Справа № 22ц -1174 / 2007                                      Головуючий в 1 інстанції - Головін В.О.
Категорія -19/21                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З квітня 2007 року                Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного

суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів                 - Григоренка Е.І., Прозорової М.Л.

при секретарі -  Білоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування від нещасних випадків на виробництві

та професійних захворювань України
в

м. Павлограді
Дніпропетровської області на рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області про стягнення
страхової виплати за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді Дніпропетровської області звернулося
до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
10.11.2006 року - скасувати.

Зазначеним рішенням суду з Відділення виконавчої дирекції ФССНВВПЗ України
в м. Павлограді стягнено на користь ОСОБА_1. 15000
грн. страхової виплати за моральну шкоду / а. с. 26-27 /.

Як на підстави своєї апеляційної скарги відповідач - Відділення виконавчої
дирекції ФССНВВПЗ України в м. Павлограді посилається на те, що рішення є
незаконним та необгрунтованим /а. с. 28-29 /.

2

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_1. тривалий час працював в
підземних та шкідливих умовах на шахтах "Павлоградська" та "ім.
Героїв космосу" ВАТ "Павлоградвугілля" за
різними спеціальностями. Працюючи на шахтах в підземних та шкідливих умовах прохідником позивач отримав професійне
захворювання - пиловий бронхіт 1-2 ст., емфізема легенів 1-2 ст., ДН 1-2 ст.. Висновком МСЕК від 13.05.2003року позивачу з 06.05.2003року вперше встановлено 3 групу
інвалідності безстроково та вперше встановлено
безстроково 35% втрати професійної працездатності по пиловому бронхіту.

Дані обставини підтверджені поясненнями самих учасників процесу, а також підтверджуються письмовими доказами, які знаходяться в
матеріалах справи: довідками МСЕК від 13.05.2003 року / а. с. 10
/, актом розслідування хронічного професійного захворювання від 10.04.2003 року / а. с. 9 /, трудовою книжкою позивача /
а. с. 5-8 /, довідками лікувальних установ щодо
незадовільного стану здоров'я позивача / а. с. 3-4 /.

В зв'язку з втратою позивачем професійної працездатності Відділенням
виконавчої дирекції ФССНВВПЗ України в м.
Тернівка йому було призначено страхові виплати, але моральна шкода
позивачу не відшкодована / а. с. 25 /.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки в зв'язку з отриманим
професійним захворюванням він став інвалідом, втратив
професійну працездатність у працездатному віці, будучи ще не старою людиною він втратив можливість працювати за станом
здоров'я, не може він займатися і домашніми справами.
Профзахворюванням та його наслідками позивачу спричинені фізичні та моральні страждання, а також переживання (
хвилювання), він постійно відчуває фізичний біль,
змушений постійно лікуватись оскільки ці обставини привели до порушення
нормальних життєвих зв'язків позивача, вимагають від нього додаткових зусиль для організації його подальшого життя.
Позивач втратив впевненість у майбутньому, відчуває депресивний стан.

Виходячи з обставин по справі та наслідків що наступили, керуючись
ст.ст.21,28,34 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, що
спричинили втрату працездатності",
Конституцією України, - суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.,
стягнувши з відповідача на його користь
15000 грн. страхову виплату у відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив
вище зазначені обставини справи.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини
по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм
правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також
поясненнями самих сторін.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли потягнути за
собою скасування рішення , судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що ст. 77 Закону України
"Про Державний бюджет 2006 року"
призупинена виплата моральної шкоди з 1 січня 2006 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач втратив працездатність у
зв'язку з професійним захворюванням до 1 січня 2006 року, він був
оглянутий у МСЕК з встановленням розміру
працездатності та групи інвалідності 26.10.2005 року / а. с. 50-51 /.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи відповідача, як такі, що
суперечать матеріалам справи та діючому
матеріальному і процесуальному закону, - про те, що для вирішення питання, щодо наявності спричинення позивачу моральної шкоди
ушкодженням здоров'я, необхідні медичні знання,
а тому для об'єктивного вирішення спору необхідний висновок медико-соціальної експертизи. До того ж під час розгляду  справи відповідач не

3

заявляв клопотання про проведення експертизи на предмет спричинення позивачу
моральної шкоди.

Інші доводи відповідача приведені в апеляційній скарзі є безпідставними, до
того ж вони зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому засідання всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської
області - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської обласгі від
10 листопада 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.