АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем
України

1  березня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Матюшенка І.В.

суддів: Малахової Н.М., Жизневської А.В.

при секретарі судового

засідання Прищепі О.А.

з участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Житомирі

апеляційну
скаргу   ОСОБА_1   на
рішення

Корольовського районного суду м. Житомира від ІНФОРМАЦІЯ_1року у справі

за   позовом   відкритого
акціонерного . товариства   „Житомирський   завод

огороджувальних конструкцій" до ОСОБА_1 про
стягнення коштів,

встановила:

У поданій
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього на користь ВАТ
„Житомирський завод огороджувальних конструкцій" (далі - Товариство) 4480 грн. коштів,
сплачених Товариством за його навчання та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні позову. Апелянт зазначає, що суд не обґрунтував чому
саме до спірних правовідносин було застосовані положення договору між сторонами
від ІНФОРМАЦІЯ_2року.

Представник
позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення
законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Встановлено, що
сторони перебували у трудових стосунках доІНФОРМАЦІЯ_4 року. Відповідно
до договору від ІНФОРМАЦІЯ_3року НОМЕР_1 між Міжрегіональною Академією
управління персоналом та Товариством (а.с.6) останнє взяло на себе зобов'язання
щодо оплати навчання його працівника (відповідача по справі) та в повному
обсязі виконало взяті на себе зобов'язання (а.с.10-15).

ІНФОРМАЦІЯ_2року між
Товариством та ОСОБА_1 було укладено договір (а.с.7) згідно умов якого
Товариство проводить оплату за навчання апелянта на протязі 3.6 p., а останній
зобов'язується відпрацювати в Товаристві за отриманою спеціальністю на протязі 10 років. Згідно п.
3.4 вказаного
договору в разі звільнення працівника за власним бажанням на

2

протязі навчання або в термін
відпрацювання, останній має повернути Товариству витрачені на його навчання
кошти.

Відповідно до
положень ст. 161 ЦК 1963 року (діяв на
момент виникнення спірних правовідносин) зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк відповідно до договору.

З матеріалів
справи (а.с.8, 9) вбачається,
що ОСОБА_1звільнився з роботи в Товаристві ІНФОРМАЦІЯ_4 року за власним
бажанням, умови вище вказаного договору щодо повернення коштів за навчання не
виконав. А відтак, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних
вимог Товариства в частині стягнення з ОСОБА_1 4480 грн. в якості не повернутих коштів за навчання є вірним.

Доводи апелянта
про те, що судом не враховані положення договору між сторонами від ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.26-27)
є безпідставними, оскільки з моменту укладення між сторонами по справі нового
договору від ІНФОРМАЦІЯ_2року,
умови якого ніким не оспорені, договір від ІНФОРМАЦІЯ_5 року втратив чинність.

Рішення суду
постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,
307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Корольовського районного суду м. Житомира від ІНФОРМАЦІЯ_1року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Справа № 22ц/51б                                                   Головуючий
у суді 1 -ї
інстанції Котік Т.С.

Категорія 44  Суддя-доповідач
Матюшенко І.В.