У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 серпня 2007 року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Лященко Н.П., Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Надвірнянської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення
виконавчого комітету і державного акту на право приватної власності на землю,
встановлення меж та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Надвірнянської
міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення виконавчого комітету,

в
с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 року
ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 19 грудня 2003 року їй на праві приватної
власності належить домоволодіння АДРЕСА_1, площею 0,1270 га.

Відповідачка ОСОБА_2,
яка є власником сусіднього домоволодіння
НОМЕР_1, в процесі землекористування самовільно розширила свою земельну
ділянку за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3, батька позивачки.

Рішенням виконавчого
комітету Надвірнянської
міської ради НОМЕР_2 від          30
жовтня 1997 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку, площею
0,1000 га, на підставі якого 14 листопада 2002 року остання отримала державний
акт на право приватної власності на земельну ділянку.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2
приватизувала земельну ділянку без погодження меж з суміжними
землекористувачами і приватизувала частину її землі, просила вказане рішення
виконавчого комітету в частині надання відповідачці земельної ділянки площею
0,1000 га і державний акт про право приватної власності на землю № НОМЕР_3
визнати недійсними та встановити межу між домоволодіннями НОМЕР_4 і НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

У травні 2006 року
ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до Надвірнянської міської ради,
ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення виконавчого комітету.

В обґрунтування позову посилалась
на те, що рішенням виконавчого комітету Надвірнянської міської ради № НОМЕР_5
від 29 квітня 1999 року надано ОСОБА_3, спадкоємицею якого є ОСОБА_1, у
постійне користування земельну ділянку, площею 0,0121 га, не за рахунок
невикористаних земель місьземфонду, а за рахунок її земельної ділянки та без її
згоди.

Враховуючи викладене, просила
визнати зазначене рішення виконкому незаконним.

Рішенням
Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від              14 грудня 2006 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 березня
2007 року, в задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить вказані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської області від              14 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від        6 березня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

Н.П.Лященко   Ю.В.Прокопчук