30 травня 2007 року                                                         м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому
Миронівської міської ради, Державного підприємства Міністерства оборони (далі -
ДП МО) України “Білоцерківське управління військовобудівельних робіт”, ОСОБА_2,
третя особа - відділ освіти Миронівської райдержадміністрації, про визнання
права на першочергове забезпечення житлом, визнання договору про інвестування в
житлове будівництво недійсним, зобов'язання укласти договір та видати ордер на
в с т а н о в и л а:
У травні 2002 року ОСОБА_1
пред'явив у суді позов до ОСОБА_2, ДП МО України “Білоцерківське управління
військово-будівельних робіт”, треті особи: виконком Миронівської міської ради,
відділ освіти Миронівської райдержадміністрації, про визнання недійсним
договору про інвестування в житлове будівництво, укладеного з ОСОБА_2, і
зобов'язання укласти договір із ним.
Зазначав, що  23 травня 2000 року між Київським обласним
проектно-будівельним концерном “Київоблагробуд” (у 2001 році всі права на
будівництво були передані ДП МО України “Білоцерківське управління
військово-будівельних робіт”) та ОСОБА_2 було укладено договір про інвестування
в житлове будівництво 15-квартирного житлового АДРЕСА_1
Згідно з умовами цього
договору ОСОБА_2 як інвестор сплатив на рахунок концерну залишкову договірну
вартість квартири в сумі 6 123 грн. 80 коп., а концерн повинен був за рахунок
залучених  коштів збудувати житловий  будинок і передати у власність інвестору  двокімнатну
Цей договір було укладено на підставі договору про
передачу прав замовника на будівництво зазначеного будинку, укладеного 12
травня 2000 року між відділом освіти Миронівської райдержадміністрації та
концерном “Київоблагробуд”, за умовами якого останній повинен укласти
індивідуальні договори після надання відділом освіти списків черговиків.
Метою будівництва зазначеного будинку було забезпечення
працівників освіти житлом згідно з затвердженими списками в порядку черговості.
Відділом освіти концерну були передані списки на
першочергове отримання житла станом на 29 березня 2000 року, в яких під №1
значився відповідач ОСОБА_2
У подальшому у результаті перевірки Миронівською районною
прокуратурою законності постановки на квартирний облік громадян, які
користуються правом першочергового отримання житла, виявлено порушення правил
черговості. Зокрема, ОСОБА_2 помилково внесений у контрольний список від 29
березня 2000 року за №1, а ОСОБА_1 за №3. Рішенням міськвиконкому №НОМЕР_1 від
20 вересня 2000 року “Про внесення змін у контрольний список вчителів, які
перебувають на квартирному обліку при міськвиконкомі” були внесені відповідні
З урахуванням внесених змін у контрольний список від 20
вересня 2000 року осіб, які перебувають на черзі для першочергового
забезпечення житлом, громадянин ОСОБА_2 знаходиться під НОМЕР_2
Договір із концерном “Київоблагробуд” на отримання
квартири при умові виплати коштів на її будівництво укладався з окремими
особами, які значилися в числі перших у контрольному списку станом на 29
Оскільки він раніше був поставлений на квартирний облік
на першочергове отримання житла і мав переважне від ОСОБА_2 право на його
отримання, посилаючись на порушення норм ст.ст. 37, 38, 43, 45 ЖК України та п.
п. 38, 41 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень, позивач просив визнати договір про інвестування
недійсним, зобов'язати ДП МО України “Білоцерківське управління
військово-будівельних робіт” повернути ОСОБА_2 6 123 грн. 80 коп. сплаченої ним
залишкової вартості квартири та укласти з ним договір про інвестування в
будівництво спірного будинку.
Під час розгляду справи
ОСОБА_1 доповнив свої позовні вимоги, пред'явивши їх до виконавчого комітету
Миронівської міської ради, ДП МО України “Білоцерківське управління військово-будівельних
робіт”,      ОСОБА_2
Посилаючись на те, що він із
сім'єю перебуває на квартирному обліку громадян, які користуються правом
першочергового забезпечення житловим приміщенням із 27 листопада 1987 року, а
ОСОБА_2 -  з 1995 року, позивач просив
визнати за ним право на першочергове забезпечення житлом у АДРЕСА_1 та зобов'язати виконком Миронівської міської ради видати йому
ордер на спірну квартиру.
Рішенням
Миронівського районного суду Київської області від                   20 грудня 2004 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 квітня
2005 року,  позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право
на першочергове забезпечення житлом у АДРЕСА_1

Зобов'язано виконком
Миронівської міської ради Київської області видати ОСОБА_1 на сім'ю з трьох осіб ордер
на вселення в АДРЕСА_1

Зобов'язано ДП МО
України  “Білоцерківське управління
військово-будівельних робіт” укласти з ОСОБА_1 договір на інвестування в житлове будівництво, а ОСОБА_2
повернути сплачені ним кошти в рахунок інвестування в житлове будівництво в
сумі 6 123 грн. 80 коп.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального й процесуального права, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд  виходив із
того, що порушено право позивача на першочергове забезпечення житлом, а сама по
собі участь ОСОБА_2 за договором інвестування в будівництво житлового
будинку не може бути підставою для позачергового надання житлового приміщення.

Проте
повністю погодитись із такими висновками суду не можна, оскільки суд дійшов їх
у порушення вимог ст. ст. 15, 30, 40, 62 ЦПК України (1963 року), без повного й
всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін у даних
правовідносинах, належної правової оцінки зібраних у справі доказів та з
порушенням норм матеріального права.

При
вирішенні спору суд не звернув увагу на те, що договором про передачу права
замовника на будівництво 15-квартирного житлового АДРЕСА_1між Київським обласним
проектно-будівельним концерном “Київоблагробуд” та ДП МО України
“Білоцерківське управління військово-будівельних робіт” передбачено, що
останній зобов'язується прийняти як дольовиків фізичних осіб, які уклали
договори на інвестування житла з концерном “Київоблагробуд”, та переукласти з
ними договори на умовах попереднього договору.

При цьому
суд не перевірив, чи переукладався ДП МО України “Білоцерківське управління
військово-будівельних робіт”  договір на
інвестування житла з ОСОБА_2 та на яких умовах.

Зобов'язуючи відповідача укласти договір інвестування на
будівництво спірної квартири з ОСОБА_1, суд на порушення вимог ст.ст. 202, 203
ЦПК України (1963 року) не вирішив вимог позивача щодо визнання недійсним
договору укладеного на цю ж квартиру з ОСОБА_2 При цьому розглядаючи спір в цій
частині навіть не залучив до участі в справі другу сторону угоди - концерн
“Київоблагробуд”.

Зазначені обставини є відповідно до ст. 338 ч. 1 п. 5 ЦПК
України підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд.

Зобов'язуючи
виконком Миронівської міської ради видати ОСОБА_1 ордер на вселення в спірну
квартиру, суд не зазначив правової підстави такого висновку. При цьому не
врахувавши що будівництво ведеться шляхом залучення коштів інвесторів, не з'ясувавши належним чином умов договору за яких спірна
квартира має бути передана останнім.

Визнаючи за ОСОБА_1 право на першочергове забезпечення
житлом у АДРЕСА_1суд не врахував положень ст.ст. 41,43 ЖК України,
відповідно до яких контроль за станом обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, здійснюється виконавчими комітетами місцевих рад.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального
закону залишилися поза увагою й апеляційного суду.

З огляду на викладене судові рішення не
можна визнати законними й обґрунтованими, тому вони підлягають скасуванню, а
справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями  336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від                     20 грудня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області від                  11 квітня 2005 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж
суду першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       М.В. Патрюк

Судді:                                                                 А.В.
Костенко

Н.П.
Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка