Справа №2-174 2007рік
РІШЕННЯ Іменем   України

22 лютого 2007 року Баришівський
районний суд Київської області в складі:

головуючого судді    Коваленко
К.В.

при секретарі                        Старенька C.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Баришівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності майна та визнання
права власності на майно в спадок, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою про встановлення факту належності майна та визнання
права власності на майно в спадок.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1. повністю підтримала свої позовні вимоги та пояснила суду, що 31 серпня 1988 року помер її дід - ОСОБА_3. Окрім неї спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є
відповідачка по справі -ОСОБА_2, яка також претендує на спадщину,
але на відміну від неї фактичними діями не прийняла її.
Спадкове майно складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Даний
будинок був побудований дідом у 1947 році, але правовстановлюючі документи на цей будинок були втрачені, а тому немає
можливості підтвердити право власності на даний
будинок. Запис про даний будинок є в господарській книзі Веселинівської сільської ради, де зазначено, що будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3, в якому він постійно проживав до дня смерті. Встановлення даного факту їй потрібно для
отримання, як спадкоємцю першої черги, у власність будинку після смерті свого
діда - ОСОБА_3.. До нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини вона не зверталась, але своїми діями, що виразилися в
догляді за будинком в якому вона проживала разом з спадкодавицею, обробленні земельної ділянки, яка знаходиться біля будинку,
користуванні речами померлого, фактично вступила в управління та володіння
спадковим майном.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та пояснила суду, що дійсно 31 серпня 1988 року помер її батько - ОСОБА_3. Спадкове майно померлого складалось із
житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться поАДРЕСА_1. Даний будинок був побудований спадкодавцем в 1947 році, але правовстановлюючі
документи на цей будинок були втрачені. Позивачка по
справі доглядала за будинком в якому вона постійно проживала разом зі своїм дідом, обробляла земельну ділянку біля будинку,
користувалася речами померлого. Проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до
задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що дійсно 31
серпня 1988 року помер - ОСОБА_3. Спадкове майно померлого складалось
із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

2

області. Даний будинок був побудований спадкодавцем в 1947 році, але
правовстановлюючі документи на цей будинок були
втрачені, а тому немає можливості підтвердити право власності на даний будинок. Запис про даний будинок є в господарській
книзі Веселинівської сільської ради, де зазначено,
що будинок по АДРЕСА_1 області належав ОСОБА_3, в якому він постійно проживав до дня смерті. До
нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачка не зверталась,
але своїми діями, що виразилися в догляді за
будинком в якому вона проживала разом з спадкодавцем, обробленні земельної ділянки, яка знаходиться біля будинку, користуванні
речами померлого, фактично вступила в управління та володіння спадковим
майном.

Таким чином,
відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) позивачка фактично вступила в управління
або володіння спадковим майном.

В силу ч.3 ст. 5 ЦК України від 16 січня 2003 року якщо
цивільні правовідносини виникли раніше і регулюються актом
цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та
обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст.12 Закону України «Про власність» громадянин набуває право
власності на майно, одержане внаслідок успадкування.

Відповідно до
п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» № 4 від 24.06.83 року
«шестимісячний строк для прийняття спадщини може
бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк
позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його
частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку».
В силу п.1-е ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» із
позовних заяв майнового характеру державне мито стягується в розмірі 1 відсотку
від ціни позову але не менше З неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Керуючись ч.3 ст. 5 , ст. ст. 376 ,1268, 1276 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про власність», п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.95 року «Про
судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності», п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №
4 від 24.06.83 року п.1-е ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
державне мито»

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту

належності
майна та визнання права власності на майно в спадок задовольнити в повному
обсязі.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження - прийняла

спадщину після смерті свого діда -
ОСОБА_3, який помер 31 серпня 1988

року.

Встановити, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності
ОСОБА_3, який помер 31 серпня 1988 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження - право власності на житловий будинок з господарськими будівлями
та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після 10-ти
денного строку для подання заяви про апеляційне
оскарження ,якщо апеляційна скарга на рішення суду не буде подана протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набуває
законної сили після закінчення цього строку