Справа №
22 Ц- 3263/ 2007 р.                                                   Головуючий у 1 інстанції Дубас Т.В
у 2 інстанції Яворський М.А
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2007 року                                                                                                     м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді :    Яворського М.А.

суддів:                             Корзаченко І.Ф.,
Червінко К.С.

при секретарі                 Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Апеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 07 серпня 2007 року по цивільній справі позовом ОСОБА_1
до Відкритого акціонерного товариства ВАТ "Забір'я", третя особа
Бобрицька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про
усунення обмежень права загального користування та надання екологічної
інформації,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся
до суду  із позовом до Відкритого
акціонерного товариства «Забір'я» та просив постановити рішення, яким
визнати  дії ВАТ «Забір'я»  по самовільному використанню земельної
ділянки водного фонду площею 124.8 га. та водних об'єктів  - ставка №1 та ставка №2, які знаходяться на
території Бобрицької сільської ради
незаконними, визнати розпорядження
ВАТ «Забір'я» №1, 2, №3  від 27
квітня 2007 року незаконними та скасувати, зобов'язати ВАТ «Забір'я» надати
до  Бобрицької сільської ради екологічну
інформацію  щодо використання земельної
ділянки  водного фонду площею 124.8 га.
та водних об'єктів  - ставка №1 та ставка
№2, які знаходяться на території Бобрицької сільської ради .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
він як мешканець с. Бобриця 23 травня 2007 року з метою порибалити пішов  разом з товаришем на ставок  біля якого живе. Однак біля вказаного ставка
його зупинили охоронці ВАТ «Забір'я»  та
запропонували сплатити 50 грн. за право ловити рибу з вудочкою та 5 грн. право
перебувати товариша біля ставка без вудочки, в іншому випадку попереджували
виставити за межі ставка із застосуванням фізичної сили.   Сплативши вказані кошти він наступного дня
від Бобрицької сільської ради дізнався про те, що відповідач -ВАТ
«Забір'я»  самовільно використовує
земельну ділянку водного фонду площею 124.8 га. та водні об'єкти  - ставок №1 та ставок №2, які знаходяться на
території Бобрицької сільської ради, що підтверджується відповідними рішеннями
- постановою Вищого господарського суду України та ухвалою  Верховного суду України. Оскільки діями
відповідача порушуються його права на вільне використання земель водного фонду
на території Бобрицької сільської ради просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 07 серпня 2007 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1  відмовлено .

В апеляційній скарзі позивач по
справі посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, невідповідністю висновків суду встановленим
обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про
повне задоволення його позовних вимог.

Відповідач по справі по ВАТ
«Забір'я» подав  заперечення на
апеляційну скаргу в якій зазначає на те, що рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим прийнятим з дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, а сама апеляційна скарга як і позовна заява
ОСОБА_1 є безпідставною подана поза межами його повноважень.

Колегія суддів, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,
заявлених позовних вимог, відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що
апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Судом першої інстанції встановлено,
що наказом регіонального відділення Фонду державного майна України від 2 червня
1998 року державне виробниче сільськогосподарське підприємство
"Забір'я" перетворено у відкрите акціонерне товариство
"Забір"я". Згідно статуту ВАТ "Забір"я та довідки з
Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, основними видами
діяльності є вирощування рибопосадкового матеріалу та товарної риби, рибництво
та надання послуг у рибництві.

До ВАТ "Забір"я"
згідно з затвердженим вищеназваним наказом Порядком підтвердження права власності на майно перейшло все
нерухоме майно державного підприємства, а також
ставки, на яких здійснювалася господарська діяльність підприємства, в тому числі й ставки №1 та №2 на території
Бобрицької сільської ради.

Крім того, згідно дозволу на
спеціальне водокористування , виданого державним Управлінням екології та природних ресурсів у Київській
області Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 18
квітня 2006 року , ВАТ "Забір"я" на період з 1 січня 2006 року до 1 січня 2011 року надано
дозвіл на використання водойм річок Бобриця та
Стугна.

Судом також встановлено, що дійсно
23 травня 2007 року при відвідуванні відповідача до ставка №1 с. Бобриця,  який використовується ВАТ «Забір'я» для
вирощування риб та рибництва  ним було
сплачено кошти в сумі 50 грн. за себе як особи,
яка здійснювала вилов риби та 5 грн. за відвідача який з ним був. Даний
факт підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 21).

Вирішуючи вказаний спір та,
відмовляючи позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, суд першої
інстанції виходив, з того що заявлені позивачем позовні вимоги не ґрунтуються на  вимогах закону, а дії відповідача по
встановленню оплати за вилов риби знаходяться в його компетенції як суб'єкта
підприємницької діяльності та видані в межах його статутної діяльності тому не
можуть бути визнанні неправомірними.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до  правильного
висновку щодо безпідставності заявлених позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної
цивільної справи спір щодо використання
відповідачем - ВАТ «Забір'я» земельної ділянки під зайнятих водним
плесом земельної ділянки та прибережної захисної смуги виник з Бобрицькою
сільською радою Києво-Святошинського району, що підтверджується наявних в
матеріалах даної цивільної справи рішень Вищого господарського суду та
Верховного суду  щодо оскаржень рішень
Києво-Святошинської районної ради. Однак сам спір між сільською радою та ВАТ
«Забір'я» в судовому порядку не вирішувався і питання щодо неправомірності
використання відповідачем по справі даної земельної ділянки  водного фонду площею 124.8 га. та водних
об'єктів  - ставка №1 та ставка №2, які
знаходяться на території Бобрицької сільської ради  і судове рішення щодо цього спору між
вказаними сторонами не зостановлювалося .

Посилання апелянта на незаконне
використанні відповідачем по справі земель сільської ради, та порушення цим
його та інших членів громади села Бобриця на загальний доступ до вказаних
земель  на думку колегії суддів не може
бути прийнято колегією суддів як підстава для скасування рішення суду
оскільки  відповідно до вимог  ст. 10 Закону України «Про місцеве
самоврядування в України» визначено, що сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні
громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого
самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Тому
законним представником територіальної громади по вирішення спорів що стосується
використання (законного чи не законного) земель, які належать територіальній
громаді є саме відповідна сільська рада.

Доводи апелянта про
порушення відповідачем його прав на вільний доступ до водокористування ставками
№1 та №2 саме після рішення господарського суду про скасування розпорядження
Києво-Святошинської райдержадміністрації від 27 квітня 2000 року про передачу
ВАТ "Забір'я" в постійне користування 124,8 га землі водного фонду,
та визнання таким, що втратив чинність Державного акта на право постійного
користування вказаною земельною ділянкою, не можуть бути підставою для
скасування законного рушення суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що
позивач займався риболовлею, а риба у вказаних ставках вирощена саме
відповідачем   заслуговують на увагу з
вищенаведених обставин.

Не можуть бути задоволені з цих
підстав і вимоги позивача про скасування розпоряджень відповідача від 27 квітня
2007 року , в яких йдеться про порядок збору коштів за лов коштів у ставках
відповідача, про умови риболовлі для власників сезонних квитків, про платний
лов риби в ставках господарства. Вказані розпорядження стосуються господарської
діяльності відповідача щодо всіх водойм річок Стугна та Бобриця, а не тільки
ставків №1 та №2. Крім того, позивач не довів, що саме вказаними
розпорядженнями відповідача порушуються його права, за захистом яких відповідно
до вимог ст. 3 ЦПК України він вправі звернутися до суду за захистом своїх
прав.

Не підлягають задоволенню і вимоги
позивача про зобов'язання відповідача надати екологічну інформацію третій
особі, тобто сільській раді, оскільки позивач не надав довіреності від імені
третьої особи на право виступати від її імені. З цих же підстав не підлягають
до задоволення решта вимог, в тому числі й про усунення обмежень прав
загального водокористування .

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, надані сторонами докази  і дав їм
належну правову оцінку, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює. Рішення є законним та обґрунтованим,
ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому
апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись  ст. ст. 303,
307, 308, 313 - 315  ЦПК
України,  колегія  суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача по справі  ОСОБА_1 - ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 07 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом  двох місяців
шляхом подання  касаційної скарги
до  Верховного  Суду України.

Головуючий:

Судді: