УХВАЛА     ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 лютого     2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді                       Іващенко В.В.

Суддів                                            Летягіної О.В.

Сінані О.М.

При
секретарі          Гребенніковій
Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі  цивільну справу за

позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -

виконавчий
комітет Гурзуфської селищної Ради про усунення перешкод в користуванні

власністю
шляхом знесення самочинної будівлі та відшкодування моральної шкоди,

за
позовом Виконавчого комітету Гурзуфської селищної Ради до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_1 про знос самочинної будівлі,

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на
рішення Ялтинського міського суду від 18 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинної надбудови - настройки другого поверху над гаражем
ОСОБА_2 за адресою : сАДРЕСА_1,
і відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що він разом із ОСОБА_2 є суміжними користувачами
земельних ділянок, розташованих за адресою:АДРЕСА_2. На межі земельних ділянок збудовані гараж та сарай. Вважає, що ОСОБА_2 самочинно, без належної законної
документації в 2004 році
реконструювала гараж, збільшила його у розмірах та прибудувала майстерню, а
потім збудувала другим поверхом настройку. Вважає, що такими діями. ОСОБА_2 захватила
його земельну ділянку,
оскільки її стіни нависають над його земельною ділянкою, дві стіни стоять на
даху сараю ОСОБА_2, а сходи на другий поверх настройки ОСОБА_2 перекривають
вхід на земельну ділянку ОСОБА_1. Також
вважає, що протиправними діями відповідачки йому заподіяні моральні
страждання, оскільки порушено нормальний уклад життя, йому потрібно докладати
зусиль для відновлення комфортного стану.

Виконком Гурзуфської
селищної Ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинно
збудованого другого поверху гаражу, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , який мотивував тим, що
відповідачка ОСОБА_2 без
належного дозволу і дозволительної документації самочинно зробила надбудову
другого поверху гаражу, що є порушенням чинного законодавства і має бути
усунено шляхом знесення.

Ухвалою суду від 29 листопада 2006 року позовна заява Виконавчого
комітету Гурзуфської селищної Ради до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованої
настройки другого поверху гаражу залишена без розгляду.

Справа № 22-ц-17662007р.         Головуючий в 1 інстанції: Романенко В.В.

Рішенням
Ялтинського міського суду від 18 грудня 2006 року ОСОБА_1 в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, як постановлене з порушенням вимог
матеріального і процесуального права. При цьому вказує, що відповідачка
незаконно зробила надбудову другого поверху, в неї не було ніякої дозвільної
документації, вона була підвергнута адміністративному стягненню за самочинне
будівництво у вигляді штрафу. Своїми діями вона завдала йому моральних
страждань. Всі ці обставини суд першої інстанції не врахував і постановив
незаконне рішення.

Дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про
те, що апеляційна скарга не обґрунтована, і задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Постановляючи
рішення про відмову ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про знесення самочинно надбудованого
другого поверху гаражу та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з того, що зведений ОСОБА_2 другий поверх над її гаражем був узаконений
нею згідно з рішенням Ялтинського міського суду від 10 жовтня 2006 року, яке набрало законної сили, вона
набула на нього право власності, тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають.

З такими висновками суду
першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають
матеріалам справи, фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального
закону.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0309 га, розташованої по АДРЕСА_2, яка
була виділена на підставі рішення 56 сесії
4- го скликання
Гурзуфської селищної Ради НОМЕР_1 від
25 листопада 2005 року для будівництва та
обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень, про що
йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку. ( а.с.8).

ОСОБА_2 також є власницею
земельної ділянки площею 0,0038 га,
розташованої по АДРЕСА_1, яка була надана
їй на підставі рішення Гурзуфської селищної Ради НОМЕР_2 від 30 серпня 2005 року, про що їй було видано державний
акт на право власності на землю. ( а.с.9).

Рішенням сесії
Гурзуфської селищної Ради НОМЕР_3 від
4 травня 2005 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на
створення проектно-ізискательних робіт для будівництва індивідуального гаража
за адресою : АДРЕСА_1.(
а.с.44).

ОСОБА_2 21 жовтня 2005 року отримала технічний паспорт на
гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1. ( а.с.47-48).

Згідно із
заочним рішенням Ялтинського міського суду від 10 жовтня 2006 року, яке набрало законної сили 24 жовтня 2006 року, за ОСОБА_2 було визнано право
власності на самовільно побудоване майно - двохперховий гараж, розташований за адресою : АДРЕСА_1.( а.с.99).

01 листопада
2006 року ОСОБА_2
зареєструвала право власності на нерухоме майно у КП «Ялтинське бюро технічної
інвентаризації», про що було зроблено відповідний запис НОМЕР_4. ( а.с.100).

Суд першої
інстанції ретельно перевірив докази, представлені сторонами на підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України і дійшов правильного
висновку про те, що побудований гараж ОСОБА_2 не перешкоджає ОСОБА_1,
як власнику суміжної
земельної ділянки користуватися нею, оскільки сходи з другого поверху настройки
над гаражем ОСОБА_2 знаходяться не на його земельній ділянці, а на землях Гурзуфської селищної Ради, і крім того, технічний
стан конструкції гаражу з настройкою майстерні відповідає будівельним
нормам, про що   було отримано технічний
висновок

Справа № 22-ц-17662007р.

№96  від  8  листопада 2005  року
Ялтинської філії проектно-пошукового
інституту «Укркурортпроект».

Що стосується вимог щодо
відшкодування моральної шкоди, то на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

В судовому засіданні суду
першої інстанції, і також в засіданні суду апеляційної інстанції не було
встановлено наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, колегія
суддів дійшла висновку про те, що рішення суду є законним і обгрунтованим,
таким що відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, в зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню на
підставі ст. 308 ЦПК України, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись 303,
307, 308, 312, 314, 315    Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ялтинського міського суду від
18 грудня 2006 року - залишити без змін. Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення і   може
бути   оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.