і м е н е м       у к р а
26 вересня 2007 року
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
головуючого      Патрюка М.В.,
суддів:                  Данчука В.Г.,                       Прокопчука Ю.В.,
Костенка А.В.,                     Пшонки М.П., -
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом  ОСОБА_1 до
Донбаськоїівського філіалу відкритого акціонерного товариства “Кредитпромбанк”,
відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) “Кредитпромбанк” про поновлення
на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2006 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що з 10 грудня 2002 року працювала на посаді завідуючого
касою відділення № 1 Донбаської філії ВАТ “Промкредітбанк”. Наказом № 13-ок від
20 січня 2006 року вона була звільнена з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України у
зв'язку з втратою довіри. Підставою для видання наказу послужила недостача
грошей в сумі 45 000 грн., виявлена 16 січня 2006 року під час інкасації
Позивачка вважає своє звільнення незаконним, оскільки згідно з посадовою
інструкцією в її обов'язки входить робота з клієнтами щодо їх якісного
обслуговування, а тому в момент завантаження банкомата вона обслуговувала
клієнтів і не спостерігала за завантаженням, чим і скористалася ОСОБА_2
Крім того, у день звільнення позивачка знаходилася на лікарняному, але, не
зважаючи на хворобу, вийшла на робоче місце й виконувала роботу.
Просила поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу та відшкодувати моральну шкоду, заподіяну їй порушенням її трудових
прав, яку вона оцінила в розмірі 3 000 грн., та зобов'язати відповідача видати
дублікат трудової книжки без запису про звільнення  у зв'язку з втратою довіри.
Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 6 жовтня 2006 року
позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2006 року
рішення, суду першої інстанції скасовано та постановлено нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
постановленого апеляційною інстанцією, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим та стосуватися, зокрема, питань: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення у справі постановлено всупереч цим нормам.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і
відповідач, ними можуть бути фізичні і юридичні особи.

Усупереч цій нормі районний суд, розглянувши справу за участю
співвідповідачів: Донбаської філії ВАТ “Кредитпромбанк” та ВАТ “Кредитпромбанк”
- постановив рішення не щодо юридичної особи - ВАТ “Кредитпромбанк”, а стосовно
його філії, яка не є юридичною особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 “Про практику розгляду судами
трудових спорів” не допускається звільнення працівника з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу (ст. ст. 40, 41 КЗпП України) у період його
тимчасової непрацездатності.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано
лікарняний лист про його тимчасову непрацездатність.

Районний суд, задовольняючи позов, виходив із цих положень та листа
непрацездатності, показань свідка - лікаря ОСОБА_3 щодо факту хвороби позивачки
ОСОБА_1 у день звільнення - 20 січня 2006 року.

Апеляційний суд, не спростувавши такого факту, зробив висновок про те, що
ця обставина не може бути підставою для поновлення позивачки на роботі,
оскільки ввесь робочий день 20 січня 2006 року ОСОБА_1 знаходилась на роботі та
всупереч закону не повідомила адміністрацію про перебування на лікарняному.

Такий висновок суду апеляційної інстанції не ґрунтується на законі.

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на розгляд суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 6 жовтня 2006 року
та рішення апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2006 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

В.Г. Данчук  А.В. Костенко  Ю.В. Прокопчук  М.П. Пшонка