У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 липня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

Головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Пшонки М.П.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Хмельницької міської ради та
товариства з обмеженою відповідальністю “ЛТД” про зобов”язання забезпечити
жилим приміщенням та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою товариства
з обмеженою відповідальністю “ЛТД” на рішення Хмельницького міськрайонного суду
від 27 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від
7 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а :

В січні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до виконавчого
комітету Хмельницької міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю
“ЛТД” (далі - ТзОВ “ЛТД”) про зобов”язання забезпечити жилим приміщенням,
посилаючись на те, що будинок в АДРЕСА_1, де їй на праві власності належить
11/150 часток, підлягає знесенню у зв”язку з вилученням земельної ділянки для
громадських потреб. В подальшому позивачка доповнила свої вимоги та вказала, що
через зволікання відповідачів із виконанням свого обов”язку по забезпеченню її
житлом вона переносить моральні переживання, у зв”язку з чим просила стягнути з
відповідачів 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 липня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 7 лютого
2007 року, позов задоволено частково. Зобов”язано ТзОВ “ЛТД” надати  ОСОБА_1 та членам її сім”ї благоустроєну
двохкімнатну квартиру в місті Хмельницькому. В решті позову відмовлено.

В касаційній скарзі ТзОВ “ЛТД” просить скасувати зазначені судові рішення
та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на їх
необгрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед
іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що
будинок, частка в якому належить на праві власності позивачці, підлягає
знесенню у зв”язку з будівництвом багатоквартирного будинку, а тому ТзОВ “ЛТД”
як замовник будівництва, зобов”язаний забезпечити її та членів її сім”ї жилим
приміщенням.

Однак, з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ст. 171 ЖК України у разі знесення жилих будинків, що є в
приватній власності громадян, у зв”язку з вилученням земельних ділянок для
державних або громадських потреб зазначеним громадянам, членам їх сімей, а
також іншим громадянам, які постійно проживають у цих будинках, надаються за
встановленими нормами квартири в будинках державного або громадського житлового
фонду.

Суд на зазначене уваги не звернув та не з”ясував, чи проведено вилучення
земельної ділянки, на якій знаходиться будинок позивачки, згідно із земельним
законодавством, а якщо так, то для чиїх потреб, оскільки обов”язок забезпечення
жилим приміщенням покладається на те підприємство, установу, організацію, для
якого вилучається земельна ділянка, а в решті випадків жилі приміщення
надаються виконавчим комітетом місцевої ради. Рішення виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 25 червня 1998 троку № 223 та від 25 листопада
1999 року № 833, на які посилається в своєму рішенні суд, такими актами не є,
оскільки в них йдеться про передачу незавершеного будівництва відповідачу ТзОВ
“ЛТД”, а не про вилучення земельної ділянки, на якій знаходиться будинок
позивачки.

Не взято судом до уваги і роз”яснень Пленуму Верховного Суду України, які
містяться в п. 11 а) постанови “Про судову практику у справах за позовами про
захист права приватної власності” від 22 грудня 1995 року № 20, відповідно до
яких при вилученні земельної ділянки, на якій знаходиться належний громадянину
жилий будинок, право приватної власності на нього припиняється, якщо вилучення
землі проведено відповідно до законодавства і вирішено питання про надання
власнику відповідної компенсації та відшкодування завданих цим збитків, та з
огляду на це не перевірено посилань відповідача ТзОВ “ЛТД” на незаконність
набуття позивачкою права власності на частку будинку, що підлягає знесенню,
оскільки отримала вона її у власність на підставі договору дарування,
укладеного вже після прийняття рішення про знесення будинку.

Не з”ясовано також судом фактичного складу сім”ї позивачки, на що також
посилався відповідач ТзОВ “ЛТД”. Крім того, вирішивши питання про зобов”язання
відповідача надати в користування позивачки та членів її сім”ї ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 жиле приміщення, суд не залучив останніх до участі у справі.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України є підставою для  скасування
судового рішення з направленням справи на новий розгляд. Оскільки зазначене
порушення було допущено судом першої інстанції і не було усунено апеляційним
судом справу слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ЛТД” задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 листопада 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 7 лютого 2007 року скасувати
і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М.
Лихута

М.П. Пшонка

Я.М.
Романюк