Справа № 2-58/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня 2007 року                                                                     Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді  Довжанин М. М. при секретарі   Мальцевій І. О. з участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачки   ОСОБА_3

та її представника ОСОБА_4 третя особа
приватний нотаріус ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу за позовною заявою ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог -приватний
нотаріус ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником
будинковолодіння АДРЕСА_1, в
якому також проживав її син ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Відповідачка є
її внучкою, однак вони ніколи не спілкувались і не підтримували ніяких
відносин.

їй, позивачці,
стало відомо, що відповідачка оформила на себе спірний будинок за договором
дарування. Однак, ніякого договору з відповідачкою вона не укладала, і з
договором її ніхто не ознайомлював.

Вона не мала
наміру відчужувати свій будинок, а хотіла залишити його синові, тому
цивільно-правова угода з відповідачкою не відповідає її волевиявленню, правочин
укладений під впливом обману, і його слід визнати недійсним.

В судовому
засіданні позивачка та її представники позов підтримали, посилаючись на
наведені в заяві обставини.

Відповідачка, її
представник та третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_5 позов заперечили. ОСОБА_3 пояснила суду, що позивачка звернулась до неї з
проханням надавати їй постійну допомогу через похилий вік, а в зв"язку з
цим позивачка виявила бажання подарувати будинок, який їй належав на праві
власності відповідачці. Ніхто позивачку не обманював і не примушував укладати
договір. Саме ОСОБА_6 була ініціатором укладення угоди. Після підписання угоди вона допомагала матеріально
позивачці та її синові, який зловживав спиртними напоями і ніде не працював.
Після смерті сина позивачки її забрала до себе проживати ОСОБА_2, яка
ініціювала пред"явлення позову.

Приватний нотаріус ОСОБА_5 пояснила суду, що за декілька днів до укладення
угоди до неї прийшла позивачка і виявила бажання подарувати власний будинок
своїй внучці ОСОБА_3,
так як остання погодилась за нею доглядати до смерті. В день укладення угоди до
неї з позивачкою прийшли всі її доньки і
сказали, що мати бажає по/дарувати свій будинок ОСОБА_3 Після чого вона оформила договір, який був вголос зачитаний
сторонам за договором і був підписаний сторонами. Ніяких зауважень щодо змісту
договору даритель не
пред'являла, і їй було роз"яснено наслідки дарування будинку. Тому підстав
для визнання договору дарування недійсним немає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі,
суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

В судовому засіданні встановлено, що 5
травня 2006 року
позивачка ОСОБА_6 подарувала відповідачці ОСОБА_3 будинок
АДРЕСА_1.
Договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5 відповідно до чинного
законодавства.

Як на підставу для визнання договору недійсним сторона позивача посилається
на ст. 230 ЦК
України, відповідно до якої правочин визначається судом недійсним, якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають
істотне значення.

Виходячи з положень ч. 1
ст. 229 ЦК
України істотне значення має обман щодо природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно зменшують її цінність або
можливість використання за цільовим призначенням.

Обман має місце і тоді, коли сторона правочину заперечує наявність обставин,
які можуть перешкоджувати вчиненню правочину або замовчує їхнє існування.

Однак, позивачем не предоставлено
суду доказів в підтвердження вчинення відповідачкою обману стосовно наведених
вище обставин, що мають істотне значення.

Поясненням свідка ОСОБА_8
не підтверджується факт вчинення відповідачкою обману.

Відповідачка ОСОБА_3
ствердила суду, що її бабка мала намір укласти саме договір дарування, виходячи
з того, що вона погодилась доглядати за нею до смерті, а також за її сином,
який проживав в будинку. Більше ніхто із близьких родичів не погодився
доглядати за позивачкою.

Приватний нотаріус ствердила суду, що за декілька днів до укладення
договору, позивачка приходила до неї і ставила питання про оформлення договору
дарування, а в день укладення угоди в нотконтору, крім сторін за договором,
приходили всі троє доньок позивачки і повідомили, що їх мати бажає подарувати
свій будинок відповідачці.

При укладенні
правочину сторони домовились, що позивачка із своїм сином залишаються проживати
в подарованому будинку пожиттєво, що зазначено в примітці договору.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 після
укладення договору доглядала за позивачкою та її сином, а коли останній помер,
то організувала його похорони за власний рахунок.

Наведені обставини є підтвердженням того, що з боку відповідачки відсутній
обман щодо природи правочину, прав та обов"язків сторін та інших обставин,
що мають істотне значення. Навпаки, сторони обумовили всі умови договору
дарування, які є істотними.

Суд не бере до уваги твердження позивачки про те, що вона не укладала
договору дарування з відповідачкою, поскільки такі спростовуються дослідженими
судом доказами.

Договір є
законним, і суд не вбачає підстав для визнання його недійсним.

Керуючись ст.ст. 10,
60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 203, 230 ЦК України, суд -

РІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним -відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
протягом 10 днів з
дня його проголошення та апеляційної скарги протягом 20 днів після
подачі заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Закарпатської
області.

Суддя Хустського

районного суду                                  підпис                             Довжанин М. М.

З оригіналом вірно:

Довжанин М. М.

Суддя Хустського

районного суду