У Х В А Л А

іменем  україни

2 липня 2007 року                                                                                                    м. Київ

Суддя Верховного Суду України Берднік І.С., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення апеляційного суду Одеської області від      11 квітня 2007 року в справі за позовом
ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання недійсним договору дарування частини приміщень,
визнання укладеним договору купівлі-продажу частини приміщень та визнання права
власності на частину приміщень; за зустрічним позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визнання частково недійсним договору дарування частини приміщень та визнання
права власності на частину приміщень,

в с т а н о в и в:

Рішенням Болградського районного суду Одеської області
від 12 грудня   2006 року позов ОСОБА_2
задоволено частково, а зустрічний позов
ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 10 грудня
2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом
Болградського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_1.

Визнано укладеним договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 купила за 10 635 грн. 21/1000 частину
приміщення магазину “ІНФОРМАЦІЯ_1”, загальною площею 28,2 кв. м, яке
складається з кабінету директора, площею 4,8 кв. м, торгового приміщення на
другому поверсі, площею 11,3 кв. м, та підсобних приміщень, площею 12,1 кв. м,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У решті позову ОСОБА_2 відмовлено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 15/1000 частин магазину “ІНФОРМАЦІЯ_1”, загальною
площею 19,8 кв. м, що знаходиться у АДРЕСА_1 на земельній ділянці, площею 1 850
кв. м.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 квітня
2007 року рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 грудня 2006
року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково,
а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Визнано недійсним договір дарування, укладений 10 грудня
2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом
Болградського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_1.

Визнано укладеним договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 купила за 10 635 грн. 36/1000 частин
приміщення магазину “ІНФОРМАЦІЯ_1”, загальною площею 48 кв. м, яке складається
з кабінету директора, площею 4,8 кв. м, підсобного приміщення, площею 12,1 кв.
м, торгових приміщень - приміщення, площею, 19,8 кв. м, розташованого на
першому поверсі, та приміщення, площею 11,3 кв. м, розташованого на другому
поверсі вказаного магазину (загальна площа торгових приміщень складає 31,1 кв.
м), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення апеляційного
суду Одеської області від 11 квітня 2007 року скасувати і залишити в силі
рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 грудня 2006 року.

Касаційна
скарга не може бути прийнята до провадження з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи.

Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які
викликають необхідність перевірки їх матеріалами справи, наведені доводи та
зміст оскаржуваного рішення також не дають підстав для висновку, що апеляційним
судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави
для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в
а л и в:

У відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення апеляційного суду Одеської
області від 11 квітня     2007 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                                                    І.С. Берднік