overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого  Патрюка М.В.,

суддів:            Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до приватного підприємства (далі -
ПП) “Євролюкс” про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою                        ПП “Євролюкс” на
рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від             12 червня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У лютому 2006 року позивачі звернулися в суд із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що ними за спільні кошти була придбана чоловіча куртка
вартістю 3 800 грн., яку 7 вересня 2005 року вони здали у хімчистку ПП
“Євролюкс”. Після проведення хімчистки куртка втратила свій первісний вигляд та
стала непридатною для подальшого використання за призначенням, у зв'язку з чим
позивачі просили суд зобов'язати відповідача відшкодувати їм завдану
матеріальну шкоду у сумі 3 800 грн., а також моральну шкоду у сумі 1 000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від           13 грудня 2007 року в задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2007
року рішення районного суду скасовано і ухвалено нове рішення про стягнення з
відповідача на користь позивачів 950 грн. на відшкодування матеріальної шкоди
та 50 грн. моральної шкоди, кожному. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПП “Євролюкс” ставить питання про
скасування  рішення ухваленого
апеляційною інстанцією і залишення в силі рішення суду першої інстанції, з підстав
порушення апеляційним судом норм матеріального та  процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу   приватного
підприємства “Євролюкс” відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня          2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк М.В.

Судді:                                                                            Прокопчук
Ю.В.

Пшонка
М.П.
Справа  №
ЗАОЧНЕ        РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ                                   УКРАЇНИ
2007     року    Ясинуватський    міськрайонний     суд
головуючої       судді               Ткачук  С.С.
при  секретарі                                              Шпаковській
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Ясинувата              цивільну               справу             за           позовною               заявою ОКП
«Донецьктеплокомуненерго»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого
опалення та центрального  постачання  гарячої
У січні 2007 року позивач звернувся
до суду зі вказаним вище  позовом.
Позивач зазначав, що згідно ст.68
Житлового Кодексу України, Правил
користування житловим приміщенням та прибудинковою територією,
відповідач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити квартирну плату.
Відповідач свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого утворилася
заборгованість в сумі 1892 грн. 95 коп., яку позивач просить стягнути
примусово. Також просить стягнути витрати
технічне  забезпечення  в  сумі  30
У судовому засіданні представник
позивача підтримав свої позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явилася, хоча
була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини
неявки відповідача суду не відомі. Суд вважає можливим згідно зі ст. 224 ЦПК
України розглянути справу у відсутності відповідача.
Суд,            заслухавши        пояснення        представника        позивача,
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню  з
Судом встановлено, що відповідач
заборгованість відповідача станом на 01.12.2006  року
На підставі викладеного, керуючись
ст. 68 ЖК України, ст. ст.   10,   60,
ЦПК  України,   суд,
«Донецьктеплокомуненерго»
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» з зарахуванням на рахунок ВО «Ясинувататепломережа»
05759681) заборгованість в сумі 1892 грн. 95 коп., а також витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі ЗО грн., усього
1922 (одну тисячу  дев'ятсот  двадцять
ОСОБА_1 судовий збір на користь
Копію  рішення  направити
днів з дня отримання копії рішення відповідачем може бути подано заяву про
перегляд заочного рішення.
Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької
області  через  Ясинуватський    міськрайонний  суд.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або
протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду без попереднього подання
заяви про апеляційне  оскарження.
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
березня 2007 року                                                                                                 м.
Краматорськ

Краматорський
міський суд Донецької області в складі головуючого судді Гаврилової М.В., при
секретарі Доценко В.М., за участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання
доньки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, на утримання якої
відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча працює та має таку можливість.
Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4
частки заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісяця, і до повноліття дитини.

Відповідач
ОСОБА_2 з позовом згоден, суду пояснив, що він не заперечує проти стягнення з
нього аліментів у вказаному розмірі на утримання доньки.

Заслухавши
сторони, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Судом
встановлено, що сторони 31.10.1987 року у відділі РАЦС м. Краматорська
Донецької області, актовий запис № 1634, зареєстрували свій шлюб. Від шлюбу
народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка проживає з
позивачкою.

Відповідно
до ст.ст. 180,183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька,
яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким
чином, суд вважає доведеним, що відповідач не виконує своїх обов'язків щодо
утримання доньки, тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в
розмірі 1/4 частки його заробітку на утримання доньки є законними та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.
3,10,14,213 ЦПК України, ст.
ст. 180,183 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця м. Кінешма Іванівської
області, РФ, на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в
розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 6 березня 2007 року
та до повноліття дитини, тобто до 21.03.2008 року.

Стягнути
з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 51грн.

Стягнути
з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
7 грн. 50 коп.

Рішення в
частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в Апеляційний суд
Донецької області через Краматорський міський суд у термін 10 днів із дня його
проголошення.

Апеляційна
скарга на рішення може бути подана в Апеляційний суд Донецької області через
Краматорський міський суд у термін 20 днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
постановлено в нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.
Справа №2-0-13/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007
року                                                              м. Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської
області у складі головуючого - судді Демченка О.С. та народних засідателів
ОСОБА_1. і ОСОБА_2, при секретарі Дмитренко О.С, з участю ОСОБА_3, розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу, яка заведена за заявою ОСОБА_3
про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ.

22 лютого 2007 року ОСОБА_3.
звернулась до Глухівського міськрайсуду з заявою, якою просила суд судовим
рішенням оголосити померлим її батька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на
те, що з лютого 1999 року він відсутній у місці постійного проживання
(АДРЕСА_1), і що з того часу немає відомостей про місце його перебування.

При розгляді справи судом ОСОБА_3.
підтвердила викладені в заяві до суду доводи та додатково пояснила, що її
батько, ОСОБА_4., як поранений під час Великої вітчизняної війни був визнаний
інвалідом першої групи безстроково за психічним захворюванням, у зв'язку з чим
мав потребу у постійному сторонньому нагляді, але, не усвідомлюючи свої дії,
часто залишав місце проживання без згоди членів сім'ї, а 10 лютого 1999 року в
черговий раз виїхав в невідомому напрямку, і з того часу не повернувся додому,
а також не був знайдений прийнятими мірами щодо його розшуку.

За результатами розгляду справи
доводи ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження показаннями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які є
близькими сусідами ОСОБА_3 та її батька. Окрім цього, за даними Глухівського
МРВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 ще 22 лютого 1999 року був
оголошений у розшук і рахується безвісно відсутнім.

За таких
обставин суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_3,
оскільки у місці останнього постійного проживання ОСОБА_4. більше трьох років
немає відомостей про його перебування.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. 1-3,11,16 та 46 ЦК
України, а також ст.ст.1-4,15,57-61,212-214,234 та 246 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ.

ОСОБА_4, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Глухові Сумської області, і зареєстрований у
АДРЕСА_1, оголосити померлим.

2

Рішення суду
може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду та подання
апеляційної скарги на рішення суду.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом
десяти днів після проголошення рішення, а
апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Рішення суду набере законної сили після спливу строку на подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо така заява не буде подана.
У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

10 грудня 2007 року
м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_1на рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 7 квітня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 15 серпня 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1звернулася із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 жовтня
2004 року нею було укладено з відповідачем угоду про надання юридичних послуг
як адвокатом при розгляді цивільної справи за позовом до неї ОСОБА_2. про
становлення порядку користування земельною ділянкою, за цим договором вона
сплатила відповідачу 400 грн. на виконання даної угоди відповідач виготовив
зустрічну позовну заяву і декілька разів брав участь у судових засідання, але
вів себе некваліфіковано, в зв'язку з чим позивачка була змушена відмовитися
від його послуг та просила повернути сплачені гроші. Відповідач гроші повернути
відмовився. Просила стягнути з відповідача на її корить 400 грн. за надання
юридичної допомоги, 523 грн. за проведення експертизи, 17 грн. за виготовлення
ксерокопій документів для звернення до суду, 31 грн. судовий збір та 212 631
грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також просила винести окрему
ухвалу на кваліфкомісію стосовно поведінки адвоката ОСОБА_3.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 17 квітня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 15 серпня
2007 року, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на корить позивача
в рахунок повернення одержаної суми за надання правової допомоги у розмірі 400
грн., витрати на ІТЗ у розмірі 31 грн. та 200 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалене рішення апеляційного
суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Касаційна скарга необґрунтована. Доводи скарги висновків суду не
спростовують. Передбачених законом підстав неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм процесуального права не встановлено.

Керуючись пунктом 5 частини 3, частинами 4, 5 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                      В.І. Гуменюк
У х в а л а

іменем україни

6 грудня 2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Яреми
А.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької
міської Ради на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 березня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області 22 травня 2007 року в
справі за позовом Вінницької міської Ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно
встановленого металевого гаража,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2006 року Вінницька міська рада пред'явила в
суді позов до ОСОБА_1 про знесення самочинно
встановленого металевого гаража.

Зазначала, що відповідно до рішення Вінницької міської
ради від 31 жовтня 2003 року № 487
ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 загальною
площею 0,0046 га для комерційних потреб та 0,0042 для громадський потреб
терміном на три роки за рахунок земель територіальної громади міста
(торгівельний павільйон). ОСОБА_1 надано дозвіл від 2 жовтня 2006 року №26 на
розміщення малої архітектурної форми з послідуючим перенесенням. 27 лютого 2007
року відповідачка уклала договір з Вінницькою міською радою на оренду вказаної
земельної ділянки до 22 червня 2007 року.

Посилаючись на те, що відповідачка без належного дозволу
встановила металевий гараж біля будинку АДРЕСА_1 на орендованій земельній
ділянці та не реагує на неодноразові попередження Вінницької міської ради з
вимогою демонтувати металеву споруду в добровільному порядку, позивач просив
задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 березня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Вінницької області 22 травня 2007
року, у задоволенні позову Вінницької міської Ради відмовлено.

У касаційній скарзі Вінницька міська Рада просить
скасувати постановлені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Вінницької міської Ради відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області 22 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

А.Г.Ярема
У х в а л а

іменем україни

6 грудня 2007 року
м.Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Яреми
А.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2007 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання
неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 пред'явила в
суді позов до ОСОБА_2 про збільшення
розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Зазначала, що відповідно до рішення Кузнецовського
міського суду Рівненської області від 10 березня 2004 року з відповідача
стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4  ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3
частини його доходу до досягнення ними повноліття.

Посилаючись на те, що діти постійно хворіють, вона не
працює, батько не бере участь у додаткових витратах на дітей, позивачка просила
суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на
утримання неповнолітніх дітей з 1/3 до ½ частини доходу відповідача.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 8 грудня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено: збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на
її користь на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 до ½
частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину
щомісячно, починаючи з 21 листопада 2006 року до досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 15
лютого 2007 року рішення міського суду скасовано і постановлено нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі позивачка просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

А.Г.Ярема
Справа № 6-91
П О С Т А Н О В А

08 червня
2007 року

Ялтинський міський суд АРК

у
складі:  головуючого  -
судді Бондаренко Г.М..

при секретарі - Муравської О.С.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні у залі
суду  в м. Ялта заяву  ОСОБА_1 про відстрочку  виконання
рішення  суду,

В С Т А Н О В И В
:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про
відстрочку  виконання  рішення Ялтинського міського суду  від 05
грудня 2006 року  у цивільної
справі № 2-3635/06 , за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, 3-тя особа       ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної  шкоди.

На
підставі  рішення  Ялтинського міського суду  від 05 грудня 2006 року  позовна заява ОСОБА_2 - задоволена  .

Суд
забов”язав  ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні  та розпорядженні   власністю , 25  частками квартири АДРЕСА_1  ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. У останній  частині позову  відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду  АР Крим від 27 лютого
2007  року , апеляційна  скарга ОСОБА_1.    відхилена , рішення Ялтинського міського
суду від 05 грудня 2006 року  залишено
без змін.

Свої  вимоги
ОСОБА_1 у заяві  мотивує тим, що
з  рішенням Ялтинського міського  суду від 05 грудня 2006 року та   з ухвалою
Апеляційного суду АР Крим   від 27
лютого 2007 року не  згодна . У
теперішній час надала до адреси
Верховного суду України  касаційну
скаргу , та  до її розгляду просить  відстрочити
виконання рішення  суду .

У
судове засідання   сторони не з»
явилися , про  день та час слухання
справи  сповіщені своєчасно та належним
чином .

Суд  перевіривши
надані  матеріали  та
матеріали справи  № 2-363506,  вважає
що
заява  задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено  що Ялтинським   міським судом 05 грудня  2006 року
у цивільної справі №2-363506/06
постановлено  рішення  на підставі якого позовна заява ОСОБА_2
задоволена .

Суд
забов”язав  ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні  та розпорядженні   власністю , 25  частками квартири АДРЕСА_1  ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Це
рішення набрало  чинності   27 лютого 2007  року .

Відповідно до ст. 373 ЦПК України  суд у
виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання рішення.

ОСОБА_1 не погодилася  з рішенням Ялтинського міського суду та
з  ухвалою Апеляційного суду Ар Крим ,
надала  касаційну скаргу  до адреси Верховного суду  України , просить у зв»язку з чим  відстрочити
виконання рішення  суду ,  однак суд вважає , що  це
не  може  бути
винятковим  випадком  на підставі
якого   можливо відстрочити   виконання
судового рішення

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст.
210, 293,373  ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В  :

У
задоволенні заяви ОСОБА_1  про
відстрочку  виконання  рішення
суду  від  05 грудня
2006 року  по цивільної справі
№2-3635/06 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Апеляційний суд АРК  в порядку передбаченому ст.  294 ЦПК України.

С У Д Д Я -