Справа
Категорія 21( 1)                                                     Доповідач Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем
України

2007 року лютого 08 дня колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді МИХАЙЛІВ Л.В.,

суддів              МИТРОФАНОВОЇ Л.В., КАРНАУХ В.В.,

при
секретарі ЧУБІНІЙ А.В., за участю: позивача- ОСОБА_1, та його представника - ОСОБА_2 розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого
Рогу від 10 липня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:,

ОСОБА_1. звернувся до суду з
позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі про відшкодування
моральної шкоди, і просив стягнути з відповідача 70 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, оскільки він на протязі тривалого часу працював у шкідливих умовах виробництва.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого
Рогу від 10 липня 2006 року позов задоволений частково, з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Кривому Розі на користь позивача
стягнуто у відшкодування моральної шкоди 7 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
і професійних захворювань України в м. Кривому Розі ставить питання про
скасування рішення суду і постановления нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог,
оскільки судом порушені норми матеріального і процесуального права.

Суд не врахував, що відповідно до
ст. 34
Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання, які призвели до втрати
працездатності" всі види соціальних послуг повинні бути підтверджені висновком МСЕК і на органи МСЕК покладено
обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди; позивач не надав
доказів спричинення йому моральної шкоди і цим
обставинам суд не надав належної оцінки; судом не з'ясовані всі обставини справи; рішення є необгрунтованим, оскільки не
наведені мотиви, з яких суд виходив при визначенні суми - 7 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди; не
враховано, що на підставі ст. 77 Закону України "Про державний
бюджет на 2006 рік" з 01.01.2006 року призупинена дія абзацу четвертого, статті 1 ( в частині відшкодування моральної шкоди),
підпункту "е", пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28. частини 3 ст, 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які

призвели до втрати працездатності"; Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Кривому Розі є неналежним відповідачем у
справі, оскільки шкода заподіяна потерпілому
роботодавцем.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював на ш. ім. Леніна
ВАТ «КЗРК» прохідником.

В результаті нещасного випадку на
виробництві 03.02.2003р. він був травмований-відсічено другий
палець лівої кисті врівень основної фаланги.

Відповідно до висновку МСЕК від 03.04.2003
року позивачу встановлено 20
% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої
інстанції обгрунтовано керувався ст.ст.21,28,34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату
працездатності», яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за
наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з
професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Внаслідок травми
спричинено погіршення реалізації його фізичних та професійних можливостей,
погіршення стосунків з людьми, каліцтво
привертає увагу людей, що викликає відчуття незручності, вимушений відмовитися
від занять спортом - боксом.
Все це позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль
для організації свого життя.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку
відповідача відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп2004р.
відповідно до якого, громадяни, котрим
встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення
на їх користь моральної шкоди.

Розмір   моральної
шкоди   визначений   судом
з   урахуванням   роз'яснень
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими
змінами, " Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".
конкретних   обставин   по
справі,  характеру   моральних
страждань     і   наслідків,
що наступили.

Суд обгрунтовано визначив суму відшкодування
моральної шкоди- 7 000 грн. з урахуванням
важкості перенесених страждань позивача та ступеню втрати ним працездатності, з
оглядом на конкретні обставини по справі і пов'язані з трудовим каліцтвом
фізичні і моральні страждання, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках і наслідків, що
наступили.

Доводи відповідача про те, що суд не врахував, що на
підставі ст. 77 Закону
України "Про державний бюджет на 2006
рік" з 01.01.2006
року призупинена дія абзацу четвертого,
статті 1 ( в частині відшкодування моральної
шкоди), підпункту "є" пункту 2 частини 1
ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного
захворювання, які призвели до втрати працездатності" є безпідставними,
оскільки позивачу втрата професійної працездатності вперше встановлена
висновком МСЕК від 03.04.2003
року, тобто правовідносини сторін виникли за чинності зазначених норм цього
Закону.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд не
врахував положення ст. 34   Закону  України"
Про  загальнообов'язкове  державне
соціальне  страхування  від

нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели
до втрати працездатності", а також про
те, що позивач не надав доказів спричинення йому моральної шкоди і цим обставинам суд не надав належної оцінки, не з'ясовані
всі обставини справи і не наведені мотиви, з яких суд
виходив при визначенні суми у відшкодування моральної шкоди;
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Кривому Розі є неналежним
відповідачем у справі - є безпідставними і висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд
ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і
процесуального законодавства, і не знаходить підстав до задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303-305, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі
відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 липня 2006 року-залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.