Справам
22-ц-1038/2007р.                                             Головуючий
1 інст. - Ральченко І.М.
роботі                                  Доповідач
УХВАЛА іменем України

27
лютого 2007 року
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого                - Ситнік О.М.

судців                           - Шевченко Н.Ф.,
Кружиліної О.А.

за участю
секретаря  -  Білицької
Ю.Є.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою голови правління -
генерального директора ВАТ «Автрамат» на рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 30 листопада
2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1до ВАТ «АВТРАМАТ» про скасування наказів про
накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛ  А:

03 жовтня 2005 року
ОСОБА_1звернулась до суду до ВАТ „АВТРАМАТ" з позовними вимогами
доповненими і уточненими в процесі розгляду справи та прийнятими судом, про
скасування наказів № 85 від 08.02.2005 року і № 507 від 06.09.2005 року про
застосування до неї дисциплінарних стягнень у вигляді доган та поновлення на
роботі на посаді машиніста котельної установки, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та 5000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування
своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з 23 липня 1982 року по 05 жовтня 2005 року працювала у
відповідача на різних посадах, а з 01.04.2000
року по день звільнення на посаді машиніста котельної 4 розряду.

Наказом від 08.02.2005 року їй було
оголошено догану за невиконання вимог чергового диспетчера та не доведення до
його відома інформації про роботу з відновлення нормальної подачі води.

Вважаючи, що
дисциплінарне стягнення до неї було застосоване із порушенням норм трудового
законодавства, просила поновити строк для його оскарження, оскільки він був
пропущений з поважних причин, та визнати його незаконним.

Наказом № 507 від 06.09.2005 року їй було
оголошено догану за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку при
використанні учбової відпустки та неналежне виконання службових обов'язків.

Вважаючи
застосування дисциплінарного стягнення незаконним, оскільки з її боку порушень
трудової дисципліни не було, просила скасувати наказ. Заяву про надання учбової
відпустки вона писала, але її у неї не прийняли.

Наказом № 432-к від 04.10.2005 року вона була
звільнена з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності працівників.

Посилаючись на
те, що вона була звільнена з порушенням вимог трудового законодавства без
врахування її переважного права на залишенні на роботі з урахуванням її
кваліфікації та стажу роботи просила поновити її на роботі.

Представник
відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність.

Рішенням
Фрунзенського районного суду м. Харкова від ЗО листопада 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

2

Суд поновив строк для оскарження
наказу № 85 від 08.02.2005 року. Визнав
незаконним цей наказ та скасував
його.

Визнав
незаконним та скасував наказ №
432-к від 04.10.2005
року про звільнення ОСОБА_1 з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України.

Поновив ОСОБА_1
на посаді машиніста котельної 4
розряду ВАТ «АВТ-РАМАТ».

Стягнув з ВАТ
«АВТРАМАТ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у
сумі 9192 грн. 95 коп. та 1000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі голова правління ВАТ «АВТРАМАТ» просить рішення районного суду в частині
задоволених позовних вимог скасувати і у позові відмовити, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню  не
підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі, районний суд обґрунтовано
виходив з того, що позивачка звільнена по п.1 ст.40 КЗпП України з порушенням
вимог трудового законодавства.

Відповідно п.1
ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також
строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути
розірвані власником або уповноваженим ним органом в разі змін в організації
виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності
або штату працівників.

Згідно до роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України ,
викладених у п.19 постанови
від 6 листопада
1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов»язані зі
звільненням по п.1 ст.40 КЗпП України суди зобов»язані з»ясувати, чи дійсно у
відповідача мало місце скорочення штату працівників, чи додержано власником або
уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення
працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на
іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості
перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним
правом на залишення на роботі та чи попереджався за два місяці про наступне
вивільнення.

Матеріали справи
свідчать, що ОСОБА_1 працювала у відповідача з 23.07.1982 року, в тому числі з 01.04.2000 року на посаді машиніста котельної 4-го розряду. Наказом
№ 468 від 03 серпня 2005 року посада, яку
займала позивачка підлягала скороченню. В цей же день її попередили про
скорочення посади та потім на засіданні профкому дали згоду на її звільнення
(а.с. 138,142, 149-152).

05 жовтня 2005 року на підставі
наказу № 432-к
від 03 серпня 2005 року позивачка
була звільнена у зв»язку із скороченням штату працівників.

Оскільки при
звільненні ОСОБА_1 були допущені порушення трудового законодавства вона
правильно поновлена на роботі.

Судом
встановлено, що основним критерієм для визначення ОСОБА_1 як працівника, що
підлягала звільненню, стала наявність у неї непогашеного дисциплінарного
стягнення від 08.02.2005
року.

Проте
перевіряючи за позовом ОСОБА_1 обґрунтованість притягнення її до дисциплінарної
відповідальності 08.02.2005
року, суд правильно встановив, що таке стягнення було застосоване з
порушенням трудового законодавства, оскільки у її діях був відсутній
дисциплінарний проступок, у зв'язку з чим визнав наказ № 85 від 08;О2.2ОО5
року незаконним.

Одночасно суд
встановив, що ОСОБА_1 на момент скорочення чисельності працівників при рівних
умовах продуктивності праці та кваліфікації, мала найбільш три-

3

валий
стаж роботи серед машиністів
котельної, що відповідно ст.
.42 КЗпП України є перевагою у залишенні на роботі.

Тому суд
правильно визнав наказ про звільнення ОСОБА_1 незаконним, поновив її на роботі
та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Оскільки
звільнення позивачки було проведено з грубим порушенням трудового
законодавства, що призвело до її моральних страждань суд правильно стягнув з
відповідача на її користь 1000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині
рішення також відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює
спірні правовідносини.

Так, відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання незаконним наказу № 507 від 06.09.2005 року про
притягнення її до дисциплінарної відповідальності, суд правильно встановив, що
нею було допущено порушення трудової дисципліни, оскільки в установленому
законом порядку ОСОБА_1 не оформила учбову відпустку, чим порушила правила внутрішнього
трудового розпорядку.

За таких
обставин судове рішення є законним та обґрунтованим. Доводи, наведені у
апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло
призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія:

ухвалила:

Апеляційну
скаргу голови правління -
генерального директора ВАТ «Автрамат» відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2006 року залишити
без змін..

Ухвала
апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня її
проголошення.

Головуючий

Судді