролю за
виконанням судових рішень. Фактично ж вона продовжувала виконувати  обов'язки які
виконувала  на попередній посаді, що  було
обговорено  з начальником   установи . Навесні 2006 р. між нею і
керівництвом  установи  виник конфлікт, обставини якого безпосередньо
суті  справи не стосуються. 10.08.2006 р.
їй було дано вказівку сфотографувати
засуджених дільниці ресоціалізації.  Це
завдання вона виконати не мала
реальної можливості оскільки цього не дозволяв стан  фотографічної апаратури та крім того
не було необхідних матеріалів.  Наказом
НОМЕР_2 їй було оголошено догану за невиконання посадових обов'язків. В той же
день 11.08.2006р. їй було знову дано
завдання сфотографувати засуджених які знаходяться  в відділенні карантину , діагностики
та розподілу , яке вона знову ж таки  не
змогла виконати оскільки не володіє необхідними навиками  роботи фотографа. За даним фактом наказом
НОМЕР_3 їй знову було оголошено догану, а наказом НОМЕР_4 від того ж числа
її  звільнено за систематичне невиконання
без поважних причин трудових обов'язків ( п. З ст. 40 КзпП України). Оскільки
при переведенні  її  на посаду фотографа було досягнуто
домовленість  про те що фактично вона не
буде виконувати ці обов'язки, з
обов'язками фотографа її не було ознайомлено, позивач вважає дії
керівництва Арбузинської ВК №83
неправомірними , вважає також що ці дії мають характер особистого
переслідування, тому вважає своє звільнення неправомірним. Про це також
свідчить відмова начальника установи
направити її на курси для оволодіння
навичками роботи фотографа. Тому позивач вимагає поновити її на роботі ,  стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу  , тобто  за період з часу звільнення ( 16.08.2006 р.
)  по
дату розгляду  справи судом , в
сумі 6532,97 грн., стягнути 5000 грн.  в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Представники відповідача  в судовому засіданні заперечуючи проти
задоволення позову пояснили, що
на посаду фотографа ОСОБА_2   переведено
згідно її власної заяви, її було
ознайомлено з функціональними обов'язками фотографа , факти невиконання
посадових обов'язків  належним
чином   зафіксовано , тому  звільнення ОСОБА_2 проведено відповідно
діючого законодавства, на підставі систематичного  невиконання
нею  своїх  посадових
обов'язків. На підтвердження заперечень   представники
відповідача надали суду письмові докази стосовно невиконання  ОСОБА_2
посадових обов'язків.

Вислухавши сторони та дослідивши надані ними докази,  суд
вважає  встановленим що наказом
начальника  Арбузинської ВК №
83     від НОМЕР_1 в зв'язку з скороченням
посади ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативно - режимного відділу
ОСОБА_2 за її згодою  переведено  на посаду фотографа
відділу по контролю за виконанням
судових рішень. Тобто при переведенні
на іншу роботу виконано вимоги ст. 32 КзпП. України .   10.08.2006 р. ОСОБА_2 не виконано без поважних причин   посадові обов'язки фотографа за що наказом
НОМЕР_2 їй було оголошено догану.
11.08.2006 р. нею повторно не виконано посадові обов'язки  фотографа , а наказом  НОМЕР_4 від 16.08.2006
р. її звільнено за систематичне невиконання без поважних причин  трудових обов'язків ( п. З ст. 40 КзпП
України). Правовідносини сторон
врегульовано  п. 3 ст. 40, ст.ст.
147, 147-1,148,149151 КзпП України .
Тобто   судом встановлено, що до позивача застосовано в даному випадку  один з видів
дисциплінарного стягнення , передбаченого
ст. 147 КзпП України - звільнення, яке застосовано  органом правомочним застосовувати  дисциплінарні стягнення ,   в
строк і в порядку передбачені  ст. ст. 148 ,149 КзпП України , тому
позов  не підлягає задоволенню .

Відповідно ст. 88 ЦПК України  з позивача необхідно стягнути в доход держави
судовий збір
за вимогами про поновлення на роботі
та відшкодування моральної шкоди, та кошти в рахунок  оплати витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,209,210,212,213,215 ЦПК України, -

ПРИСУДИВ:

В задоволенні позову відмовити .

Стягнути з  ОСОБА_2
в доход держави :

·
17( сімнадцять ) грн. 00 коп.  судового збору;

·
30 (тридцять ) гривень
в рахунок оплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не буде подано.

Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційну скару не буде подано, рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційну
скаргу на рішення може бути подано протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:
О.М. Пісоцький