Апеляційний суд Запорізької
Справа №22-2977/07
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гончар О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2007 року                                                             м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді      Бондаря
М.С.

суддів                         Гончара
О.С., Ломейко В.О.

при секретарі              Тахтаул
О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 13 червня 2007 року в справі за позовом Комунального
підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання №7” (надалі
КП ВРЕЖО №7) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за квартплату і плату за
надані комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2007 року КП ВРЕЖО №7 звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї заборгованості за квартплату і плату за
надані комунальні послуги. Зазначало, що відповідач є власником квартир
АДРЕСА_1. Однак в порушення вимог закону вона неналежним чином сплачує
квартплату і вносить оплату за надані комунальні послуги, в зв'язку з чим у неї
виникла заборгованість перед позивачем в сумі 2010,42 грн., на підтвердження
якої позивачем надано докази.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13
червня 2007 в позов задоволено.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом
процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати,
направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Дослідивши в засіданні апеляційного суду обставини
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

З матеріалів справи вбачається, що суд правильно
встановив правовідносини, які склалися між учасниками справи, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального
права та прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують
висновків суду першої інстанції, а лише відображують позицію представника
відповідача, висловлену ним в запереченнях на позов, і яку він вважає такою, що
є єдино вірною та єдино можливою.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заперечуючи проти позову, представник позивача не навів підстав, з
яких він не визнає правильності розрахунку заборгованості наданого суду
позивачем. З цього приводу ним в ході розгляду справи в суді першої інстанції
не надано жодних заперечень, не оспорено вартість, кількість і якість наданих
позивачем послуг. Не надано доказів проведення їх оплати.

Єдиним запереченням проти позову заявлено необхідність залучення до участі
у справі в якості співвідповідача чоловіка відповідача. Суд першої інстанції не
знайшов за необхідним залучати його до участі у справі, тому по суті це й стало
єдиною підставою для заперечень рішення суду і його скасування з направленням
справи на новий судовий розгляд.

Разом з тим, згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог
і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже оскільки відповідач ОСОБА_2 на час подачі позову була власником
спірного житла, позивач звернувся до суду з позовом саме до неї, то й суд розглядав
справу щодо неї. Більш того, встановлено, що за період заборгованості саме
ОСОБА_2 на відміну від свого чоловіка користувалась спірними приміщеннями,
одноосібно перевела їх до нежилого фонду, під час судового розгляду справи про
визнання за її чоловіком права на частину приміщення заперечувала його право на
них. Крім того, винесеним рішенням не вирішено питання про права та обов'язки
її чоловіка, а тому підстав для скасування рішення суду з направленням справи
на новий судовий розгляд відсутні.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої
інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2007 року по справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

суддя

суддя

Бондар М.С.

Ломейко В.О.

Гончар О.С.