Справа № 2-3382/07
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді                Граніна
при секретарі                         Бєляєвої В.М.
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
до Малиновської райадміністрації Одеської міської ради про
визнання права власності.
звернулись до суду з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської
міської ради м. Одеси, у якому просять суд визнати за ними право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з кухні площею 8,1 кв.м., санвузла площею 2,4 кв.м., житлової
кімнати площею 14,9 кв.м., житлової кімнати площею 23,9 кв.м., веранди
веранди площею 5,1 кв.м.,
загальною площею 62,2, житловою
позивачі обґрунтовують тим, що вказана квартира належить їм на праві спільної
часткової власності. До квартири належало підсобне приміщення
коштів, з метою поліпшення житлових умов було, позивачами було проведено
реконструкцію квартири та підсобного приміщення.
позивачі мають намір одержати правовстановлюючі документи у зв'язку з чим
змушені звернутись до суду з цим позовом.
вимоги позивачі обґрунтовують тим, що з питання набуття ними права власності на
домобудівництво вони звертались до Малиновської районної адміністрації Одеської
міської ради, однак до цього часу дане питання не вирішено з причин, які від
позивачів не залежать.
У судовому
засіданні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі й
просили суд задовольнити позов.
Малиновської райадміністрації м. Одеси на попередньому розгляді справи проти
позову не заперечував. При розгляді справи за суттю відповідач до суду не
з'явився, причини неявки суду не вказав.
позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи й оцінивши зібрані докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню з
виникли правовідносини у галузі конституційного права щодо реалізації органом
місцевого самоврядування владних повноважень, та цивільні правовідносини, що
випливають з відносин права власності.
Суд задовольняє позов виходячи з
наступних встановлених фактів та правовідносин.
Судом
встановлено, що позивачам згідно Свідоцтва про право власності на житло від 24 лютого 1994 року виданого
Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради
народних депутатів за №
належало підсобне приміщення, яким позивачі користувались на підставі Витягу з
рішення Виконавчого комітету Іллічівськом райради народних депутатів за № 410
від 3103.1989 року.

З метою
поліпшення житлових умов, за рахунок своїх коштів позивачами була проведена
реконструкція належної їм квартири та підсобного приміщення, шляхом об'єднання
їх у єдине ціле.

Позивачі згідно
довідки - виписки з будинкової книги проживають у спірній квартирі, сплачують
усі необхідні комунальні платежі та податки.

У відповідності
до технічного висновку стану будівельних конструкції об'єднаної квартири АДРЕСА_1, загальний стан
квартири задовільний, об'єднання двох
квартир не погіршило несучу можливість будівельних конструкцій основної
будівлі. Можливо збереження виконаної реконструкції.

Розглядаючи даний позов суд також враховує те, що позивачам був наданий ряд
узгоджень з питань узаконення реконструкції,
а саме узгодження з боку сусідки ОСОБА_3, довідка № 635 від 01.11.05 року виданої начальником
Малиновського районного відділу м. Одеси ГУ МНС в Одеській області, відповідне якої,
дане нежиле приміщення можливе для переводу в житловий фонд, узгодження по цьому ж питанню надане Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вказана квартира не має
негативного впливу на планування, забудову,
благоустрій будинку, тобто дотримано вимоги ст. 319 ч.5 ЦК України та ч.5 ст. 4 Закону України „Про власність" від 07.02.1991 року № 697-ХІІ далі - Закон.

При вирішенні позовних вимог судом взято до уваги, що за змістом ч.ч.1,3
ст. 13
Закону та ч. 2 ст. 325 ЦК України об'єктами приватної
власності можуть бути, зокрема, квартири. Склад, кількість і вартість нерухомого майна, що може бути у власності громадян,
не обмежується, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 49 Закону володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 12 Закону встановлено, що праця
громадян є основою створення і примноження їх власності. До теперішнього часу позивачі, які своєю працею створили
зазначене майно, несуть тягар усіх витрат, пов'язаних з утриманням
домоволодіння, володіють та користуються ним відповідно до функціонального
призначення, що свідчить про дотримання вимог ст. 322 ЦК України..

Згідно ст. 383 ч.2 ЦК України власник квартири
може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Суд вважає, що обставини, встановлені у судовому засіданні, дають підстави
для визнання за позивачами права власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з кухні площею 8,1 кв.м., санвузла площею 2,4 кв.м., житлової кімнати площею 14,9 кв.м., житлової кімнати площею 23,9 кв.м., веранди площею 7,8 кв.м., веранди площею 5,1
кв.м., загальною площею 62,2,
житловою 38,8 кв.м.

Відповідно до ст.ст. 30, 31 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97 -ВР до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження в
галузі житлово-комунального господарства та будівництва, зокрема, сприяння
розширенню житлового будівництва, контроль за спорудженням індивідуальних жилих
будинків, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів у порядку, встановленому законодавством. Реалізацію зазначених повноважень в галузі житлово-комунального
господарства та будівництва на території Малиновського району
м. Одеси де розміщується домоволодіння, віднесене до компетенції Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради.
Також згідно Положенню про районну адміністрацію Одеської міської ради (рішення
одеської міської ради від 27.06.06 року № 20-V) п.3.2.4.райадміністрація виконує
функції уповноваженого органу власника житлового фонду нежилих приміщень, що належить до комунальної власності територіальної
громади. Згідно з п.1.1. цього ж положення районна
адміністрація Одеської міської ради (далі - Райдаміністрація) є виконавчим
органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій міського самоврядування на території відповідного
адміністративного району міста Одеси, згідно із законом
України „Про місцеве самоврядування в Україні".

Тому суд дійшов висновку, що за вказаних обставин райадміністрація є
належним відповідачем по даній цивільній справі.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть
бути, зокрема визнання права, а також те, що загальними засадами цивільного
законодавства згідно зі ст. З ЦК України є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків,
встановлених Конституцією України та законом;
судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність
та розумність.

Крім того, відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші
речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав,
їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані
права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення
від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть
бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави
відмови в ній встановлюються законом.

Наказом Міністерства юстиції України № N 7/5, 07.02.2002, в редакції 19.05.2005 року, затверджено Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, яким встановлено, до прийняття
Верховною Радою України та набрання чинності законом України про
державну реєстрацію прав на об'єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав
власності на нерухоме майно.

Додатком № 1 до Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на нерухоме
майно, встановлено перелік правовстановлювальних документів на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти
нерухомого майна, де п. 10, внесеним змінами згідно Наказу Міністерства юстиції України № 36/5 від 17.05.2004 року, до таких правовстановлювальних документів віднесені - рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права
власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу
безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Тому суд не залучав до справи Комунальне підприємство „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості", так як його дії не оскаржують ся, а лише вважає за необхідне вказати, що дане рішення є підставою для
реєстрації права власності.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.32, ст. 328, ч.ч.1,2ст. 331, 383 ЦК України, ст.ст. 209,212, 215, 218,223 ЦПК
України суд,

ВИРІ ШИВ :

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, по 12, право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з кухні площею 8,1 кв.м., санвузла площею 2,4 кв.м., житлової кімнати площею 14,9 кв.м., житлової кімнати площею 23,9 кв.м., веранди площею 7,8 кв.м., веранди площею 5,1
кв.м., загальною площею 62,2,
житловою 38,8 кв.м.

Рішення є підставою для реєстрації квартири АДРЕСА_1 у «ОМБТІ та РОН» за ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.