Справа 2-381-2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 квітня 2007р                                  Артемівський
міськрайонний суд Донецької області

у складі

головуючого судді Тверського С.М.

при секретарі Подгорної А.Я.

за участю   позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката
ОСОБА_2,

представника відповідача Гавриш
І.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Артемівська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ЗАТ "Белокаменські вогнетриви" про поновлення на
роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що вона працювала в ЗАТ
"Белокаменські вогнетриви", на посаді начальника відділа організації
праці.

Наказом № 209-К від 26.10.2006року її без її згоди перевели на посаду
інженера по нормуванню праці.

Наказом № 213-К від 2.11.2006року вона була поновлена на посаді начальника
відділу праці.

8.11.2006року в її робочій кабінет зайшов начальник
охорони ЗАТ "Белокаменскі вогнетриви" та в присутності інженера
ОСОБА_3, заявив їй, що згідно наказу вона зобов'язана негайно покинути
територію підприємства, але наказ про відсторонення від роботи їй ніхто не
пред'явив. Вона була вимушена покинути територію підприємства.

9.11.2006року
вона на роботу не вийшла в зв'язку зі станом здоров'я .

10.11.2006року вона також на роботу не вийшла та
звернулася до прокуратури м.Артемівська, а також направила лист на ім'я
генерального директора ЗАТ "Белокамеські вогнетриви", в якому просила
вказати підстави її відсторонення від роботи.

Наказом № 220-К від 16.11.2006року вона була звільнена за
прогули без поважних причин по п.4 ст.40 КЗпП України.

В теперішній час вона звернулася до суду з позовом про поновлення її на
роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ці обставини і
з'явилися підставою позову.

В судовому засіданні позивач та її представник наполягають на своїх вимогах
та просять їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та суду пояснив, що звільнення
позивача було проведено згідно діючого трудового законодавства. Просить суд в
позові відмовити.

Вислухавши сторони , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Як було встановлено в судовому засіданні позивач
працювала в ЗАТ " Белокаменські вогнетриви" начальником відділу
організації праці, згідно наказу № 14-К від 7.04.2003року.

Наказом № 209-К від 2б.10.2006року позивач була
переведена інженером по нормуванню праці в корундовий цех.

Наказом
№ 213-К від 2.11.2006року позивач була поновлена на попередній посаді.
Наказом № 220-К від  16.11.2006року
ОСОБА_1. була звільнена за прогули ( з 8.11.2006року по 15.11.2006року) без
поважних причин по п.4 ст.40 КЗпП України.

В судовому засіданні було встановлено і цей факт не заперечує сама позивач,
що 8.11.2006рку вона покинула робоче місце та покинула територію підприємства.

9.11.2006року вона не вийшла на роботу в зв'язку з поганим станом свого
здоров'я і далі також не виходила на роботу, вважаючи, що вона відсторонена від
роботи. Але цей факт не знайшов свого підтвердження з наступних підстав:

Так, свідок ОСОБА_4. суду пояснив, що працював начальником охорони
підприємства і 8.11.2006року між ним та ОСОБА_1 виник спір в зв'язку з минулим
її переводом на другу посаду, оскільки він не знав про поновлення ОСОБА_1 на попередньому
місці роботи. Він зробив їй зауваження та ОСОБА_1. відригувала дуже нервово та
покинула робоче місце і підприємство.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона на той час працювала в одному
кабінеті з ОСОБА_1 8.11.2006року в кабінет зайшов начальник охорони ОСОБА_4. та
побачивши ОСОБА_1 , запитав її чому вона знаходиться не на своєму робочому
місці. Між ними проізошов спір і через деякий час ОСОБА_1. зібрала свої речі,
віддала ключі від кабінету та пішла з підприємства.

Свідок ОСОБА_5. суду пояснила, що вона працювала начальником відділу
кадрів. Наказу про відсторонення ОСОБА_1 від роботи 8.11.2006року вона не
виготовляла та директор також такого наказу їй не давав. Після цього, вона
з'ясовувала , чому ОСОБА_1. не виходить на роботу, чи не хворіє вона.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює помічником генерального
директора ЗАТ "Белокаменські вогнетриви". Коли ОСОБА_1. покинула
виходити на роботу, він наполягався дізнатися її не виходу, а потім написав
доповідну записку на ім'я керівника підприємства.

Згідно п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності
можуть бути розірвані власником лише у випадках: прогулу без поважних причин.

В п.24 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.1992 року вказано, що
при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40
КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього
робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин.

Невихід працівника на роботу в зв'язку з незаконним переведенням не можна
вважати прогулом без поважних причин. Працівник, який відмовився від
переведення на більш легку роботу, якої він відповідно до медичного висновку
потребував за станом здоров'я, не може бути звільнений за п.п. 3.4. ст..40 КЗпП України.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач працювала начальником
відділу праці ЗАТ " Белокаменські вогнетриви".

26.10.2006року наказом № 209-К вона була переведена на посаду інженера по
нормуванню праці.

2.11.2006року наказом № 213-К вона була поновлена на посаді начальника
відділу праці.

8.11.2006року позивач, після розмови з начальником охорони підприємства,
залишила робоче місце та залишила підприємство і більше на роботу не виходила.

Поважних причин, з яких позивач не виходила на роботу з 8.11.2006року по
15.11.2006року у судовому засіданні встановлено не було, так як наказ по її
відсторонення від роботи не видався.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_1. пояснювала, що вона
була присутня при розмові її матері та ОСОБА_4. Останній намагався відсторонити
її мати від роботи, згідно наказу директора. Але цей факт не знайшов свого
підтвердження у судовому

засіданні,
так як такий наказ не видався. Крім тогою, суд враховує, що свідок є донькою
позивача.

Свідок
ОСОБА_7. суду пояснила, що 8.11.2006року вона бачила як біля контори ЗАТ "
Белокаменські вогнетриви" виходила ОСОБА_1. Остання була сумна та
розповіла їй, що начальник охорони підприємства змусив її покинути територію
підприємства. Але суд критично оцінює данні пояснення, так як свідок не був
присутній при цій розмові.

Згідно табелю обліку використання робочого часу за листопад 2006року
ОСОБА_1. не була на роботі частково 8.11.2006року та повністю
9,10,13,14,15,16.11.2006року і їй були поставлені прогули.

Згідно листа Соледарської міської лікарні, ОСОБА_1. за медичною допомогою у
лікарню з 8 по 14.11.2006року не зверталась.

Згідно ст.43 КЗпП
України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п.2-5 ст.40…,
може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкової організації,
членом якої є працівник. Але згідно довідки ЗАТ " Белокаменські вогнетриви"
на їх підприємстві профспілкова організація відсутня.

Тому,
враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не надала суду доказів того,
що вона була відсторонена від роботи наказом директора підприємства, немала
можливості потрапити на роботу і їй в цьому перешкоджували , а також була
відсутня на роботі з поважних причин, а тому звільнення позивача було проведено
згідно діючого трудового законодавства і поновленню на роботі вона не підлягає.

Керуючись
ст.ст.10,11,60,84,88,208-209,212-215,367    ЦПК
України,    ст.ст. 40, 43, 233,
235 Кодексу закону про працю України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1 до ЗАТ    "Белокаменські
вогнетриви"    про поновлення на
роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, відмовити. Це  рішення
набирає   законної  сили,
якщо   його   не
буде   оскаржено  в
строк передбачений на оскарження останнього .

На рішення може бути подана заява про оскарження до Апеляційного суду
Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом
10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути
подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її подано у строк ,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення винесено суддею Одноособово у нарадчій кімнаті.