Справа
№ 22 ц- 528/2007 р.
Головуючий у першій інстанції Дубас Т.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Даценко Л.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
лютого 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Хопти С.Ф.

суддів Даценко Л.М., Касьяненко Л.І.

при секретарі Левочко І.Я. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня
2006 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до поліклініки № З Святошинського району м.
Києва, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу про звільнення з
роботи за сумісництвом, поновлення на роботі за сумісництвом, стягнення
середнього заробітку за сумісництвом за час вимушеного прогулу, -

Встановила:

У вересні 2006
р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те,
що з 1996 р. вона
працює у відповідача лікарем-терапевтом.

З 10.01.2006
р. працювала за сумісництвом відповідно до наказу головного лікаря від 10.01.2006 р. на 0,5 ставки
лікаря-терапевта.

Відповідач безпідставно припинив виконання нею роботи за
сумісництвом 11.05.2006 р. та
зняв 0,5 ставки
лікаря-терапевта. Вказаний наказ від 11.05.2006
р. вважає незаконним та просить скасувати його, оскільки відповідач приймав
її на роботу за сумісництвом на вільну ставку, а не тимчасово на час
допологової та післяпологової відпустки іншого лікаря, про що її не попередили.
Крім того, вказане звільнення відбулося з порушенням загального порядку щодо
звільнення з роботи за сумісництвом з ініціативи адміністрації.

Просила поновити її на роботі за сумісництвом, стягнути з
відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 5.12.2006 р. в
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом норм
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ч.І ст.43 -1
КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової
організації допускається у випадках звільнення з суміщуваної роботи у
зв"язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а
також у зв"язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими
законодавством.

Відповідно до п.8 Положення про умови роботи за
сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій,
затвердженим наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України,
Міністерства фінансів України від 28
червня 1993 р. за № 76 звільнення з
роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством, а
також у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження
сумісництвом у зв"язку з особливими умовами та режимом праці без виплати
вихідної допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом головного
лікаря поліклініки № З
Святошинського  району м.  Києва
від   10.01.2006  р.   було  прийнято
на роботу  за

сумісництвом лікаря-терапевта ОСОБА_1, яка працює
лікарем - терапевтом
в цій же поліклініці за основним трудовим договором.

Встановлено, що позивачку було прийнято на роботу за
сумісництвом на час відпустки лікаря-терапевта по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку.

Встановлено, згідно наказу від 11.05.2006 р. позивачку
було звільнено з роботи по сумісництву.

Встановлено, що вказане звільнення з роботи за
сумісництвом є обгрунтованим, оскільки з довідки головного лікаря поліклініки
вбачається, що з 11 травня 2006 р. вказана
посада зайнята працівником, який не є сумісником.

Встановлено, що доводи позивачки про те, що вказане
звільнення проведено з порушенням загальних вимог, передбачених для звільнення
працівника з роботи з ініціативи адміністрації, не грунтуються на законі.

З урахуванням наведеного, суд зробив правильний висновок,
що звільнення позивачки з посади за сумісництвом проведено за ініціативою
адміністрації відповідно до вимог закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що
рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303,
307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія судців,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 5 грудня 2006 р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: