Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду Одеської області від 28 березня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
Біляївської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на ½ частину будинку, посилаючись на те,
що в ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його та відповідача ОСОБА_2 матір ОСОБА_3, після її
смерті залишилась спадщина - будинок АДРЕСА_1; він, позивач, не звертався до
нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_2 повідомив,
що все майно матір заповідала йому, натомість в червні 2006 року йому стало
відомо про наявність заповіту ОСОБА_3 від 14 вересня 1983 року, згідно якого
спадкоємцями матері є він на ОСОБА_2 в рівних частках, а на час отримання
ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину нотаріальна контора не прийняла мір
щодо повідомлення всіх спадкоємців про відкриття спадщини. Позивач просив
визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_2, та
визнати за ним право власності на ½ частину будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від
7 грудня 2006 року позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28
березня 2007 року рішення суду першої інстанції скасоване та постановлене нове
рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із
змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що скасовуючи
рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний
суд виходив із того, що позивачу було відомо про відкриття спадщини після
смерті матері й незалежно від того, чи повідомила його нотаріальна контора про
відкриття спадщини, він мав змогу подати відповідну заяву про прийняття
спадщини, однак ОСОБА_1 не подавав до нотаріальної контори таку заяву, не заявляв
і вимог про продовження строку на прийняття спадщини й суд першої інстанції
взагалі не розглядав питання про прийняття ним спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваного рішення також не
дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст.
338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Біляївської державної
нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання права власності на ½ частину будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Апеляційного суду Одеської області від 28 березня 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін