Суддя Верховного Суду
України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Апеляційного суду Миколаївської області від              20 листопада 2006 року,
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до приватного
підприємства (далі-ПП) “Уніком” про зміну формулювання причини звільнення,
стягнення вихідної допомоги, невиплаченої заробітної плати, компенсації за
невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що працював у
відповідача юристом, з 1 квітня 2004 року його посадовий оклад становив              700 грн., проте з листопада 2004
року оклад було незаконно знижено, крім того, за увесь період роботи йому не
надавали відпустки; він подав заяву про звільнення з роботи на підставі ч.3            ст. 38 КЗпП України, але 3
листопада 2005 року його звільнили з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України,
компенсацію за невикористані відпустки нарахували виходячи з розміру незаконно
зменшеного окладу, остаточний розрахунок провели тільки 18 листопада 2005 року,
чим порушено його права.
стягнути невиплачену заробітну плату за період з листопада 2004 року по
листопад 2005 року в сумі 4950 грн. 48 коп., компенсацію за невикористані
відпустки в сумі 1039 грн. 47 коп., змінити формулювання причини звільнення на
“звільнений за власним бажанням внаслідок невиконання власником законодавства
про працю на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України” і стягнути згідно ст. 44 КЗпП
України вихідну допомогу в сумі 2100 грн., а також середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні та 700 грн. на відшкодування заподіяної
порушенням його прав моральної шкоди.
Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 17
квітня 2006 року позов задоволено частково, постановлено змінити формулювання
причини звільнення позивача на “звільнений за власним бажанням внаслідок
невиконання власником законодавства про працю”, стягнути з ПП “Уніком” на
користь ОСОБА_1. невиплачену заробітну плату в сумі           4950 грн. 48 коп., компенсацію за
невикористані відпустки в сумі 1039 грн. 47 коп., вихідну допомогу в сумі 2100
грн. та 350 грн. на відшкодування моральної шкоди; в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 20
листопада 2006 року рішення суду першої інстанції скасоване в частині стягнення
на користь позивача невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані
відпустки, вихідної допомоги та постановлене у цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. про стягнення невиплаченої
заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки та постановлено
стягнути з ПП “Уніком” на користь позивача вихідну допомогу в сумі 870 грн.; в
решті рішення суду першої інстанції залишене без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм матеріального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що частково
скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані
відпустки, а також зменшуючи розмір вихідної допомоги, апеляційний суд виходив
із того, що ОСОБА_1. був належним чином та з дотриманням вимог чинного
законодавства повідомлений про зменшення розміру його посадового окладу з
листопада 2004 року, тому заробітна плата та компенсація за невикористані
відпустки були правомірно нараховані відповідачем згідно розміру посадового окладу
позивача на час звільнення; з урахуванням наведеного, апеляційний суд зменшив і
розмір вихідної допомоги.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваного рішення також не
дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст.
338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328 ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті
касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1. до ПП “Уніком” про зміну
формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги, невиплаченої
заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1. на рішення Апеляційного суду Миколаївської області
від                   20 листопада 2006
року.

Копію ухвали разом з
доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                                             Ю.Л.Сенін