Справа №
22ц-34507                        Головуючий у 1-й інстанції Тихонова Н.С.
Категорія   37                                        Доповідач
апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
УХВАЛА

Іменем          України

13 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого                                                     Славгородської Н.П.,

суддів:                                                                 Базовкіної
Т.М., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі судового засідання                    Бобуйок І.Ф.,

за участю:

позивачки                                                           ОСОБА_2.,

представника відповідача                                 ОСОБА_5.,

прокурора                                                           Кропі Т.О.,

представника органа опіки та піклування     Лапкова Б.Я., розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за   апеляційною
скаргою ОСОБА_1на заочне рішення
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2006 року

за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про встановлення факту батьківства ,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2006 року
ОСОБА_2звернулася з позовом до ОСОБА_1про встановлення факту батьківства.

Вона зазначала,
що з 1990 року
проживала однією сім'єю з ОСОБА_3та вела спільне господарство. В 1994 році у неї
народилася донька ОСОБА_4батьком якої був ОСОБА_3Незважаючи на те, що він
визнавав батьківство, відповідні данні в актову запис про народження доньки
внесені не були. ІНФОРМАЦІЯ_1року
ОСОБА_3помер, у зв'язку з чим виникла необхідність встановлення факту
батьківства.

Заочним рішенням
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2006
року позов задоволено. Встановлено, що ОСОБА_3є батьком ОСОБА_4. В актову
запис про її народження внесено запис про те, що батьком дитини є ОСОБА_3.

Не погодившись з
рішенням, ОСОБА_1. подала заяву
про його перегляд. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2006 року в перегляді
заочного рішення було відмовлено.

Після цього
ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати заочне рішення суду,
а справу повернути на новий розгляд. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з
порушенням вимог процесуального закону.

Позивачка, прокурор та представник органу опіки та піклування вважають, що
підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Заслухавши суддю
- доповідача, пояснення
позивачки, представників відповідачки, прокурора, представника органу опіки та
піклування, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, в актову запис про народження ОСОБА_4, дані про батька
зроблено за заявою її матері ОСОБА_2., яка народила доньку не перебуваючи у шлюбі. Встановивши, що батьком
дитини був ОСОБА_3., з яким остання сумісно проживала   та вела спільне господарство з 1992 року, суд
обґрунтовано

встановив факт батьківства та
вирішив питання про внесення відповідних даних в актовий запис про
народження ОСОБА_4.

Доводи апелянта про недоведеність того факту, що ОСОБА_3. є батьком
ОСОБА_4є безпідставними, оскільки ОСОБА_1. ні до місцевого, ні до апеляційного
суду не надано доказів, яки би спростовували висновки суду по суті
спору.

Не можуть бути взяті до уваги й доводи апелянта про порушення судом вимог процесуального закону при розгляді справи, а саме її посилання
на неналежне повідомлення про розгляд справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочний розгляд справи
допускається, якщо відповідач, належним чином повідомлений про розгляд
справи, не з'явився в судове засідання і
від якого не надійшло повідомлення про причини його неявки в судове засідання, або
якщо зазначені ним причини визнані неповажними.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи, відповідачка
значилася зареєстрованою по вул. АДРЕСА_1. Саме на цю адресу судом, у встановленому законом порядку, надсилалися повідомлення
про розгляд справи (а.с. 34).

Так, справа
призначалася до розгляду на 22
вересня, 12 та 19 жовтня 2006 року. В судове
засідання призначене на 22
вересня 2006 року
відповідачка не з'явилася, а з її вказаного
місця проживання та реєстрації надійшло повідомлення, що вона по АДРЕСА_1не
проживає, оскільки продала квартиру (
а.с.41, 42).

Між тим, згідно з даними адресного бюро, вона значилася зареєстрованою за
вказаним місцем. У зв'язку з чим, судом
повторно було направлено за названою адресою повідомлення про розгляд
справи 12 жовтня 2006 року.

Оскільки зазначеного числа відповідачка до суду знову не з'явилася, суд,
почавши слухання справи та допитавши
свідків, об'явив перерву до 19 жовтня 2006 року.

Так як
відповідачка не повідомила суд про причини неявки та своє інше місце проживання, суд обґрунтовано, відповідно до вимог
ч.9 ст. 74 ЦПК України опубліковав в газеті
місцевої сфери розповсюдження (за останнім відомим місцем проживання відповідачці) «Рідне прибужжя» від 14 жовтня 2006 року оголошення про розгляд справи 19 жовтня 2006 року ( а.с. 62).

Таким чином, суд прийняв всі встановлені законом засоби повідомлення
відповідачки, а оскільки вона до суду не з'явилася, він обґрунтовано ухвалив
заочне рішення.

Посилання апелянта на поважність причин неявки безпідставні, оскільки про
причини неявки до суду вона у встановленому
законом порядку не повідомила.

Наданий нею акт медичного обстеження від 12 жовтня 2006 року про отримання легких тілесних ушкоджень не може бути взято до уваги, оскільки
він не доводить, що ОСОБА_1. не мала можливості з'явитися до суду, слідкувати
за пресою, або подати заяву до суду про неможливість присутності в судовому
засіданні при розгляді справи. Більш того, її дії свідчить про свідому позицію відносно неявки до суду та свідчать про
мету затягування розгляду спірного питання.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що підстав для скасування
рішення не має.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, а заочне рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2006 року залишити без змін.

Ухвала може  бути
оскаржена протягом  одного  місяця
з  дня  її проголошення  в касаційному порядку через місцевий суд.