справа № 2-359/2007 p.
РІШЕННЯ

іменем      України

11 квітня 2007
року              Ірпінський міський суд
Київської області в складі:

головуючого                          судді Савченко СІ.

при
секретарях                      Вітошко
О.А., Забарило О.С.

за участю
позивачів                                     ОСОБА_1,
ОСОБА_2

представника
позивачів                  ОСОБА_7

представників
відповідачів             Пігольчук О.М.,
Матюшенко Л.А., Бітик Г.П.,

Гаврилюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду в м.Ірпінь Київської області
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до комісії по трудовим спорам
лікувально-профілактичних заходів відділу охорони здоров»я Ірпінської міської
ради, відділу охорони здоров»я Ірпінської міської ради про скасування рішення
комісії по трудовим спорам та зобов"язання провести перерахунок заробітку,
-

встановив:

Позивачі в січні 2007 р. звернулися до суду із даними позовами, які
мотивували тим, що в 1986 р. вони працювали відповідно лікарем-терапевтом та
медичною сестрою Ірпінської міської центральної лікарні. На підставі наказу №
50 від 01.06.1986 р. обидві були відряджені до М.Чорнобиля для надання медичної
допомоги працівникам, які ліквідували наслідки аварії на ЧАЕС. У відрядженні
протягом 18 днів (з 13.06.1986 р. по 30.06.1986 р.) працювали в 30-ти
кілометровій зоні аварії в М.Чорнобиль в Чорнобильській районній лікарні без
вихідних по 15 годин на добу. Після відрядження повернулися до Ірпінської
лікарні, куди передали документи, що свідчили про відпрацьований час у
відрядженні, який склав 270 годин за 18 днів і їм виплатили кожній по 443 крб
56 коп. Вказували, що дізналися про порушення свої прав на отримання належного
заробітку за час відрядження у вересні 2006 р. після зустрічі з ОСОБА_3, який в
той же період в складі їх групи був відряджений з Богуславської райлікарні,
обіймав посаду головного лікаря Чорнобильської райлікарні і який розповів, що
заробіток за роботу в період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС їм був
нарахований в заниженому розмірі, і він захистив свої права через суд. У
зв»язку з цим позивачі звернулися до відділу охорони здоров»я Ірпінської
міськради із заявами про перерахунок заробітку за період відрядження у
м.Чорнобиль по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС виходячи з 15-ти годинного
робочого дня та роботи без вихідних, але одержали відмову. В листопаді 2006 р.
вони звернулися з відповідними заявами до КТС, яка 07.12.2006 р. теж відмовила
їм у перерахунку заробітку, пославшись на відсутність первинних документів про
час роботи, які у 1990 р. були знищені, що стверджується актом від 28.03.1990
р. Однак, вважають, що вони надали достатньо документів на підтвердження своїх
вимог про час роботи у відрядженні. Після отримання копії рішення КТС
звернулися за захистом своїх прав до суду.

Посилаючись на незаконність дій відповідачів, позивачі просили скасувати
рішення КТС від 07.12.2006 р. за їх заявами про перерахунок заробітку за час
роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та зобов»язати відділ охорони
здоров»я зробити перерахунок їх заробітку за 18 днів відрядження у м.Чорнобиль
з 13.06.1986 р. по 30.06.1986 р. вихоячи з 270 відпрацьованих годин та
направити вказаний розрахунок до Ірпінського міського управління праці та
соціального захисту населення для перерахунку їх пенсій.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_2. та їх представник позовні
вимоги підтримали, просили задоволити.

Представник відповідача - відділу охорони здоров»я
Матюшенко Л.А. в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що
відсутня первинна документація, яка б дала можливість перерахувати позивачам
заробіток за період роботи у відрядженні у М.Чорнобилі, зокрема відсутні табель
робочого часу та тарифи. Зазначила, що в бухгалтерії відділу охорони здоров»я
маються особові рахунки позивачів, де вказана лише загальна сума виплати за
роботу у відрядженні, але відсутні відомості за яку кількість днів, годин позивачам
виплачено заробіток, чи застосовувалася

кратність
до заробітку та інші відомості. Вказала, що факт роботи позивачів у 30-ти
кілометровій зоні аварії на ЧАЕС та період роботи відповідачем не оспорюється,
однак неможливість перерахунку їх заробітку є суто технічною.

Представники відповідача - відділу охорони здоров»я Бітик Г.Ф. і Гаврилюк
Н.В. в судовому засіданні позов не визнали, мотивуючи тим, що заробіток
позивачам за роботу в м.Чорнобль нарахований та виплачений вірно, відповідно до
нормативних документів СРСР та УРСР, які існували на той час, зокрема заробіток
нарахований виходячи з тарифної ставки позивачів, 6-годинного робочого дня та
6-денного робочого тижня, а також з урахуванням кратності за роботу в зоні
небезпеки.

Представник відповідача - КТС в судовому засіданні проти позову заперечила.
Пояснила, що 27.11.2006 р. позивачі подали до КТС заяви про перерахунок
заробітку за період відрядження у М.Чорнобиль по ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС виходячи з 15-ти годинного робочого дня та роботи без вихідних, але
підтверджуючих документів не надали, а на підставі усних свідчень бухгалтерія
не може робити перерахунок. 07.12.2006 р. КТС відмовила позивачам у задоволенні
їх заяв. Вказала, що зараз важко зрозуміти чому позивачам, які займали різні
посади і мали різні оклади, було виплачено однакові суми. Визнала факт роботи
позивачів протягом 18 днів у 30-ти кілометровій зоні аварії на ЧАЕС.

Суд, вислухавши пояснення учасників, покази свідків, дослідивши по справі
письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Згідно ст.224 КЗпП України КТС є обов»язковим первинним органом по розгляду
трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за
вийнятком спорів, зазначених у ст.222, 232 цього Кодексу.

Згідно ст.228 КЗпП України у разі незгоди з рішенням комісії по трудових
спорах працівник може оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня
вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії.

Судом встановлені слідуючі обставини : позивачі по справі ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. в 1986 р. працювали відповідно лікарем-терапевтом та медичною сестрою
Ірпінської міської центральної лікарні. На підставі наказу Київського обласного
відділу охорони здоров»я № 50 від 01.06.1986 р. обидві позивачки в складі групи
лікарів з різних медустанов Київської області були відряджені на 18 днів з
01.06.1986 р. по 30.06.1986 р. до М.Чорнобиля для надання медичної допомоги
ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС. Під час відрядження працювали в другій зоні
небезпеки в М.Чорнобиль в приміщенні Чонобильської районної лікарні. Після
повернення до Ірпінської міськлікарні та надання документів про відпрацьований
час, позивачам виплатили кожній по 443 крб. 56 коп.

Обоє позивачів в даний час мають статус учасників ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС та є особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії, поскільки мають інвалідність, що стверджується
відповідними посвідченнями.

Також судом встановлено, що позивачі в листопаді 2006 р. звернулися до
відділу охорони здоров»я Ірпінської міськради із заявами про перерахунок
заробітку за 18 днів роботи в м.Чорнобиль по ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС виходячи з 15-ти годинного робочого дня та роботи без вихідних, але їм
було відмовлено. Тоді ж в листопаді 2006 р. позивачі звернулися з відповідними
заявами до КТС, яка 07.12.2006 р. відмовила їм у перерахунку заробітку,
пославшись на відсутність первинних документів про час роботи позивачів у
відрядженні.

Наведені обставини визнані сторонами і згідно ч.І ст.61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

Крім того, судом встановлено, що позивачі працювали в
період відрядження в м.Чорнобиль з 13.06.1986 р. по 30.06.1986 р. по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС по 15 годин щоденно з 07-00 години до 22-00 години без
вихідних, відпрацювавши за весь період відрядження 270 годин.

Вказані обставини щодо тривалості та графіку робочого
часу позивачів стверджуються поясненнями позивачів, показами свідків, рішенням
Богуславського районного суду від 17.11.1999 р. та не спростовані
відповідачами.

Спірні правовідносини регулюються КЗпП України в редакції
(КЗпП УРСР) на час виконання позивачами роботи у відрядженні у М.Чорнобиль та
її оплати.

Згідно ст.94 КЗпП УРСР відповідно до Конституції СРСР і
Конституції УРСР праця робітників і службовців оплачується за її кількістю та
якістю.

Згідно ст. 101 КЗпП УРСР праця робітників і службовців оплачується
погодинно або відрядно.

Згідно ст. 106 КЗпП УРСР при погодинній оплаті праці
робота в надурочний час оплачується за перші дві години в полуторному розмірі,
а за наступні години в подвійному розмірі.

Згідно ст. 72 КЗпП УРСР оплата за роботу у вихідний день обраховується за
правилами ст. 107 цього Кодексу (оплата роботи у святкові дні), тобто в
подвійному розмірі.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від
05.06.1986 р. № 665-195 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення
працівників, занятих на роботах, пов»язаних з ліквідацією насідків аварії на
Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища», яка
була продубльована постановою Ради Міністрів УРСР та УРРПС від 10.06.1986 р. №
207-7, оплата праці робітників, занятих в третій, другій та першій зонах
небезпеки, проводиться відповідно в чотирьох-, трьох і двохкратному розмірах, зверх
середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки, встановленої за
основним місцем роботи.

Оцінюючи всі докази в їх сукупності суд вважає доведеною ту, обставину, що
позивачі працювали в період відрядження з 13.06.1986 р. по 30.06.1986 р. в
М.Чорнобиль по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по 15 годин щоденно з 07-00
години до 22-00 години без вихідних, відпрацювавши загалом по 270 годин кожна.

Також суд важає доведеним той факт, що оплата праці позивачів за час
відрядження не відповідає фактично відпрацованому ними часу, а саме -
нарахована та виплачена в меншому розмірі, що є порушенням вищевказаних вимог
КЗпП України у відповідній редакції та наведених постанов органів влади СРСР і
УРСР.

Окрім того, це є порушенням пенсійних прав позивачів, бо
їх пенсія, як учасників ліквідації аварії на ЧАЕС призначена із невірно
розрахованого заробітку за час роботи у М.Чорнобилі.

З наведених підстав з метою поновлення прав позивачів суд вважає за
необхідне зобов"язати відділ охорони здоров»я Ірпінської міської ради
провести перерахунок заробітної плати позивачів за період перебування їх у
відрядженні з урахуванням відпрацьованих ними 270 годин за 18 днів відрядження
та з урахуванням 3-х кратного розміру оплати праці за роботу в другій зоні
небезпеки.

Окрім того, суд вважає за необхідне скасувати рішення КТС
лікувально-профілактичних заходів відділу охорони здоров»я від 07.12.2006 р.
щодо відмови позивачам у перерахунку їх заробітку за період перебування у
відрядженні в М.Чорнобиль, як таке, що порушує їх права та суперечить
встановленим судом обставинам.

Доводи представників відповідачів Бітик Г.Ф. і Гаврилюк Н.В. про те, що
заробіток позивачам за роботу в М.Чорнобилі нарахований та виплачений вірно,
виходячи з 6-годинного робочого дня та 6-денного робочого тижня, встановленого
постановою Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 р. № 153/10-43
не заслуговують на увагу, бо не грунтуються на законі та суперечать
встановленим судом обставинам.

Зокрема вказаною постановою взагалі не вирішувалося питання про
встановлення 6-денного робочого тижня, а лише встановлено 6-годинний робочий
день для працівників, зайнятих на ліквідації аварії на ЧАЕС.

Однак, суд не вважає за можливе керуватися вказаною постановою, щодо
6-годинного робочого дня, бо судом встановлено, що позивачі працювали в складі
групи лікарів, вахтовим методом (вони змінили попередню зміну, а їх змінила
наступна зміна лікарів), а тому за відсутності інших лікарів і медустанов у
М.Чорнобилі позивачі надавали медичну допомогу працівникам, зайнятим на
ліквідації аварії на ЧЕАС, цілодобово і після відпрацювання 15 годин не
вивозилися з М.Чорнобиля за межі 30-кілометрової зони, а продовжували працювати
в приміщенні лікарні і там же відпочивали.

Все це робилося позивачами як і іншими учасниками ліквідації
аварії на ЧАЕС з урахуванням надзвичайно складної ситуації, яка склалася в
результаті аварії на ЧАЕС, та особливостей існуючої на той час політичної
системи в СРСР, що зловживала героїзмом людей, а тому на думку суду оплата
праці позивачів має проводитися не формально, виходячи з тексту постанови, а за
фактично відпрацьований ними час.

Не заслуговують на увагу і твердження представників відповідача, що
неможливо встановити фактично відпрацьований позивачами час, бо відсутні
первинні документи.

Ті обставини, що позивачі, які і вся зміна лікарів,
працювали по 15 годин щодня, стверджуються дослідженими судом доказами,
передбаченими ст. 57 ЦПК України, в тому числі показами свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які у складі зміни лікарів разом з позивачами в
період з 13.06. по 30.06.1986 р. працювали у лікарні і які пояснили, що
працювали щодня з 07-00 до 22-00 години, окрім того в разі потреби їх будили
вночі і вони надавали медичну допомогу. Після відрядження їм оплатили кожному в
середньому від 1400 до 1600 радянських карбованців.

Ці ж обставини щодо фактично відпрацьованого часу стверджуються
довідками-графіками робочого часу, наданими свідками та позивачами, з яких
вбачається, що лікарі працювали по 15 годин щодня, а також стверджується рішенням
Богуславського районного суду Київської області від 17.11.1999 р. у відношенні
свідка ОСОБА_3., який в складі групи був відряджений з Богуславської райлікарні
і обіймав посадо головного лікаря Чорнобильської райлікарні, у відношенні якого
було встановлено, що він відпрацював як і інші лікарі 270 годин.

На думку суду рішення щодо зобов»я$ання провести
перерахунок заробітку позивачів буде справедливим, як того вимагає ст.6
Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікована Верховною
радою України 17.07.1997 p.,
згідно якої кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов»язків
має право на справедливий судовий розгляд.

Також будуть дотримані такі засади цивільного судочинства
як справедливість, добросовісність та розумність, встановлені ст.3 ЦК України.

Що стосується вимог позивачів про направлення розрахунку їх заробітку до
Ірпінського міського управління праці та соціального захисту населення для
перерахунку їх пенсій, то дані вимоги задоволенню не підлягають, бо позивачі
самі після отримання розрахунку їх заробітку вправі надати його до управління
для перерахунку пенсії по інвалідності.

На підставі ст.ст.72, 94, 101, 106, 107, КЗпП УРСР, ст.224, 228 КЗпП
України, ст.3 ЦК України,
постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 р. № 665-195«Про умови оплати праці
та матеріального забезпечення працівників, залитих на роботах, пов»язаних з
ліквідацією насідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню
навколишнього середовища»,, постанови РМ УРСР та УРРПС № 207-7 від Ю.06.1986 p., керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити
частково.

Скасувати рішення комісії по трудовим спорам лікувально-профілактичних
заходів відділу охорони здоров»я Ірпінської міської ради від 07.12.2006 р. щодо
відмови ОСОБА_1та ОСОБА_2у перерахунку їх заробітку за період перебування у
відрядженні в М.Чорнобиль в період з 13.06.1986 р. до 30.06.1986 р.

Зобов'язати відділ охорони здоров»я Ірпінської міської ради Київської
області провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 та ОСОБА_2за період
перебування їх у відрядженні з 13.06.1986 р. по 30.06.1986 р. у М.Чорнобиль при
виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з урахуванням
відпрацьованих ними за 18 днів 270 годин з 07-00 години до 22-00 години щодня
та з урахуванням 3-х кратного розміру оплати праці за роботу в другій зоні
небезпеки.

В решті позову
відмовити.

Рішення в
повному обсязі буде виготовлене 16.04.2007 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів та наступного подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подання заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано, а у
випадку подання заяви - після закінчення строку на подання апеляційної скарги,
якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,
якщо його не скасовано, набирає законної сипи після розгляду справи апеляційним
судом.