overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-53/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
січня 2007
року Ємільчинський районний суд
Житомирської області

в складі: головуючого - судді    Греська В.А.

при секретарі                                      Остапчук
В.П.

з участю
позивача        ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Ємільчине
справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди, завданої
при взаємодії двох джерел підвищеної

небезпеки, -

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача
на його користь 3063
грн. шкоди, судових витрат, мотивуючи тим, що 18.11.2006 року відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем
ВАЗ-2101 держ. НОМЕР_1 належавшим на праві особистої власності, рухаючись в с. Степанівка Ємільчинського р-ну від кафе «У Боді» біля 22 години 30
хвилин не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2101 держ. НОМЕР_2, яким він керує по дорученню і який стояв з правої сторони автодороги з включеними габаритними вогнями.

В ході перевірки інспектором ДПС було встановлено, що в діях відповідача
вбачається адмінправопорушення, передбачене ст.ст. 124, 130 КпАП України.

В результаті даного зіткнення автомобіль, котрим він керує по дорученню
зазнав значних механічних пошкоджень. Вартість пошкоджених запчастин та комплектующих становить 1033
грн., вартість рихтувальних та покрасочних робіт складає 1910 грн.

Відповідач вказану суму добровільно відшкодовувати не
бажає.

В судовому засіданні позивач зменшив свої позовні вимоги і просив стягнути з відповідача 1500
грн., завданої матеріальної шкоди,
зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач зменшені позовні вимоги визнав повністю, про що подав до суду
письмову заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов обгрунтований і підлягає задоволенню, оскільки діями  відповідача,
порушившого правила дорожнього руху, позивачу заподіяно матеріальну
шкоду.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються
ст.ст., 1167, 1188 ЦК України.

Відповідач звільнений від сплати
судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 212-215 ЦПК України,   ст.ст. 1167, 1188 ЦК України, -

вupішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого
ІНФОРМАЦІЯ_3 Яблунецької філії «НК «Альфа» Житомирнафтопродукт»
на користь ОСОБА_1 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. завданої при взаємодії джерел підвищеної
небезпеки матеріальної шкоди.

Відповідач звільнений від сплати судового збору на
підставі ст.4 п.18 ДКМ України
«Про державне мито» як потерпілий від аварії на ЧАЕС.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне
оскарження або апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Житомирської

області через Ємільчинський районний суд протягом двадцяти
днів після

подання заяви про апеляційне оскарження.
Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м.Києва від                  25 вересня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 7 лютого 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

Державне підприємство (далі-ДП) “Юрресурс” звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на
те, що відповідачем втрачене майно - ноутбук, дисковод та маніпулятор, яке
належить підприємству. Позивач просив стягнути 9490 грн. 14 коп. на
відшкодування шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 25 вересня
2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 7 лютого
2007 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що задовольняючи
позов, суд виходив із того, що ОСОБА_1 працював ІНФОРМАЦІЯ_1, за видатковою накладною
отримав майно, яке належить позивачу, і таке майно було втрачене відповідачем з
його вини, поза місцем роботи та в неробочий час, тому шкода підлягає
відшкодуванню на підставі норм цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом                       ДП “Юрресурс” до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м.Києва від 25 вересня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду м.Києва від 7 лютого 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін
Справа № 2-121 2007  p.
РІШЕННЯ

іменем      України

29           січня    2007    року    Уманський
міськрайонний    суд    Черкаської

області

в  складі:                     головуючого
-  Прокулевича  B.C.

при  секретарі
-  Крисюк  Л.Л.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в

м.Умань     справу    за
позовом                     ОСОБА_1                                                        до

ОСОБА_2, проживаючого в АДРЕСА_1 про стягнення  аліментів,

встановив:

Позивачка з відповідачем знаходились у зареєстрованому шлюбі, який був
розірваний 7 червня 2006 року, актовий
запис НОМЕР_1. Від
спільного з відповідачем життя у них народився син Іван 3 липня 2006 року народження,
батьком якого є відповідач, що підтверд ується записом в свідоцтві про
народження дитини.

Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на повному її утриманні.

Згідно    з
ст.180    СК    України    батьки
зобов'язані    утримувати своїх  неповнолітніх
дітей.

Відповідач
ухиляється    від    добровільного    утримання
дитини,

ніякої  іншої  матеріальної
допомоги  на  її
утримання    не  надає.

В судовому
засіданні позивачка позов підтримала та просила задоволити.

В судовому
засіданні відповідач позов визнав проти задоволення  не
заперечував.

Вислухавши  пояснення
сторін,   дослідивши  матеріали
справи,   суд

вважає,   що  є
всі  підстави  для
задоволення  позову.

.

Керуючись    ст.ст.    10,    60,    88,
208,    209,    212-215ЩІК   України,

на  підставі   ст.ст.180,   182,
183,   191  СК
України,   суд,   -

вирішив   :

Стягувати
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОЛ аліменти на утримання   сина   ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3  в   розмірі
1/4частини      з
усіх      видів     його
заробітку,      але      не
менше      30%
прожиткового
мінімуму   для   дитини
відповідного   віку,    починаючи
з                                        12   грудня  2006  року  і  до
повноліття  дитини.

Стягнути  з
відповідача  на  користь
держави  державне  мито  в
сумі  51  гривень.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Черкаської області, через Уманський  міськрайонний
суд.
Справа №2-266-07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24 січня 2007 року Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі:
головуючого судді:    Горячківської Л.В.

при секретарі:                Власова Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Умані справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського міськвиконкому Черкаської області про визнання права
власності на самочинне будівництво

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на самочинно побудовану споруду, а
саме: гараж «Д» розміром 12,54x3,6кв.м вартістю 21980грв., розташованого по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що згідно рішенням Уманського міськвиконкому за НОМЕР_1
від 08 квітня 1993 року їй було надано дозвіл на
будівництво гаража розміром 9,2x3,0 м для двох автомобілів до її житлового будинку, але під час будівництва нею були
змінені розміри і на день закінчення будівництва вони
становили 12,54x3,6м, збільшення розмірів було
проведено для симетрії будинку, будівництво
гаража було закінчено в 2000 році, але в експлуатацію здано не було, оскільки
вона вважала що існує відповідний дозвіл. На даний час постало питання розпорядитися своїм майном, враховуючи вік( вона ІНФОРМАЦІЯ_1), для чого звернулася за витягом в БТІ, але в
видачі було відмовлено, оскільки гараж побудований за рішенням, але із збільшенням розмірів, що є самочинною будівлею. Іншим
шляхом вирішити питання про визнання права
власності на самочинні споруди не має можливості, тому і змушена
звернутися з позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та просила
позовні вимоги задоволити в повному обсязі
та дала аналогічні пояснення, викладені у встановлюючій частині рішення, оскільки споруда не псує архітектурного вигляду будинку,
нікому не заважає і не створює ніяких перешкод іншим особам.

Представник відповідача в судовому засіданні фактично не заперечував проти задоволення позовних вимог, але вважав би за потрібне,
щоб позивачка сплатила штраф за самовільне будівництво.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що є
всі підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 11,60,212-215ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 375, 376 ЦК України,

Вирішив:

Позов задоволити.

Визнати право власності на самочинно побудовану споруду гараж «Д» розміром 12,54x3,6м вартістю 21980грв., який розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом
подачі в десяти денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
У Х В А Л А

іменем  україни

11 квітня  2007 року                                                              м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого               Прокопчука Ю.В.,

суддів:                          Костенка  А.В.,

Пшонки
М.П.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернігівського
районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_2, Бердянської філії акціонерного
поштово-пенсійного банку “Аваль”, ОСОБА_3, третя особа - державна виконавча
служба у Чернігівському районі про визнання майна спільним сумісним майном
подружжя, визнання права власності на
1/2 його частину, визнання частково недійсним договору застави АЗС та
виконавчого напису нотаріуса, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
стягнення вартості безпідставно отриманого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного
суду Запорізької області від 21 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від
06 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваними рішеннями
зазначений позов задоволено частково.

Визнано спільним сумісним
майном подружжя ОСОБА_1 АЗС станом на 27 серпня 2002 року та визнано за
позивачкою право власності як за дружиною, на 1/2 частину вказаного майна на
цей період. В решті позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказані судові
рішення в частині відмови їй в позові, посилаючись на їх необґрунтованість та
порушення норм процесуального права, постановити нове рішення по суті заявлених
позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне
застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням судом норм
матеріального і процесуального права і відсутні передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі
доводи висновків суду не спростовують.

Касаційна скарга підлягає
відхиленню, а оскаржувані рішення залишені без зміни.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Чернігівського
районного суду Запорізької області від 21 липня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді Верховного Суду України:                               А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка
Справа № 2-80/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

26 січня 2007 р.                Богородчанський районний суд Івано-Фраківської області у складі:
головуючої- судді Круль І.В.

секретаря
Макарової О. С з участю
позивача    ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в смт. Богородчани,
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив :

ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В судовому
засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що вона з відповідачем
перебуває у зареєстрованому шлюбі, але разом не проживають В шлюбі у них
народилася донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Відповідач проживає окремо, дочка проживає з
нею і перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не дає коштів
на її утримання.

Просить
стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в
судовому засіданні позов визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання
дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які вони вважають
достатніми для обґрунтування та заперечення позовних вимог, з"
ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

Суд, при
встановленні розміру аліментів, враховує стан здоров" я та матеріальне
становище платника аліментів.

На підставі
наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст.ст.
130,174 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позов
задоволити. Стягувати з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, Івано-Франківської області в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, жительки АДРЕСА_2, Богородчанського району аліменти на
утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження в розмірі 1/4 частини всіх його
доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати зІ
НФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_1 держмито в
розмірі 51 грн.

Стягнути з
ОСОБА_1 в користь Територіального управління державної судової адміністрації в
Івано-Франківській області 7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільних справ.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. В разі подачі
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через суд першої інстанції.
№ 2o-3-07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2007 року

Піщанський
районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді

при секретарі

з участю представника заявника

Боднара В.В. ІІІпатар В.В. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в місті Піщанка справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Піщанська
сільська рада Вінницької області, про визначення додаткового строку для подання
заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2
звернувся до суду з заявою про визначення додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, посилаючись на те , що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати
ОСОБА_3, після її
смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки ( паю) на
території Піщанської селищної ради в КСП ім. Щорса, площею 2,55 га
в умовних кадастрових гектарах, та грошові вклади в Державному Ощадбанку
України 3-х зберігальних книжок на ім'я ОСОБА_3, рахунки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

В грудні місяці
2006 року він звернувся в Піщанську державну нотаріальну контору за одержанням
свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено на
підставі ст.1269,1270 ЦК
України.

Причиною пропущення
строку для прийняття спадщини послужило те, що вона не знала про зміни в
законодавстві і до відома населення ці зміни належним чином не доводились, а
отже причина пропущення строку є поважною.

Представник
заявниці ОСОБА_1 вимоги заявника в судовому засіданні підтримала.

Заінтересована
особа- представник Піщанської селищної ради Близьнюк В.В. не заперечив вимог
заявниці.

Аналізуючи
обставини справи, дослідивши докази, зокрема копію свідоцтво про смерть,
ксерокопії зберкнижок, ксерокопї сертифікату на право земельну частку (пай).
ксерокопія довідки Піщанського районного відділу земельних ресурсів ,ксерокопія
свідоцтв про народження та смерть , ксерокопія свідоцтва про право власності на
майновий пай, копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, суд
приходить до висновку, що згідно ст. 1272 КЦ України, суд може визначити
додатковий строк , достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.
15,18,209,221 ЦПК України ,ст. 1268-1270, ч.З ст. 1272 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:
Заяву
задовольнити. Визначити ОСОБА_2 строк для подання до нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини-3 три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду    може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подасться протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Суддя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Головуючого

Гуменюка В.І.,

Суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,
Данчука В.Г., Косенка В.Й.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1до ТОВ “Ніка” про визнання договору оренди  земельної
ділянки недійсним та
відшкодування  шкоди,

в с т а н о в и л а :

У  жовтні  2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом до ТОВ “Ніка”, в якому зазначав, що 11 листопада 1996 року
він отримав сертифікат на земельну частку розміром 4,14 умовних кадастрових
гектарів.

13 квітня 2000 року між позивачем та ТОВ “Ніва” було
укладено договір оренди цієї земельної ділянки строком до 31грудня 2004 року.

8 лютого 2002 року позивач отримав на  підставі сертифікату Державний акт на право
власності на передану в оренду земельну ділянку, яка була  виділена з загальної маси розпайованих земель
в натурі, але не переуклав договір оренди, маючи намір самому користуватися
своєю землею, в зв'язку з  чим вважає, що
обов'язки за договором оренди від 13 квітня 2000 року припинились та просить
визнати даний договір недійсним з моменту отримання Державного акту.
Враховуючи, що відповідач продовжував користуватися  належною
йому земельною ділянкою протягом
2004 року, чим спричинив йому матеріальну шкоду у розмірі 15328 грн. та
моральну шкоду у розмірі  30000 грн.,
просить стягнути ці суми  на свою користь
з ТОВ “Ніка”.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області
від 13 грудня 2004 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15
березня              2005 року рішення
Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2004 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції, в зв'язку з порушенням
норм матеріального та процесуального права та направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Оскільки оскаржувані рішення відповідають вимогам матеріального та
процесуального  права, а наведені  в касаційній
скарзі  доводи висновків суду не
спростовують, касаційна скарга підлягає відхиленню з  залишенням судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2004
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 березня              2005 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                                   В.І.
Гуменюк

Судді:                                                                            М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.
Г. Данчук

В.Й. Косенко