УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

23 березня 2007 р.                                                                                                         м.
Ужгород

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого -
Куштана Б.П.,

суддів: Павліченка С.В. та Кеміня М.П.,

при секретарі
Попович А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від
27 грудня 2006 р. за первісним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення порушень права власності на
житловий будинок і зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права користування житловим будинком, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся з указаним позовом до суду у вересні 2005 р.

Просив на
підставі ст. 48 Закону
України «Про власність» усунути порушення його права власності на житловий
будинокАДРЕСА_1з бокуОСОБА_4 та членів її сім'ї, зобов'язавши їх звільнити
вказаний будинок протягом одного тижня після набрання рішенням законної сили.

На обґрунтування
зазначав, що є власником цього будинку на підставі договору дарування від 01.04.97 р. та свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від 14.11.97
р.

Відповідачі вселилися в будинок та зареєструвалися без
його згоди як власника.

17.07.06 р. ОСОБА_1
пред'явила, доОСОБА_3 зустрічний позов, у якому просила визнати за нею та ї
дітьми право користування будинком.

Рішенням суду
від 27.12.06 р.
первісний  позов задоволено, а в
зустрічному позові відмовлено.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позовних вимогОСОБА_3 Доводять про незаконність і
безпідставність рішення. Указують, щосуд порушив їхнє право на житло.

Суд першої
інстанції встановив, що ОСОБА_3 є належним власником житлового будинкуАДРЕСА_1,
а проживання та рєстрація в ньому відповідачів порушують його право власності,
яке підлягає судовому захисту на підставі ст. 48 Закону України «Про власність».

Апеляційні
скарги підлягають відхиленню, а рішення -
залишенню без зміни, з таких мотивів.

Згідно з положеннями
ст.ст.321,391  ЦК України, ст.-48 Закону «Про власність» право власності - це врегульовані
законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження
майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і
розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Право власності є
непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких перешкод
у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Справа №
22ц - 388/07                                                                                                                 Номер рядка статистичного звіту: 29

Головуючий у першій інстанції: Кемінь В.Д. Доповідач:
Куштан Б.П.

Як убачається з
матеріалів справи, ОСОБА_3 на законних підставах набув права власності

на житловий
будинок у цілому, що відповідачами не оспорюється. При цьому останні не були

членами сім'ї
позивача, тобто в житлових стосунках з ним не перебували. У спірний будинок

вони вселилися
та зареєструвалися не з його дозволу, а зі годиОСОБА_5, який власником

будинку чи його частини ніколи не був.

У контексті
наведеного відповідачі не набули законного права на користування спірним
будинком, через що їхні зустрічні вимоги є безпідставними.. Право користування
жилим приміщенням, що є в приватній власності громадянина, є похідним від прав
власника в цілому та від статусу члена сім'ї останнього, зокрема.

Отже, суд першої
інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин ст. 48 Закону «Про
власність» та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Доводи
апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги, оскільки виниклі між
сторонами правовідносини є цивільними, а не житловими.

Керуючись ст.ст. 303,
307 ч.1 п.1, 308,
313, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, -

ухвалила:

1.       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відхилити.

2. Рішення Хустського районного суду від 27 грудня 2006 р. залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена в

касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі

касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.