Справа №2-2621/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 квітня 2007
року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:
головуючої - судді Крупінської С.С.,

при секретарі - Давидович А.А.,

з участю
позивача - ОСОБА_1,

представника
позивача - ОСОБА_2,

відповідачів -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання права  власності на спадкове
майно,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги
мотивує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 , відкрилась спадщина на
належну спадкодавцю на праві спільної сумісної власності Уг частину житлового
будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1, який побудований
позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем під час шлюбу. Позивач ОСОБА_1 як дружина
спадкодавця, відповідачі як його діти, є спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_7 Позивач фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка,
продовжує проживати у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами
АДРЕСА_1. Відповідачі у встановлений законом термін не звернулись в нотаріальну
контору з заявою про прийняття спадщини, на спадкове майно не претендують.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати за нею право власності
житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

В попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги
з вище зазначених підстав, просила їх задовольнити.

В попередньому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав
позовні вимоги з вище зазначених підстав, просив їх задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_3 позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Відповідач
ОСОБА_4 позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Відповідач
ОСОБА_5 позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Відповідач
ОСОБА_6 позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_7 з 7.02.1949
року, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 18).

Відповідно до рішення виконкому Луцької міської ради народних депутатів
№548 від 10.08.1960 року ОСОБА_7  було
надано земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 600кв.м для будівництва
жилого одноповерхового цегляного або шлакобетонного будинку. Даний факт
стверджується договором про надання і безстрокове користування земельної
ділянки від 31.08.1960 року (а.с.25).

З пояснень позивача вбачається, що за час шлюбу нею та ОСОБА_7 був
побудований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1.
Даний житловий будинок по АДРЕСА_1 21.11.1961 року прийнятий в експлуатацію ,
що стверджується актом прийому в експлуатацію індивідуального будинковолодіння
(а.с.23-24).

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК
України майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною
власністю.

Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у
АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1( а.с.29). Після його смерті в порядку ст.525 ЦК Української РСР
(в редакції 1963 року) відкрилась спадщина на належне ОСОБА_7 на праві
власності майно , в тому числі на належну спадкодавцю на праві спільної
сумісної власності частину житлового будинку з надвірними будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Судом встановлено, що між співвласниками вище зазначеного будинковолодіння
не встановлено домовленості щодо визначення розміру часток у праві спільної
сумісної власності. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що кожному із
співвласників - ОСОБА_1 та ОСОБА_7 належить по 1/2 частині житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належну йому ½  частину будинковолодіння.

Позивач , як дружина спадкодавця, а відповідачі як його діти, є
спадкоємцями першої черги за законом після його смерті, відповідно до ст.529 ЦК Української РСР
( в редакції 1963 року). Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
спадкове майно не претендують, про що ствердили в попередньому судовому
засіданні.

З пояснень сторін , копії будинкової книги (а.с.6-17) вбачається, що
ОСОБА_1 вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом догляду за
спадковим будинковолодінням, обробітком присадибної ділянки. Таким чином
позивач ОСОБА_1. відповідно до ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 року)
вважається такою , що прийняла спадщину після смерті спадкодавця.

Враховуючи викладене , суд прийшов до висновку, що підлягають до
задоволення позовні вимоги про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності 1А
частину будинковолодіння АДРЕСА_1, як частку в спільній сумісній власності
подружжя та визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, а
саме на належну спадкодавцю на праві спільної сумісної власності ½  частину житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1. А всього за позивачем ОСОБА_1 слід визнати
право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.
6,10, 11, 58,60, 130, 213, 215,223 ЦПК України, на підставі ст.ст.328,368,370ЦК
України,ст.ст.525,529,549ЦКУкраїнської РСР(в редакції 1963 року), суд ,-

вирішив:

Позов  задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.