Справа №2-688/06р.
Справа №2-347/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2007 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Барило О.І.

Адвокатів - Селькової Н.М., Шиліної С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту знаходження в фактичних шлюбних відносинах та визнання права власності на спадкове майно, додаткову позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину по закону частково недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

9 серпня 2005 року позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення. Свій позов обґрунтовувала тим, що її син ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 1.07.2004 року, яка зареєстрована на його ім"я в Полтавському бюро технічної інвентаризації 5.07.2004 року. Вказувала, що її син власник спірної квартири, не може проживати в своїй квартирі, оскільки вона зайнята відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - квартирантами померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька її сина ОСОБА_5 Зазначала, що відповідачки ніколи не були прописані в спірній квартирі. Вона неодноразово пропонувала ОСОБА_2., ОСОБА_3 добровільно спірну квартиру звільнити, але до цього часу квартира не звільнена, тому вона змушена звернутись до суду за захистом прав неповнолітнього сина ОСОБА_4. Відповідачі грубо порушують право власності на квартиру, оскільки її син не має можливості користуватись квартирою. В силу статті 48 Закону України "Про власність" його право підлягає захисту. Просила суд виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого жилого приміщення.

19 вересня 2005 року позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 про встановлення факту знаходження в фактичних шлюбних відносинах та визнання права власності на спадкове майно. В своєму позові зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово помер її чоловік ОСОБА_5, з яким вона знаходилась в фактичних шлюбних відносинах. Факт знаходження з ОСОБА_5. в фактичних шлюбних відносинах підтверджується свідками. 5.05.1995 року він розірвав шлюб з ОСОБА_1., а з грудня 1995 року вони стали з ним проживати в одному житловому приміщенні в квартирі АДРЕСА_2, вели спільний фінансовий бюджет і спільне господарство, тобто створили сім"ю без юридичного оформлення відносин. Після смерті ОСОБА_5. відкрилась спадщина на належне йому на праві особистої власності нерухоме майно в вигляді квартири АДРЕСА_1, спадкоємцями на яке за законом стали мати померлого ОСОБА_6. та його неповнолітній син ОСОБА_4, представником якого виступає його мати ОСОБА_1. ОСОБА_6. фактично відмовилась від спадщини і не бажає її приймати на своє ім"я чи передавати це право іншому спадкоємцю. В добровільному порядку відповідачі по справі не бажають визнати її дружиною померлого та заперечують проти включення її в першу чергу спадкоємців для чого їй і необхідно встановити факт знаходження в фактичних шлюбних відносинах з померлим ОСОБА_5. Спадкове майно в вигляді квартири АДРЕСА_1 було придбане 1 квітня 2000 року за ЗО тис. грн. по договору купівлі-продажу на ім."я ОСОБА_5. з умовою юридичного оформлення їх сімейних відносин в подальшому, але раптова смерть ОСОБА_5. стала цьому на перепоні. Вказувала, що особисто виплатила продавцям суму в 30 тис. грн., за рахунок зроблених нею договорів позики коштів, що наймодавці можуть підтвердити в судовому засіданні, тобто спільне спадкове майно придбавалось нею з ОСОБА_5 за їх спільні кошти і є їх з ним спільною власністю. На час відкриття спадщини вона постійно проживала з спадкодавцем і в встановлені законом строки не відмовилась від неї. Вона підтримує технічний стан квартири, несе комунальні та інші витрати, тому вважає, що має право власності на 2/3 частини спадкового майна, як той з подружжя, що пережив спадкодавця. Просила суд постановити рішення, яким встановити факт, що вона - ОСОБА_2 знаходилась в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 з грудня 1995 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнати за нею ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_5 в вигляді 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та зобов"язати КП ПБТІ "Інвентаризатор" зареєструвати квартиру на її ім"я.

21 березня 2006 року позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд з додатковою позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину по закону частково недійсним. Свій позов обґрунтовувала тим, що в липні 2005 року вона звернулась в суд з позовом про встановлення факту знаходження в фактичних шлюбних відносинах та визнання права власності на спадкове майно. Спадкоємцями по закону є неповнолітній син померлого ОСОБА_4 та мати померлого ОСОБА_6. Свідоцтво про право на спадщину по закону видано на ім."я ОСОБА_4 Про це їй стало відомо тільки після вручення позовної заяви про виселення. В зв"язку з тим, що вона в позові просить встановити факт знаходження в фактичних шлюбних відносинах, визнати право власності на спадкове майно в розмірі 2/3 частини спірної квартири, то просила суд визнати свідоцтво про право на спадщину по закону від 1.07.2004 року на їм."я ОСОБА_4 частково недійсним.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1. та адвокат Селькова Н.М. позовні вимоги про виселення ОСОБА_2., ОСОБА_3 підтримали в повному обсязі. В задоволенні позову ОСОБА_2. про встановлення факту знаходження в фактичних шлюбних відносинах та визнання права власності на спадкове майно та додаткової позовної заяви про визнання свідоцтва про право на спадщину по закону частково недійсним просили відмовити за безпідставністю.

Відповідачки ОСОБА_2., ОСОБА_3, адвокат Шиліна СЯ. з позовом ОСОБА_1 не згодні. В задоволенні позовних вимог про виселення просили відмовити за безпідставністю. Просили суд задовольнити позовну заяву про встановлення факту знаходження в фактичних шлюбних відносинах та визнання права власності на спадкове майно та додаткову позовну заяву про визнання свідоцтва про право на спадщину по закону частково недійсним. Просили суд визнати право власності на спадкове майно в розмірі 1/4 частини спірної квартири. Вважають свої позовні вимоги законними та обґрунтованими.

ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність.

Представник Другої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилась, але надала суду лист, в якому просить слухати справу у її відсутність.

Представник КП ПБТІ "Інвентаризатор" в судове засідання не з'явилась, але надала суду лист, в якому просить слухати справу у її відсутність.

Представник Київської районної в місті Полтаві ради в судове засідання не з"явився, але надав лист, в якому просив слухати справу у його відсутностіь

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності ОСОБА_6, представника Другої Полтавської державної нотаріальної контори, представник КП ПБТІ "Інвентаризатор", представника Київської районної в місті Полтаві ради.

Суд, заслухавши сторони, думку адвокатів Селькової Н.М., Шиліної С.Я., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, в задоволенні позову та додаткової позовної заяви ОСОБА_2 необхідно відмовити за безпідставністю.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12). 5 травня 1995 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано (а.с.6). Судом встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4 стала проживати у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_3. А ОСОБА_5 продовжував проживати за адресою: АДРЕСА_2. З грудня 1995 року разом з ним в квартирі почала проживати ОСОБА_2 зі своєю донькою ОСОБА_3. 25 грудня 2000 року згідно договору купівлі-продажу (а.с.5) ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_7 купила квартиру АДРЕСА_2. 12 квітня 2000 року відповідно до договору купівлі-продажу (а.с.4) ОСОБА_8, ОСОБА_9 продали в рівних частках, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1. 3 12 квітня 2000 року в спірній квартирі почали проживати ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Технічний паспорт на вищевказану квартиру оформлений на ОСОБА_5 (а.с.9-10). В судовому засіданні встановлено, що відповідачки по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірній квартирі не зареєстровані. ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 не перебувала. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.11).

Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 1.07.2004 року (а.с.7) спадкоємцями майна ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є: малолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що мешкає в АДРЕСА_3. Мати померлого ОСОБА_6 від прийняття спадщини відмовилась на користь онука ОСОБА_4. Технічний паспорт на спірну квартиру оформлений на ОСОБА_4 (а.с.9-10). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8) ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

На даний час в спірній квартирі проживають ОСОБА_2, її дочка ОСОБА_3 та її онук ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.45). Правових підстав для проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 не існує. Тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Приймаючи до уваги те, що спадщина, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_5. та право на отримання якої є предметом судового розгляду, була прийнята ОСОБА_4 до набрання чинності Цивільним кодексом України

(2004 року), застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року).

Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а також якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Що і було зроблено ОСОБА_1 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. На час смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ним не перебувала. Таким чином, державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Луговою Л.П. правомірно видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що спадкоємцем майна ОСОБА_5 є його малолітній син ОСОБА_4. Цивільним кодексом УРСР (в редакції 1963 року) не передбачено спадкування жінки, яка перебуває з чоловіком у фактичних шлюбних відносинах. У суду не має правових підстав віднести ОСОБА_2 в першу чергу спадкоємців після померлого, оскільки у статті 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначений вичерпний перелік осіб, які віднесені законодавцем до першої черги спадкоємців за законом. Перебування у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_2 з ОСОБА_5 не є правовою підставою для задоволення її позову та додаткової позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), частиною 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року) правил книги шостої Цивільного кодексу України, ст. ст.4-14, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її неповнолітню дитину ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту знаходження в фактичних шлюбних відносинах відмовити за безпідставністю.

В задоволенні додаткової позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину по закону частково недійсним відмовити за безпідставністю.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.