Справа № 2-1194/2007
Рішення

Іменем    України

28 березня 2007 року
Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого                                                                                  Рябової
О.Д.,

при
секретареві                                                                             Дроздовій
Т.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Відкритого акціонерного товариства „Херсонський бавовняний комбінат" про
стягнення оплати часу простою, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона
працює у відповідача на посаді кладовщика.
Протягом останніх десяти років на підприємстві мали місце простої.
Відповідач не провів оплату часу простою позивачці на суму 1385,00 грн. У зв'язку з
цим вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з
відповідача на свою користь оплату часу простою у сумі 1385,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнили розмір позовних
вимог, просили суд стягнути з відповідача мінімальний розмір оплати часу
простою з виробничих причин за 2004-2006
роки, згідно наданої відповідачем довідки про оплату відпусток з ініціативи
адміністрації, у сумі 1122,96
грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав,
пояснивши, що простоїв на підприємстві не було, оскільки працівникам надавалась
відпустка за ініціативи адміністрації.

Заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлений
позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 34
КЗпП України, простій -
це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних
умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими
обставинами, під простоєм розуміється вимушене призупинення роботи. Таким чином
відпустку з ініціативи адміністрації, як вказав представник відповідача, слід
вважати простоєм. Згідно ст. 113
КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не
нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду на момент
простою. Відповідно до ст.
12 Закону України „Про оплату праці" норми оплати праці за час простою,
який мав місце не з вини працівника встановлюються Кодексом законів про працю
України, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою статті 12 та Кодексом
законів про працю України є мінімальними державними гарантіями.

Судом встановлено, що позивачка перебуває у трудових
відносинах з відповідачем з 2004
року. На підприємстві мали місце простої з 2003 року. Простої на ВАТ „Херсонський бавовняний
комбінат" виникали не з вини працівників і тому суд приходить до висновку,
що оплата часу простою позивачці повинна здійснюватися в розмірі 2/3 тарифної ставки
(окладу) встановленого працівникові на час виникнення простою. Окрім цього,
позивачці надавалась відпустка з ініціативи адміністрації з частковим
збереженням заробітної плати, що підтверджується довідкою № 18/25-7-329 від 16.03.2007 року. На
підставі наказу генерального директора виробничого об'єднання Саковича  П.В.
від  06.09.1996  року  №
193  директорам  фабрик,

2

керівникам
структурних підрозділів, головному бухгалтеру наказано було відмітку в табелях
працівників при неповному робочому тижні (код оплати 13) провадити АІ
(оплата тарифної ставки, діючої на 01.02.1996
року), тобто за час простою з виробничих причин за 2003-2005 роки,
працівникам не зайнятим працею, надавались відпустки з ініціативи
адміністрації, а оплата провадилась згідно вище зазначеного наказу № 193 від 06.09.1996 року. Разом з
тим, згідно довідки наданої представником відповідача суду, затверджений оклад
ОСОБА_1з 2004 року
становив 146 грн..

Таким чином, суд вважає можливим обчислити донарахування
позивачці, не оплачені відповідачем, яр; час простою, із розрахунку 2/3 окладу ОСОБА_1,
який діяв на той час.

Донарахування, не оплачені відповідачем, як час простою будуть
вираховуватись за формулою: (розмір окладу) / (кількість робочих днів у місяці) * (кількість днів
простою за відповідний період) *
(2/3) - (сума отримана позивачем за відповідний період);

За
період з грудня 2004 року по
серпень 2006 року
включно: 146/21 * 276 *
2/3 - 156,28 = 1122,96 грн.;

Таким чином, на підставі наведених розрахунків за час простою не з вини
працівника за період з грудня 2004
року по серпень 2006
року включно з відповідача на користь ОСОБА_1суд вважає за необхідне
стягнути суму, в розмірі 1122,96
грн. Оскільки справляння і сплата податку з громадян є обов'язком
роботодавця та працівника, вище розрахована сума зазначена без утримання
прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Керуючись ст. ст. 34,
113 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК
України, Законом України „Про оплату праці" від 24.03.1995 року, суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» на користь ОСОБА_1за час простою не з вини працівника за період з 2004 року по 2006 рік суму в розмірі
1 122,96 грн. яка
зазначена без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» 51 грн.
судового збору у доход держави.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» на користь ДП Судовий інформаційний центр 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом 10 днів у
Апеляційний суд Херсонської області через Дніпровський районний суд м. Херсона.