Справа №2-1473/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2007 року Ленінський
районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого                                                                                      Льон
С.М.

при
секретарі                                                                                      Сидоренко Ю.С.

за
участю адвоката
ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на частину домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину домоволодіння. Вказав, що з весни 1985 року проживав
однією сім”єю з ОСОБА_4, якій на праві особистої власності належала 1/3 частина
домоволодіння розташованого у м. Кіровограді АДРЕСА_1. Вказана частина
домоволодіння мала окремий вхід і складалась з двох маленьких приміщень. За час
спільного проживання до належних ОСОБА_4 приміщень добудували ще два приміщення
- кухню 1-4, площею 46 кв.м., сіни 1-1, площею 55 кв.м., сарай. ОСОБА_4, будучи
інвалідом І-ої групи, особисто участі у будівництві не приймала, але сімейні
прибутки витрачались спільно. За спільні заробітки і пенсію, належна ОСОБА_4
частина домоволодіння була газифікована, проведений водопровід, внаслідок чого її
частина домоволодіння істотно збільшилась у своїй власності. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 померла. За життя вона склала заповіт на ім”я сестри ОСОБА_2, який мала
намір скасувати, але не встигла цього зробити. Просить суд визнати 1/3 частину
домоволодіння ОСОБА_4 їхньою спільною сумісною власністю, визнати за ним право
власності на 1/6 його частину.

У судовому засіданні позивач та його
адвокат позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позові.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали. Пояснили суду, що
ОСОБА_1 не був прописаний у квартирі покійної ОСОБА_4 Свою частину
домоволодіння вона заповіла ОСОБА_4. За виконані позивачем роботи у її
домоволодінні,  ОСОБА_2 з ним
розраховувалася. Всі добудови були здійсненні померлою за її власні кошти.
ОСОБА_1 ОСОБА_4 не доглядав, за нею здійснювали догляд та надавали допомогу
працівники відділу соціальної допомоги Ленінського району, ОСОБА_2 та її
родина. Просять суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 у м.
Кіровограді є: ОСОБА_4, якій належить 1/3 частина, на підставі рішення Народного суду
Ленінського району м. Кіровограда від 20.12.1983 року та ОСОБА_9 - 2/3 частини
на підставі договору забудови від 05.03.1956 року № 156 посвідченого
Кіровоградською нотаріальною конторою 25.11.1956 року за № 2-67/06, акт про
введення в дію від 09.10.1967 року ( а.с. 17 ).

Згідно свідоцтва по смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).
Відповідно до заповіту складеного ОСОБА_4 25.09.1985 року, який посвідчено
державним нотаріусом Першої кіровоградської держаної нотаріальної контори та
зареєстровано в реєстрі за № 2-2120, все своє майно вона заповіла ОСОБА_2
(а.с.29).

Судом з”ясовано, що померла ОСОБА_4 була визнана інвалідом І-ої групи та
потребувала стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК № 066479 від
26.01.1996 року. З довідки квартального комітету № 7 від 29.08.2006 року
вбачається, що позивач проживав разом з ОСОБА_4 однією сім”єю в домоволодінні
АДРЕСА_1 у м. Кіровограді з 1985 року і до її смерті,  вели спільне господарство, ОСОБА_1 здійснював
за нею догляд.

Допитані у судовому свідки ОСОБА_5, що проживає по сусідству зі спірним
домоволодінням, ОСОБА_6, подруга померлої, ОСОБА_7, яка перебуває в родинних
відносинах з відповідачем, підтвердили факт проживанняОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією
сім”єю, ведення ними спільного господарства з 1985 року і по день її смерті.
Крім того, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали, що у період сумісного проживання
позивачем було проведено ремонт даху, добудовано кухню, коридор, проведено
водо- та газопостачання. Свідок ОСОБА_7 зазначила, що позивач збудував баню та
два сараї з дерева.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердив те, що позивачем було
проведено газопостачання, перекрито дах будинку, також той приймав участь у
добудові кімнат, побудував два сараї та баню

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що з
2004-2005 року два рази на тиждень відвідувала ОСОБА_4. Бачила, що позивач
виконував роботи в будинку, а саме фарбував підлогу, клеїв шпалери.

У частині показів свідка ОСОБА_7 з
приводу того, що роботи були здійснені сторонніми особами за гроші покійної до
сумісного проживання з ОСОБА_1, суд дає критичну оцінку, оскільки ОСОБА_7 є
родичкою відповідача і її покази спростовуються показами свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6., ОСОБА_9

При дослідженні технічного паспорта
встановлено, що ОСОБА_4 з 1983 року була власником кімнати площею 7,1 кв.м. та
кімнати - 9,8 кв.м. У подальшому до частини домоволодіння ОСОБА_4 було
добудовано сіни площею 5, 5 кв.м. та кухню - 4,6 кв.м., стіни кам”янні
облицьовано цеглою 0,5 .

Ст. 74 ч. 1 СК України встановлено,
якщо жінка та чоловік проживають однією сім”єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 62 СК України,
якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя,
воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об”єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім”єю з 1985 року, вели
спільне господарство. Позивач працював в ДП “Компаніївське лісове
господарство”, що вказує на отримання ним самостійного доходу. В період
сумісного проживання внаслідок спільних матеріальних затрат та трудових затрат
ОСОБА_1, загальна площа частини домоволодіння ОСОБА_4 збільшилась з 16,9 кв.м.
на 10,1 кв.м., тобто до 27 кв.м. Крім того, до приміщення було проведено газ та
підключено водопостачання, збудовано душ та два сараї. Таким чином вартість
частини домоволодіння за період сумісного проживання позивача з ОСОБА_4 істотно
збільшилося у своїй вартості, що є підставою для визнання її об”єктом спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає можливим визнати частки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 рівними та визнати за
позивачем  права власності на 1/6 частину
домоволодіння.

На підставі викладеного та  керуючись
ст.ст. 62, 70 ч. 1, 74 ч. 1 СК України, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на частину домоволодіння задовольнити.

Визнати 1/3 частину домоволодіння
АДРЕСА_1 у м. Кіровограді спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_1.

Визнати право власності на 1/6
частину домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Кіровограді за ОСОБА_1.

На
рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви
на апеляційне оскарження.

Суддя  Ленінського районного

суду м. Кіровограда                                                                                                                      Льон С.М.