У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16
травня 2007 року                                                                                                              м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого  Патрюка М.В.,

суддів:
Костенка А.В., Пшонки М.П.,

Прокопчука Ю.В., Тітова Ю.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_1про встановлення факту виробничої травми,

в с т а
н о в и л а:

У
серпні 2003 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що з липня 2003 року вона працювала ІНФОРМАЦІЯ_1. 5 липня 2003
року біля 8 години ранку при виконанні своїх трудових обов'язків, вона
посковзнулась на мокрій підлозі і впала, у зв'язку з чим отримала травму у вигляді перелому кісток правої гомілки. З
врахуванням цих обставин, ОСОБА_1 просила отриману нею 5 липня 2003 року травму
визнати такою, що отримана на виробництві під час виконання трудових обов'язків.

Рішенням
Замостянського районного суду від 25 листопада 2003 року у задоволені заяви
відмовлено.

Рішення
апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2004 року рішення
Замостянського районного суду від 25 листопада 2003 року скасовано, заяву
ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт травми у вигляді перелому обох кісток
правої гомілки при виконанні нею робіт на ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно цивільної-правової
угоди.

У
поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
постановлені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасуванню, з
направленням справи на новий розгляд із таких підстав.

Згідно зі статтею 15-1 Цивільного
процесуального кодексу України (в редакції 1963 року) суд розглядає цивільні
справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, зазначених в статті 5 цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, доказів.

Кожна особа, яка звернулася за
судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, не порушуючи
при цьому прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Таким правом
користуються і особи (за винятком недієздатних і обмежено дієздатних), в
інтересах яких заявлені вимоги.

Проте,
скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про
задоволення заяви ОСОБА_1, апеляційний суд зазначені вимоги закону не врахував
та вийшовши за межі заявлених вимог, ухвалив рішення про встановлення факту
травми при виконанні цивільно-правової угоди, тобто розглянув вимоги, які
ОСОБА_1 не заявлялись.

Тому
рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Разом з
тим, рішення суду першої інстанції також не може залишитись в силі, оскільки
відмовляючи у задоволенні заяви, суд не уточнив заявлені вимоги, не обговорив
питання про залучення до участі у розгляді справи Фонду соціального страхування
від нещасних випадків та не перевірив чи не пов'язано встановлення даного факту з вирішення спору про право.

За
таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа
- направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Замостянського
районного суду від 25 листопада 2003 року та
рішення апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2004 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  М.В. Патрюк

Судді:                                                                                               А.В.Костенко

Ю.В.
Прокопчук

М.П.
Пшонка

Ю.Г.
Тітов