Справа
№ 22ц-204/2007                                                                Головуючий
Категорія:                                                                                         Задороженко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 січня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Луганскої області в складі:

головуючого: Борисова
Є.А.

суддів: Кравченко Н.В., Пригорнєвої Л.І.

при секретарі: Годуновій К.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Станично-Луганського районного суду Луганської області від 16 серпня 2006 року за позовом
Державного підприємства «Луганськвугілля» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в
порядку регресу

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року ДП
«Луганськвугілля» звернулось до суду з позовними вимогами до відповідача про
відшкодування шкоди в порядку регресу посилаючись .на наступні обставини.

20.11.2004 року відповідач,
керуючи автомобілем ГАЗ 31100,
що належав позивачу, порушив Правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з
автомобілем «Форд», що належить гр. ОСОБА_2 Відповідно до висновку
автотоварознавчої експертизи вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю
автомобіля «Форд» складає 13158
грн. ДП «Луганськвугілля» частково відшкодувало завдану шкоду,
перерахувавши платіжним дорученням №
870 від 29.03.2006 року на
користь гр.-на ОСОБА_2 6000
грн., у зв'язку з чим на підставі ст..
1191 ЦК України просило стягнути з відповідача в порядку регресу
зазначену суму.

Рішенням
Станично-Луганського районного суду Луганської області від 16 серпня 2006 року позовні
вимоги ДП «Луганськвугілля» були задоволені в повному обсязі. Суд стягнув з
відповідача на користь позивача 6000
грн. в рахунок відшкодування завданої підприємству шкоди, а також судовий
збір в сумі 60 грн. і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 6090 грн.

З даним рішенням
не згоден відповідач, в апеляційній скарзі просить його скасувати, а справу
направити на новий розгляд, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні
апелянт уточнив апеляційну скаргу і просив змінити рішення суду першої
інстанції та стягнути з нього на користь ДП «Луганськвугілля» відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі, що не перевищує його середнього місячного
заробітку

Представник ДП «Луганськвугілля»
апеляційну скаргу не визнала, просила залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

2

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обгрунтованність
рішення суду, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що 20.11.2004
року відповідач, керуючи автомобілем ГАЗ-3110, який належав позивачу, порушив Правила дорожнього руху і
скоїв зіткнення з автомобілем «Форд», що належав гр.-ну ОСОБА_2 В результаті
зіткнення був пошкоджений автомобіль «Форд» і вартість майнової шкоди, що була
завдана володільцю зазначеного автомобіля склала 13158 грн. Завдана майнова шкода була частково відшкодована позивачем
в сумі 6000 грн.
шляхом перерахування зазначеної суми гр.. ОСОБА_2 платіжним дорученням № 870 від 29.03.2006 року. Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с. 4-18) і не оспорюють
ся сторонами.

Разом з тим, при
ухваленні рішення суд першої інстанції не взяв до уваги ті обставини, що на
момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивач знаходився з позивачем у
трудових відносинах, працюючи в якості водія, і безпосередньо виконував
покладені на нього трудові обов'язки ,
що підтверджуються поясненнями відповідача, а також наявними в матеріалах
справи копіями заявки на виділення автомобіля, копією подорожнього листа
службового легкового автомобіля та копією підтвердження до подорожнього листа.
За таких обставин відповідач повинен нести матеріальну відповідальність в межах
прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного. заробітку, як то
передбачено ст.. 132 КЗпП
України. Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою (а.с. 24) середній
місячний заробіток відповідача становив 576
грн.03 коп.
Підстав для застосування відносно відповідача повної матеріальної
відповідальності колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст..
309 ЦПК України підставами для зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, невідповідність, висновків суду «обставинам справи
та порушення або неправильне застосування норм матеріального,, права.

Таким чином,
судова колегія вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи і
судом при вирішенні спору неправильно застосовані норми матеріального права,, а
саме замість норм, передбачених КЗпП України, були застосовані норми Цивільного
кодексу України, що в даному випадку є неприпустимим. Тому рішення підлягає
зміні в частині розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача,
а саме судова колегія вважає можливим стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП
«Луганськвугілля» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 576,03 грн. і, крім
того, зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача з 60 грн. до 5 грн. 76 коп.

Керуючись ст.ст.
130,132,134 КЗпП
України, ст.ст. 307,
309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області від 16
серпня 2006 року по
справі за позовом Державного підприємства «Луганськвугілля» до ОСОБА_1 про
стягнення шкоди в порядку регресу змінити, скасувати вказане рішення в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Луганськвугілля» 6000 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди і

3

ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з
ОСОБА_1 на користь ДП «Луганськвугілля» 576
грн.ОЗ коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

В іншій частині
рішення залишити без змін, зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь ДП
«Луганськвугілля» судового збору з 60
грн. до 5грнн.76 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців з дня
набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду
України.