АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа № 22 -
419/2007 рік                                 Головуючий
в 1-й інстанції Варенко О.П.
Категорія 44                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
березня 2007 року.                                                                  м.
Дніпропетровськ

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області   у складі:

головуючого   судці - Костюченко Н.Є.,

судців                  - Осіяна О.М., Присяжної Ж.І.,

при
секретарі              - Качур Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу військового місцевого суду
Дніпропетровського гарнізону

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду М.Дніпропетровська від
09 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_1до військового місцевого суду
Дніпропетровського гарнізону, Борзова Валерія Івановича про скасування наказів,
-

встановила:

У березні 2006 року суддя ОСОБА_1. звернувся із позовом до суду, в якому
вказав на те, що 26 січня 2006 року тимчасово виконуючим обов'язки голови
військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону Борзовим В.І. видано
наказ №10, яким наказано не виплачувати позивачу надбавки за напруженість,
складність в роботі, особливі умови, таємність та премії за січень 2006 року.
30 січня 2006 року цим же керівником видано наказ № 12, згідно якого наказано
направити матеріали службового розслідування до голови кваліфікаційної комісії
суддів військових судів України для вирішення питання про притягнення мене до
дисциплінарної відповідальності. Оскільки він із цими наказами не згоден, то
просив скасувати ці накази. В остаточних позовних вимогах позивач просив
скасувати прийняті відносно нього параграф 1 наказу №10 від 26 січня 2006 року
та наказ №12 від 30 січня 2006 року.

В апеляційній скарзі військовий місцевий суд Дніпропетровського гарнізону
просить скасувати рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду
М.Дніпропетровська від 09 жовтня 2006 року, яким задоволено позов ОСОБА_1. та
скасовані прийняті відносно нього параграф 1 наказу №10 від 26 січня 2006 року
та наказ №12 від ЗО січня 2006 року. В обґрунтування скарги вказував на те, що
суд перерахував всі докази, що підтверджують винність ОСОБА_1. в діях, що
ганьблять займану ним посаду, але не дав їм юридичної оцінки. Також суд зробив
не вірний висновок щодо повноважень голови суду не виплачувати позивачу
надбавки за напруженість, складність в роботі, особливі умови, таємність та
премії. Не враховано, що у зв'язку із закінченням повноважень судді голова суду
призначив ОСОБА_1. відповідальним 2 та 8 січня 2006 року не для виконання
процесуальних зобов'язань, а як військовослужбовця, на якого в повному обсязі
поширюються вимоги статутів Збройних Сил України. Крім того, суд не врахував
всіх порушень трудової дисципліни позивачем, повноваження керівника суду та
нормативні акти, які регулюють вказані правовідносини, а тому висновки суду
протирічать фактичним обставинам у справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково, а рішення суду необхідно скасувати та закрити провадження у справі із
наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої
інстанції виходив із того, що відповідно до п.З ч.І ст.26 Закону України «Про
судоустрій України» ведення та аналіз судової статистики, вивчення та
узагальнення судової практики належить до повноважень апеляційних судів, а тому
посилання відповідача на те, що відмова позивача вести аналітичну, узагальнюючу
роботу є порушенням обов'язків судді необгрунтовані і такі що не відповідають
нормам чинного законодавства. Також суд вказав на те, що позивача безпідставно
притягнуто до чергування 2 та 8 січня 2006 року, оскільки він не має права з 11
квітня 2005 року приймати будь-які процесуальні рішення. Врахувавши дані про
погодні умови та рух транспорту 20-25 січня 2006 року, вважав причини
відсутності позивача на службі 20 січня 2006 року та його запізнення на службу,
в зазначені в наказі дні, поважними. В зв'язку із чим позов було задоволено.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені
без урахування характеру спірних правовідносин між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи позивач оспорює незаконність прийнятих
відносно нього наказів тимчасово виконуючим обов'язки голови військового
місцевого суду Дніпропетровського гарнізону, та просить їх скасувати. На той
час позивач працював на посаді судді цього ж суду.

Таким чином, розгляд спорів фізичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності
провадиться відповідно до умов адміністративного судочинства.

При розгляді клопотання щодо розгляду справи в порядку
адміністративного судочинства, суд першої інстанції прийшов до помилкового
висновку про те, що спірні правовідносини є трудовими. Також є помилковим
висновок суду щодо необхідності врахування ухвали судді апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27.02.2006 року, оскільки нею не визначався
порядок судочинства, а тільки територіальна підсудність щодо розгляду позовної
заяви.

Відповідно до вимог п.1 ч.І ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства. На підставі ч.І ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі із підстав,
визначених ст.205 ЦПК України.

В зв'язку із чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а
рішення суду першої інстанції скасувати, закривши провадження у справі.

Керуючись ст.ст.
205 ч.І п. 1,307,310,315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону задовольнити
частково.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду М.Дніпропетровська від 09
жовтня 2006 року скасувати, а провадження у справі позовом ОСОБА_1до
військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону, Борзова Валерія
Івановича про скасування наказів - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з моменту
її проголошення.