У Х В А Л А

І м е н е м  У к р
а ї н и

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Яреми А.Г.,

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 2
липня 2007 року справу за позовом ОСОБА_1в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Солом'янська
районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання права користування
жилим приміщенням і вселення, визнання такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2007
року

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 р. ОСОБА_1, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, 1994 року народження, звернулась до суду з зазначеним
позовом.

Зазначала, що у 1992 р. як дружина відповідача ОСОБА_3 поселилась у АДРЕСА_1, проте зареєстрована була
за іншою адресою та питання про реєстрацію у спірній квартирі не ставила. У
1994 р. у них народилась донька ОСОБА_2, яка була зареєстрована за вказаною адресою. У квартирі
також зареєстровані, але з різних причин не проживають протягом тривалого часу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Через погіршення сімейних відносин вона з донькою вимушена була переїхати
проживати до іншої квартири. ОСОБА_3 не дозволяє їм повернутися, змінив в
квартирі замки, проживає в іншій квартирі з іншою жінкою, а у спірній квартирі
проживають сторонні особи. У 2005 р. шлюб між ними було розірвано. ОСОБА_3 не
дозволяє їм проживати у квартирі та перешкоджає ОСОБА_2 здійснювати своє право
на користування квартирою. З огляду на наведені обставини просила задовольнити
її позовні вимоги.

Відповідачі
заперечували проти позову в частині визнання за ОСОБА_1 права на користування
зазначеною квартирою, посилаючись на те, що вона весь цей час була
зареєстрована за іншою адресою та вони, як члени сім'ї наймача згоди на її
вселення у 1992 році не давали. Проти вселення ОСОБА_2вони не заперечували.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 липня  2006 р. позовні вимоги задоволені частково.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2007 р. рішення районного
суду скасовано в частині вирішення позову ОСОБА_1 про її вселення у спірну
квартиру разом із ОСОБА_2та в частині визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням. У задоволенні позову в цій частині відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права та ставить питання про скасування рішення
апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для  скасування
рішення апеляційного суду
відсутні.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування квартирою, апеляційний суд правильно виходив з того,
що передбачених законом підстав для його задоволення немає. Що стосується
відмови в задоволенні позову про її вселення у квартиру, то судом не
встановлено, що вона правомірно зі згоди усіх членів сім'ї поселилась у
квартиру для постійного проживання, а тому і права користування нею не набула.
Проти вселення доньки ОСОБА_2відповідач ОСОБА_3 не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом
допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення Апеляційного
суду Київської області від 29 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Верховного Суду України

Ярема
А.Г.

Гуменюк В.І.

Охрімчук Л.І.