Справа №2-174/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13 березня 2007
року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого     - судді Литвина О.В., при
секретарі    - Киричок В.В..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення
боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 07.07.1997
року між ним та відповідачем був укладенний договір позики, за яким
останній отримав в борг 1500
доларів США з
виплатою 10% річних.
Строк повернення позики не був встановлений. На неодноразові прохання повернути
борг добровільно, починаючи з вересня 2006
року, відповідач відмовив.

Просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу
за договором позики з врахуванням 10%
річних за період з 01.01.2004
року по 01.03.2007 року на
загальну суму, 9973-73 грн.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги уточнив
та підтримав останні, прохаючи стягнути з відповідача лише основний борг за
договором позики в сумі 7575-00
грн. Також пояснив в доповнення до викладених у позові обставин, що вимоги
про повернення боргу він почав пред»являти відповідачу починаючи з 2000 року.

Просив задовольнити позов. Заперечує проти відмови у
позові з причини пропуску строку позовної давності за проханням відповідача.

Відповідач позов не визнав та просив відмовити у
задоволенні останнього з причини пропуску позивачем строку позовної давності.
Разом з тим, визнав факт отримання від позивача на умовах позики 1500 доларів США 07.07.1997 року та
написання ним власноручно розписки від вказаної дати, копія якої мається в
матеріалах справи. Підтвердив посилання позивача в тім, що при укладенні
договору позики між ними була досягнута домовленість, що борг буде повернутий
на вимогу позивача в будь-який час. Він повернув частково суму боргу, але
доказів такої обставини немає, оскільки розписки він не брав.

Суд, заслухавши пояснення та
заперечення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, якими є розписка від 07.07.1997 року, вважає, що
позов обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні було
установлено, що дійсно між сторонами був укладений договір позики, за яким
відповідач отримав від позивача на умовах позики 1500 доларів США,
що на день звернення позивача до суду з позовом становить у відповідності
до курсу Нацбанку України 7575-00
грн. Договір позики належним чином оформлений, мається

2

підпис відповідача. Строк повернення боргу сторонами при
укладенні договору обумовлений не був. Разом з тим, при укладенні договору
позики сторони домовилися, що. борг буде повернутий в будь-який час на вимогу
позивача. Необхідність витребування боргу від відповідача виникла у позивача у 2000 році і саме з
цього часу він періодично звертався до останнього з вимогою повернути борг.
Борг відповідачем добровільно повернутий не був.

Оскільки цивільні відносини, що
виникли   між сторонами спору   на підставі договору ..позики від 07.07.1997 року продовжують
існувати після 01.01.2004
року, до них мають застосовуватися
відповідно до ст..4
Прикінцевих та Перехідних положень ЦК
України положення останнього.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

На підставі викладених встановлених
обставин справи, а саме беручи до уваги умови договору позики між сторонами
спору від 07.07.1997 року, що
строк повернення боргу за договором позики не був обумовлений на час його
укладання, що відповідач не повернув позичені кошти, суд вважає доказаним факт
невиконання належним чином з боку відповідача умов договору позики і борг, за
останнім має бути стягнутий з відповідача на користь позивача в повному обсязі
з урахуванням заявлених вимог.

Щодо посилань відповідача, що ним
частково було повернуто борг, то до останніх суд відноситься критично, оскільки
відповідач не називає повернутої суми боргу і такі його доводи не ґрунтуються
на належних та допустимих доказах, якими можуть бути розписки тощо.

Не вважає суд доведеними та такими,
що грунтуються на вимогах закону і доводи відповідача про застосування до
спірних правовідносин вимог ЦК
Української РСР від 18.07.1963
року, що втратив чинність, оскільки такі його доводи з огляду на
встановлені обставини справи і, зокрема, обставину виставлення позивачем вимоги
відповідачу про повернення боргу лише у вересні 2006 року і що підтвердив у судовому засіданні сам відповідач,
заперечуючи при цьому факт такої вимоги з боку позивача до вересня 2006 року, повністю
спростовуються положеннями ст.4 Прикінцевих та Перехідних положень чинного
Цивільного Кодексу України в тім, що положення цього Кодексу застосовуються до
тих прав та обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання
чинності цим Кодексом та положенням ст..
1049 згаданого Кодексу в тім, що якщо договором не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути
повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення
позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З наведених міркувань судом не
приймаються також доводи відповідача про застосування строку позовної давності
до спірних відносин та відмови у зв»язку з цим у задоволенні позову.

Сторони підлягають звільненню від сплати
судового збору. Понесені позивачем судові витрати по оплаті ІТЗ судового
розгляду справи в сумі 30-00
грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст.526, 1049, ст.4 Прикінцевих
та Перехідних положень ЦК
України, ст.ст. 10, 11,:57-60,88,   212-215    ЦПК України суд,-

3

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в
смт.Рокитне Київської області, АДРЕСА_1,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючого в смт.Рокитне Київської області, АДРЕСА_2, 7575-00 грн. в рахунок
погашення боргу за договором позики, 30-00
грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат, а всього 7605-00 грн.

Звільнити
сторони від сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.

Суддя