Справа
№ 2-1273/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року                                                                                   м.
Запорожжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі,

головуючого судді                                                            МінасоваВ.В.

при секретарі                                                                     Коломоець
В .В.

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Запорізького обласного управління ВАТ
«Державний ощадний банк України», 3-ті особи ТОВ «Єфір-Форм», ОСОБА_2, про визнання
кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ

Позивач подав до суду позов, в якому вказав що з відповідачем
ним було укладено кредитний договір № 100 від 26.06.2003 року на отримання 50
000 грн. Вказану угоду уклав під впливом з боку ОСОБА_2., який впевнив його, що
за кредитом буде відповідати ТОВ «Єфір-Форм», директором якого є ОСОБА_2. Тому
він уклав договір, а гроші отримав ОСОБА_2. Оскільки вважає, що й представники
відповідача ввели його в оману, просить визнати недійсним кредитний договір №
1000 від 26 червня 2003 року.

У судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні
позову на підставах викладених у позові. Пояснив, що на прохання директора ТОВ
«Єфір-Форм ОСОБА_2. він уклав даний кредитний договір. За отримання грошей
розписався у банку він, а гроши отримав ОСОБА_2. За ці дії ОСОБА_2. засуджено
вироком Жовтневого районного суду М.Запоріжжя від 14.09.2006 року за ст.. 190 ч.3 КК
України. При розгляді справи було задоволено його позов та стягнуто з ОСОБА_2,
56042 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не
згодна. Пояснила, що договір укладав ОСОБА_1.
Ними до позивача пред'явлено позов про стягнення суми кредиту.

Вивчивши матеріали справи, пояснення сторін, пред'явлені
суду докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до кредитного договору № 1000 від 26.06.2003
року ОСОБА_1. отримав в ВАТ «Державний Ощадний банк України» кредит у сумі 50
000 гривень (а.с. 16).

З договору поруки № 241 від 26.06.2003 року вбачається,
що поручитель ТОВ «Ефір-Форм» в особі ОСОБА_2. взяв на себе зобов'язання
відповідати перед кредитором ВАТ «Державний ощадний банк «України» за виконання
зобов'язань боржником ОСОБА_1. по вищевказаному кредитному договору в тому ж
розмірі, що і боржник (а.с. 17).

2

З договору застави від 26.06.2003 року, який забезпечує
виконання зобов'язань ОСОБА_1.
перед «ВАТ»Державний ощадний банк України» по кредитному договору № 1000
від 26.06.2003 року, вбачається, що предметом застави є медикаменти належні ТОВ
«Ефір-Форм» в особі директора ОСОБА_2. на суму 101046,71 грн.

Відповідно до ч.4 ст..
61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для
суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно
якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 14.09.2006 року ОСОБА_2. визнано винним за ст. 190 ч. З КК
України та задоволено цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_2. на користь
ОСОБА_1 суми 56042 гривень. (а.с. 20-25). Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1. за кредитним
договором з ВАТ «Державний ощадний банк України» отримав гроші у розмірі 50 000
грн., та будучи введеним в оману ОСОБА_2 передав йому ці гроші. Оскільки ці
обставини встановлені вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від
14.09.2006 року то у суду відсутні підстави для визнання договору недійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208,212-215 ЦПК України,
ст. 229, 230 ЦК України,
суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1до Запорізького обласного
управління ВАТ «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного
договору недійсним, 3-ті особи ТОВ «Єфір-Форм», ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької
області на протязі

десяти днів з дня його проголошення шляхом подання заяви
про апеляційне

оскарження апеляційному суду через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване

судове рішення.