У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 липня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

Головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Пшонки М.П.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Київській
області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського
міськрайонного суду від 3 листопада 2006 року та рішення апеляційного суду
Київської області від 9 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного
управління МВС України у Київській області про захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначав, що працював
ІНФОРМАЦІЯ_1. У вересні 2003 року працівниками Фастівського відділу БОЗ УБОЗ ГУ
МВС України в Київській області щодо нього по надуманих підставах було порушено
справу про корупційне діяння, яка в березні 2006 року постановою голови
апеляційного суду Київської області була закрита за відсутністю події
правопорушення. Посилаючись на те, що справа про корупційне діяння щодо нього є
сфальсифікованою, наведені в ній факти не відповідають дійсності, принижують
його честь, гідність, ділову репутацію та завдали моральних переживань, позивач
просив зобов”язати Головне управління МВС України в Київській області
надрукувати в громадсько-правовому тижневику МВС України “Іменем Закону”, в
місцевій газеті “Перемога” та через місцеву радіостудію “Веста” спростування та
стягнути з відповідача на його користь 500 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 3 листопада 2006 року позов
задоволено частково. Зобов”язано Головне управління МВС України в Київській
області надіслати до Фастівського міськвиконкому спростування та стягнуто з
нього на користь ОСОБА_1 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 9 лютого 2007 року рішення
суду першої інстанції  скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в позові.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та
змінити в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди рішення суду першої
інстанції, ухваливши нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на
їх необгрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед
іншого вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції
виходив з того, що в листі, направленому Фастівським відділом БОЗ УБОЗ ГУ МВС
України в Київській області на адресу Фастівського міськвиконкому зразу ж після
складання протоколу про корупційне діяння щодо ОСОБА_1, ще до остаточного
з”ясування всіх обставин справи, було повідомлено про наче б то вчинене ним
корупційне діяння як про встановлений факт, що опорочило його в очах трудового
колективу та завдало моральної шкоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про
відмову в позові, апеляційний суд вказав, що доведення в зазначений спосіб
інформації, яка до того ж не є негативною та такою, що принижує честь, гідність
та ділову репутацію позивача, по місцю його праці не є поширенням відомостей в
розумінні ст. 7 ЦК Української РСР 1963 року.

Однак, з такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 10 вересня 2003 року працівником Фастівського відділу
БОЗ УБОЗ ГУ МВС України в Київській області складено протокол про порушення
ОСОБА_1 п. а) ч. 2 ст. 1 Закону України “Про боротьбу з корупцією”.

12 вересня 2003 року Фастівським відділом БОЗ УБОЗ ГК МВС України в
Київській області направлено на ім”я Фастівського міського голови по місцю
роботи ОСОБА_1 копії пояснень громадян щодо неправомірних дій останнього для
розгляду на засіданні товариського суду міськвиконкому.

Постановою судді Фастівського міськрайонного суду від 13 січня 2004 року
провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв”язку з закінченням строку
накладення адміністративного стягнення.

Постановою голови апеляційного суду Київської області від 9 березня 2006
року зазначену постанову скасовано, а провадження в справі про корупційне
діяння відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події корупційного діяння.

В червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного
управління МВС України в Київській області, в якому вказував, що безпідставним
складенням працівниками Фастівського відділу БОЗ УБОЗ ГУ МВС України в
Київській області щодо нього протоколу про корупційне діяння його опорочено в
очах громадськості та трудового колективу та завдано моральної шкоди. Позивач
просив зобов”язати відповідача спростувати наведені в справі про корупційне
діяння відомості та відшкодувати завдану йому моральну шкоду. При цьому позивач
посилався на ст.ст. 28, 55, 56, 62 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1172,
1176, 1190 ЦК України 2003 року.

За таких обставин суду слід було уточнити позовні вимоги та з”ясувати чи не
зводяться вони до вимоги про визнання незаконними дій органу дізнання щодо
складення відносно позивача протоколу про корупційне діяння та відшкодування
завданої цими діями моральної шкоди, та чи підлягають вони до розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Не уточнивши позовних вимог, суд самостійно визначив підставу та предмет
позову, чим порушив ст. 11 ЦПК України.

Крім того, згідно з п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” від
31 березня 1995 року № 4 і відповідно до яких при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими
особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем
у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним
законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що
шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним
державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган
Державного казначейства України.

Суд на зазначене уваги не звернув, не з”ясував яким законом передбачена
відповідальність за незаконні дії органу дізнання щодо відповідача та не
обговорив питання про залучення до участі в справі відповідного органу
Державного казначейства України.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК
України є підставою для  скасування
судового рішення з направленням справи на новий розгляд. Оскільки зазначене
порушення було допущено судом першої інстанції і не було усунено апеляційним
судом справу слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду від 3 листопада 2006 року та
рішення апеляційного суду Київської області від 9 лютого 2007 року скасувати і
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

М.П.
Пшонка

Я.М. Романюк