Справа № 22ц-300/07                                                          Головуючий
Категорія - 18                                                                                            Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12
квітня 2007року                                                                                             м.Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого -
судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук
А.К., Здрилюк О.I.,

при секретарі Савчук
О. В. розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до сільськогосподарського підприємства «Промінь» та ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по кредитному договору за апеляційною скаргою
відповідачів - сільськогосподарського підприємства «Промінь» та ОСОБА_1 на
рішення Рожищенського районного суду від ЗО січня 2007 року.

Особи,
які беруть участь у справі: позивач - закрите акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк»; представник позивача - Місюра Ірина Василівна;

відповідачі -   сільськогосподарське підприємство «Промінь»,
ОСОБА_1

представник відповідача -
сільськогосподарського підприємства «Промінь» -ОСОБА_1.

Колегія суддів

встановила:

Рішенням Рожищенського районного суду від 30 січня 2007 року позов у даній
справі задоволено.

Стягнуто з сільськогосподарського підприємства «Промінь» та ОСОБА_1 в
користь закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі
філії Волинське головне регіональне управління заборгованість в розмірі 14588
грн. 67 коп. - солідарно та по 73 грн. судового збору і по 15 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи - з кожного.

В апеляційній скарзі відповідачі просять змінити це рішення і стягнути
солідарно з відповідачів в користь позивача заборгованість по банківському
кредиту в розмірі 13213 грн. 28 коп..

Вважають, що судом першої інстанції допущено неповне з*ясування обставин,
що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам
справи.

Апелянти зазначають, що судом не досліджено наданого ними
розрахунку заборгованості і не взято до уваги тієї обставини, що позивачем з
квітня 2006 року і по день звернення з позовом в суд безпідставно
зараховувались платежі за користування кредитом в розмірі 42% суми кредиту,
хоча договором передбачено 34%. В результаті цього позивач безпідставно
зараховував платежі на погашення кредитної заборгованості за основним кредитом
на погашення відсотків за користування ним.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги, законність і обгрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі на підставі укладених
06.04.2005 року кредитного договору і договору поруки заборгували позивачу
13376,65 грн. основного боргу, 797,47 грн. несплачених відсотків та 414,55 грн.
пені. Черговість погашення коштів, отриманих в кредит, передбачена договором і
законом.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.04.2005 року між
позивачем та відповідачем - СП
«Промінь» укладено кредитний договір № 4253, згідно якого банк надав
позичальнику кредит в розмірі 20000 грн. з визначенням терміну його повернення
- 05 квітня 2006 року (а.с.3-6). За користування кредитом до його погашення
позичальник сплачує 17% річних, а за порушення зобов*язань по його погашенню -
34% річних від суми залишку непогашеної заборгованості та пеню - 0,2% від суми
простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В цей же день між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір поруки
№ 4253, предметом якого с
надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником своїх
обов*язків по вказаному кредитному договору (а.с.7).

Відповідно до вимог ст.534 ЦК
України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання
грошового зобов*язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у
такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1)
у   першу   чергу
відшкодовуються    витрати    кредитора,    пов*язані
з одержанням виконання;

2)
у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3)
у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Така ж черговість погашення кредиту передбачена і пунктом 4.9 кредитного
договору.

Із розрахунку позивача вбачається, що відповідач не виконував своєчасно
свій обов*язок щодо погашення  кредиту в
строки, визначені договором, в

зв*язку з чим і
виникла заборгованість у
відповідачів  перед  позивачем як в частині сплати основного
боргу, так і процентів та пені.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідачі не подали доказів про неправильність проведених банком
остаточних розрахунків, згідно яких і стягнуто з них кошти.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої
інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що
підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між
сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці
правовідносини.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Доводи апелянтів про неповне з*ясування судом обставин, що мають значення
для справи та про незгоду стосовно визначеної черговості погашення кредиту не
стверджуються жодними доказами, не грунтуються на законі і є власним
тлумаченням відповідачами обставин справи, а тому колегія суддів не приймає їх
до уваги.

Рішення постановлене з додержанням норм матеріального і
процесуального права і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст.307,
308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідачів - сільськогосподарського підприємства
«Промінь» та ОСОБА_1 відхилити, а рішення Рожищенського районного суду від 30
січня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.