Справа № 2-2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 жовтня 2007
року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді Чубенко Л.І.,

при секретарі
Лобас О.М.,

розглянувши у  відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 , третя особа Дніпропетровська
районна державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного
проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності
на 2/7 частини домоволодіння в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

Відповідач
ОСОБА_2. в судове засідання не з»явилася, надала заяву про можливість розгляду
справи у її відсутність,  позов визнає,
проти його задоволення не заперечує.

Позивач в
судове засідання не з»явилася, надала заяву про можливість розгляду справи у її
відсутність,  позов підтримує та просить
його задовольнити.

Суд,
дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено,
що  рідній тітці по материній лінії
позивача та відповідача ОСОБА_3 належало 2/7 частини домоволодіння за
адресою:АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 24.05.1984
року, виданого згідно рішення Підгороднянської міської ради № 55 від 18.04.1984
року. Інші 5/7частин зазначеного домоволодіння належать ОСОБА_4.

Крім зазначеної частини домоволодіння тітці позивачки
ОСОБА_3 була виділена земельна частка (пай), як члену колективного
сільськогосподарського підприємства
«Нижнєдніпровський»    м.    Підгородне    Дніпропетровського    району

Дніпропетровської
області на    підставі
рішення    виконавчого комітету  Дніпропетровської районної ради № 128-р від 2
квітня 1999року. Земельна ділянка, виділена
ОСОБА_3. у безстрокове користування для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, площею 3.00 в умовних кадастрових гектарах,
розташована на території КСП «Нижнєдніпровський» в м. Підгородне, Підгороднянської
міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Дані
обставини підтверджуються сертифікатом НОМЕР_1 від 08 квітня 1999 року. Також
ОСОБА_3. належав грошовий внесок по рахунку НОМЕР_2у Державному ощадному банку
України в Лівобережному відділенні філії № 8420/0237. ОСОБА_3. не мала дітей,
чоловіка. Тому найближчими родичами для неї були мати позивачки, позивач та її
рідна сестра, відповідачка ОСОБА_2. Після смерті  матері позивачки тільки позивач опікувалася
тіткою, бо інших близьких родичів вона не мала. Відповідачка ОСОБА_2. не мала
змоги приділяти тітці належної уваги. У зв'язку з цим, потрапивши до лікарні у
березні 1997року, ОСОБА_3. склала заповіт, згідно якого все своє майно, з чого
б воно не складалось і де б не знаходилось, вона заповідала позивачу ОСОБА_1.
Цей заповіт було складено у Дніпропетровській ЦРБ 28 березня 1997 року, у
присутності двох свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_6., а також чергового лікаря Грипас
Л.П., який завірив підпис ОСОБА_3. Після виходу з лікарні ОСОБА_3., незважаючи
на свій похилий вік, встигла переоформити на ім'я позивачки грошовий внесок у
державному ощадному банку України, що підтверджується рахунками НОМЕР_2та
НОМЕР_3. Що стосується земельної частки (паю), то він не був переоформлений на
ім'я позивачки з тих обставин, що самі сертифікати на право на земельну частку
(пай) були видані після смерті ОСОБА_3., хоча у списки на право мати земельну
частку увійшла тітка ще за життя. Але з якоїсь причини вона не встигла отримати
сам сертифікат, який після її смерті КСП «Нижнєдніпровський» м. Підгородне
передало позивачеві, як спадкоємиці померлого члена КСП.

ІНФОРМАЦІЯ_1  померла тітка
позивачки ОСОБА_3. Позивач поховала її, розпорядилася її хатнім майном, стала
користуватися земельною ділянкою та домоволодінням, розташованим по АДРЕСА_1 ,
що свідчить про те, що вона фактично прийняла спадщину після смерті тітки.
Однак позивач не зверталася в зазначений термін у нотаріальну контору з заявою
про прийняття спадщини після смерті тітки, і свідоцтво про право на спадщину
також не отримувала.

Рішенням Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 08.12.2006 року позов ОСОБА_1. був задоволений,
встановлений факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3., визнано право
власності в порядку спадкування за заповітом на земельний пай.

Після
смерті ОСОБА_3. позивач фактично є спадкоємцем за заповітом відповідно до ст..
534 ЦК України(в редакції 1963 року).

Позивач
ОСОБА_1 . спадщину прийняла відповідно до ст.. 549 ЦК України (в редакції 1963
року), оскільки подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття
спадщини та не відмовилася від її прийняття протягом шестимісячного терміну,
передбаченого для прийняття спадщини.

Згідно до
ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у
кримінальній, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили,
не потребують доказуванню у розгляді інших справ, у участі яких беруть участь
ті ж самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

На
підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими й підлягаючими
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 61, 215, 223, 256 ЦПК
України, ст.ст. 534, 529 ЦК України (в редакції 1963 року), суд -

ВИРІШИВ
:

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_3 , що вмерла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2/7 частини домоволодіння за
АДРЕСА_1 .

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом десяти діб з дня проголошення рішення суду,
а апеляційна скарга на рішення суду протягом двадцяти діб з дня подання заяви
про апеляційне оскарження рішення суду через Дніпропетровський районний
суд  Дніпропетровської області або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Л.І. Чубенко