Справа № 2-327/07 р. Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 березня 2007 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Алфьорової Т.М.
при секретарі Савченко В.Ю  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за позовною заявою Служби у справах
неповнолітніх Фрунзенської районної ради м. Харкова  в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,треті особи   Орган опіки та
піклування Фрунзенської районної ради м. Харкова,
приватний нотаріус - ОСОБА_9про визнання договору купівлі -продажу
недійсним

Встановив :

Позивач -
Служба у справах неповнолітніх Фрунзенської районної ради м. Харкова звернулись до суду з позовною заявою до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7 про визнання договору купівлі
-продажу недійсним, посилаючись на те, що,
згідно договору купівлі-продажу від 29.06.2002 року, складеного між ОСОБА_6, ОСОБА_7. та ОСОБА_3, яка
діяла від себе та неповнолітніх дітей
- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, ОСОБА_5, яка діяла
від себе та неповнолітніх дітей - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3року народження, та
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4року
народження, ОСОБА_4. та неповнолітнім ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5року народження, що
діяв за згодою матері - ОСОБА_3., була продана квартира за адресою м. АДРЕСА_1, загальною площею 99,3 кв. м., кількість кімнат в квартирі чотири.
Відповідно до ст.145 Кодексу про шлюб та сім'ю, Рішенням виконкому
Фрунзенської районної ради м. Харкова від 18.06.02 року відповідачам, хто мав неповнолітніх дітей будо надано дозвіл на продаж
вказаних квартир за умови купівлі
інших квартир. Відповідачка ОСОБА_5виконала умови і придбала одразу житло, де
зараз і проживає. ОСОБА_3. не виконала умови наданого дозволу Органу опіки та піклування Фрунзенської районної
ради м. Харкова на купівлю іншого житла, тим самим порушила право її
неповнолітніх дітей на житло, тому позивач вважає необхідним визнати договір
купівлі-продажу квартир, розташованих за адресою: м. АДРЕСА_1недійсним.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав.

Представник неповнолітніх -
батькоОСОБА_10. позов підтримував, давав пояснення
про те, що на 2002 рік вони з ОСОБА_3. проживали однією сім'єю тривалий час в квартирі, розташованій по АДРЕСА_2,
де проживає його матір і де виросли
їх діти. Його дружина та її сестри були співвласниками кв.

2

АДРЕСА_1.
Коли була укладена угода купівлі-продажу квартир у нотаріуса 29.06.2002 року,
він був присутній, але угоду не читав і думав, що тільки сестри та дружина продають свої частки, а частина дітей залишиться їм, і
він вважав, що їх частина у власності - це однокімнатна квартира. Дружина
отримала гроші в сумі 2 000 доларів США , а не 6 000 доларів США, як стверджує відповідачка, він допомагав їх рахувати. Після цього, їх сім»я
проживала у його матері до 2005 року, а потім вони з дружиною розійшлись, хоча шлюб не розірвали. З ним проживають діти :
неповнолітній син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2, яка досягла повноліття.

Представник ОСОБА_10- ОСОБА_16.
позов підтримував і вказував на те, що
договір купівлі-продажу від 29.06.2002 року був укладений з порушенням прав
неповнолітніх дітей ОСОБА_1, так як відповідачка ОСОБА_3 досі житло не
придбала. Крім цього, мати давала згоду на продажу квартири від імені ОСОБА_8, 1986 року народження , але згоду повинен давати і
батько. В своїй заяві на ім'я   Органу
опіки та піклування ОСОБА_8вказував на те, що дає згоду на продажу квартири за згодою батьків. Він вважає, що договір
купівлі-продажу необхідно визнати недійсним відповідно до ст.48 ЦК України ( в редакції 1963 року ),
так як порушені права неповнолітніх дітей.

ОСОБА_2 стала
повнолітньою, тому суд притягнув її до участі у справі в якості позивача. Вона надала заяву, в якій просила слухати справу за її
відсутністю.

Представник відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_7та ОСОБА_6 - ОСОБА_14 . в судовому засіданні позов не визнав і пояснів, що позивач посилається необгрунтовано на ст.48 ЦК України ( в редакції 1963 року), тому, що необхідно також посилатися і на норму права, вимогам якої не відповідає
договір купівлі -продажу спірної квартири. Договір
був укладений з дотриманням вимог законодавства.   Він був
посвідчений нотаріально, як цього вимагає ст.227 ЦК України, був отриманий дозвіл органу опіки та піклування від
18.06.2002 року. Згідно зі ст.41 ЦК України, угодами визнаються дії
громадян і організації ,спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Ці дії були вчинені всіма
учасниками договору купівлі-продажу і стосувалися купівлі
спірних квартир , а не продажу і купівлі іншої квартири. Всі зобов'язання сторін за договором були виконані влітку
2002 року. Дії чи бездіяльність ОСОБА_1щодо до купівлі дітям іншого житла, лежать поза
межами цього договору. Інші учасники
договору не мали можливості контролювати та впливати на дії ОСОБА_1стосовно придбання іншого житла. Недопустимо
ставити питання дійсності договору внаслідок недобросовісних дій чи
бездіяльності батьків неповнолітніх дітей щодо виконання умов наданого Органом
опіки та піклування дозволу. Батьки неповнолітніх дітей ОСОБА_1відповідно до ст.177 С К України управляють майном ,належним дітям. Неналежне
виконання батьками своїх зобов'язань є підставою для того, щоб вони відшкодували
шкоду.

В позовній заяві позивач вказує
нате ,що дозвіл надається за умови купівлі ОСОБА_3   квартири за адресою: мАДРЕСА_3. Але позивач
не вказує на підставі якого правового акту він діяв і чим це передбачено . У
дозволі взагалі не міститься умов щодо до купівлі квартири   за вказаною адресою. В ньому не вказано умов щодо припинення його чинності у разі
виникнення якихось обставин. В дозволі не
вказаний   строк , протягом якого повинна
бути куплена квартира за адресою: м. АДРЕСА_3. Покупцями було сплачено продавцям належну ціну. До і після підписання договору купівлі-продажу, діти
ОСОБА_1проживали за адресою м. АДРЕСА_5,
за місцем проживання їх батька ОСОБА_10., тому їх право на житло ніхто не
порушив. За цим місцем проживала і ОСОБА_3. Факт

3

укладення
договору купівлі-продажу жодним чином не вплинув на місце проживання дітей , так як
вони продовжували проживати за вказаною адресою.

Відповідачі ОСОБА_4та ОСОБА_5., до
складу сім'ї якої також входять неповнолітні діти, придбали
квартири. В квартирі № АДРЕСА_1проживає родина ОСОБА_7, там також
проживає неповнолітня дитина, і крім цього,
ОСОБА_7дуже хвора людина. На розірванні договору наполягає бабуся дітей та їх батько, які не знали про намір укласти договір
купівлі-продажу кв. № АДРЕСА_1та не знали про факт його
укладення. З боку цих осіб не було висунуто
жодних заперечень проти укладення договору і тільки після того як пройшло більше
двох років і надзвичайно зросли ціни на житло, тоді бабуся онуків стала ставити
питання про цей договір, щоб його визнали незаконним.

Відповідач ОСОБА_8- надав заяву про
слухання справи за його відсутності.

Третя особа-приватний нотаріус
ОСОБА_9. в судове
засідання не з'явився, просив слухати
справу за його відсутності, надав письмові пояснення по суті справи. Він вказує на те ,що 28.06.2006 року він   посвідчив договір купівлі -продажу спірної
квартири. Було надано рішення Фрунзенського виконкому від 18.06.2002 року про
дозвіл на продажу квартир. Згідно зі ст.ст. 1,14 ЦК України - за неповнолітніх дітей ,які не досягли 15
років, угоди укладають від їх імені батьки , а неповнолітні
віком від 15 до 18 років вправі укладати
угоди за згодою своїх батьків. До компетенції Органу опіки та піклування
входить встановлення того з батьків, хто буде діяти від імені неповнолітнього,
або за згодою якого буде діяти
неповнолітній. В рішенні Фрунзенської райради м. Харкова від 18.06.2002 року була вказана мати неповнолітніх
ОСОБА_3 , як законний представник своїх
дітей, тому він потребував згоду тільки матері. Згода обох батьків для
нотаріусів при посвідчені договорів
за участю малолітніх та неповнолітніх , стала необхідна після вступу в дії ЦК України 2004 р та СК України. Оскільки співвласником
квартири була тільки мати, для прийняття рішення достатньо було її письмової
заяви. Батько дітей також був присутній при укладенні
договору купівлі-продажу квартири і допомагав дружині рахувати гроші. Заперечень
не надавав.

Третя особа -
Орган опіки та піклування Фрунзенської райради м. Харкова про день та час
слухання справи були сповіщені належним чином , надали суду заяву про слухання справи
за їх відсутністю.

Суд,
вислухавши позивача та представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним в задоволені позову
відмовити.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Спірна
квартира АДРЕСА_1 отримана батьками відповідачів
сестер ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5. Потім квартира була
приватизована.

Діти ОСОБА_1з
дня народження та і самі батьки ОСОБА_3 таОСОБА_10. проживали разом в кв. № АДРЕСА_4, де був зареєстрований батько дітейОСОБА_10. Цей факт підтвердила і бабуся
дітей ОСОБА_17в своїй заяві на ім'я Служби у справах неповнолітніх, а також це
вказано в довідці з місця проживання. Діти
закінчували школу , користувалися лікарнею за місцем свого фактично проживання, але були зареєстровані у квАДРЕСА_1, тому
ввійшли в акт приватизації.

Як
встановлено в судовому засіданні, власниками вказаних квартир були   ОСОБА_4, ОСОБА_5та її неповнолітні діти ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3року народження та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4року народження, ОСОБА_3 та її
малолітні діти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження , та неповнолітній ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_5року народження на підставі свідоцтва про

4

право
власності на житло, виданого 23.05.2002 року відділом приватизації житлового
фонду Управління комунального майна та приватизації,
реєстраційний номер № 8-02-230624.

Квартири №
АДРЕСА_1складаються з чотирьох жилих кімнат, загальною площею 99,6 кв. м., в тому числі житловою площею 64,8 кв. м. Ці
квартири знаходились в спільній власності всіх співвласників, що підтверджено
наданими документами. Цей факт представник неповнолітніхОСОБА_10 не міг не
знати, так як він проживав однією сім»єю з ОСОБА_3. і, як представник дітей,
повинен знати яке майно належить його дітям і з чого воно складається.

Згідно наданого договору, сторони
уклали 29.06.2002 року договір купівлі-продажу квартир № АДРЕСА_1. Договір був посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_9. Ціна в договорі вказана 68 900 грн. Доля кожного власника складає - 8 612 грн. На долю ОСОБА_3
та неповнолітніх дітей приходилось
34 450 грн.

Згідно ст.41 ЦК України, угодами визнаються дії громадян і організацій
,спрямовані на встановлення, зміну або припинення
цивільних прав або обов'язків. Ці дії були вчинені всіма учасниками договору купівлі-продажу кв. № АДРЕСА_1.

Допитані в
судовому засіданні, як свідки ОСОБА_3, ОСОБА_5,ОСОБА_4та ОСОБА_6
пояснили, що в 29.06 2002 році була оформлена угода по купівлі -продажу квартир АДРЕСА_1 Знайшовши покупця, вони
до оформлення угоди між ним, зверталися в органи опіки і піклування для
одержання дозволу на продаж квартир і про це усі знали . Проте, що
продається не одна квартира, а дві квартири
на які було видано одне свідоцтво про право на житло знали всі учасники угоди ,
а такожОСОБА_10, що був присутній у приватного нотаріуса і допомагав дружині перераховувати гроші від продажу квартир.
Заперечень від нього до приватного нотаріуса або органи опіки та піклування не
надходило. Після того, як квартири були продані ,ОСОБА_5. зразу купила іншу квартиру. АДРЕСА_1були
звільнені і в них вселилися ОСОБА_7. ОСОБА_3. з дітьми та чоловіком проживали
за адресою АДРЕСА_2.

Після
підписання договору купівлі-продажу відповідачі звільнили квартиру, а нові власники
квартири ОСОБА_6 перепланували квартиру , а саме переобладнали об'єднану однокімнатну та трикімнатну квартиру в
п'ятикімнатну і, згідно Рішення Фрунзенської райради від 15.10.02 р №
224, ці перепланування узаконили.

Відповідачка
ОСОБА_5., діючи в інтересах своїх неповнолітніх дітей, на отримані від продажу квартири гроші одразу придбала квартиру
АДРЕСА_7 для себе та для неповнолітніх дітей ОСОБА_12та ОСОБА_13.

Відповідачка ОСОБА_3. отримавши
гроші за себе та свої дітей, квартиру одразу
не придбала. Тільки 15.10.2005 року придбала в АДРЕСА_6на ім'я старшого сина ОСОБА_8. Як пояснила відповідачка в
судовому засіданні, вона хотіла придбати його на неповнолітнього
ОСОБА_1, але в зв'язку з тим, що батько не дав би на це згоду, будинок
придбаний на ім'я старшого сина. В цьому будинку проживає вона , ОСОБА_8 та молодша дитина, яка народилася у 2005 році.
Інші діти можуть жити з ними.

В матеріалах
справи міститься письмова заява ОСОБА_10., надана на ім'я Органу опіки та
піклування про те, що гроші, які були отримані від продажу квартири повинні
були використані на навчання дітей. Доводи про те, що його понудили написати цю заяву ніякими доказами не
підтверджується.

5

Згідно ст.48 ч.1 ЦК України ( в редакції 1963 року ) недійсною є така угода , що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті
або майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно п.5 Пленуму Верховного
Суду України від 28.04.1978р. № 3 « Про судову практику про
визнання угод недійсними » - ст. 48 ЦК
застосовується при порушенні встановленого
порядку вчинення громадянами і організаціями дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і
обов'язків, при ущемленні угодою особистих або майнових прав
неповнолітніх дітей, а також в інших випадках їх невідповідності вимогам
чинного законодавства, якщо для них не встановлені особливі правила визнання угод недійсними (статті 45-47,
49-58 ЦК). Правила зазначеної статті
застосовуються також до наслідків визнання недійсною угоди при недодержанні
форми, в якій угода під страхом недійсності має бути укладена.

Позивач в
своїй позовній заяві, а також в судовому засіданні не посилався на жодну норму
права, вимогам якої не відповідає договір купівлі продажу.

Договір укладений з дотриманням
встановленого порядку вчинення громадянами і організаціями дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних
прав та обов'язків. Вимоги ст.227 ЦК України ( в редакції 1963 року )
щодо нотаріального посвідчення договору додержані.
Дозвіл органу опіки та піклування, наявність якого була передбачена ст.145
чинного на той час Кодексу про шлюб та сім'ю України було отримано.

Питання про
дозвіл на право опікуна вчиняти, а піклувальника давати згоду на вчинення від імені підопічного угод вирішує орган опіки
та піклування шляхом прийняття відповідного рішення, тобто це
питання відносяться до компетенції органу опіки та піклування при
виконавчому комітеті.

В рішенні Фрунзенського виконкому
м. Харкова від 18.06.02 року за № 115/1-вказано, що до
них звернулися з заявами про надання дозволу на продажу квартир АДРЕСА_1в м. Харкові ОСОБА_5та ОСОБА_3 від імені неповнолітніх
дітей, в зв'язку з розселенням сім'ї, та купівлі ОСОБА_3 квартири по АДРЕСА_7, та купівлі ОСОБА_4. квартири по
АДРЕСА_7.

Було вирішено дозволити
ОСОБА_3оформити договір купівлі-продажу квартир за
адресою АДРЕСА_1з урахування інтересів неповнолітніх
дітей: ОСОБА_8., ОСОБА_11, ОСОБА_1. Дозволити ОСОБА_8підписати договір купівлі-продажу квартири за згодою матері, також надано
дозвіл ОСОБА_4на продаж квартири з урахуванням неповнолітніх дітей. Будь - яких норм відносно наявності ще якихось
додаткових умов щодо укладення зазначеного договору купівлі -продажу
законодавство не містило.

Батько дітейОСОБА_10. заяви про заперечення проти продажу квартири від імені
дітей до опікунської ради не надав.

В дозволі   не міститься умови щодо купівлі іншої
квартири за будь яким адресом, так, в резолютивній частині рішення
вказане лише - дозволити ОСОБА_3. оформити договір купівлі-продажу квартири в
інтересах дітей, а також не вказані будь-які строки придбання іншого житла, тому неможливо визначити момент, з якого право дітей
є порушеним.

За договором купівлі -продажу квАДРЕСА_1покупцями було сплачено продавцям належну ціну, суму якої ніхто не
оскаржував і тому продавець, а саме ОСОБА_3., мала
можливість придбати дітям житло.

Згідно ст.ст.
78 ,148 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на той час - якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним
як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але
з додержанням відповідних правил про опіку і

6

піклування.
Представник неповнолітніх -ОСОБА_10 не висунув жодного заперечення проти
укладення договору купівлі-продажу майна, яке належало його неповнолітнім дітям
ані до, ані після його підписання, а також ним не
було оскаржено і рішення Фрунзенської райради м. Харкова від 18.06.2002
року.

Доводи представника
неповнолітніх -ОСОБА_10. про те, що він не знав, що майно дітей у вигляді
їхньої частини у спірних квартирах було продано в 2002 році не відповідає дійсності. Як пояснивОСОБА_10. і допитані в
якості свідків відповідачі, 29.06.2002 року у приватного нотаріуса при
укладенні угоди були присутні сторони по справі, в тому числі йОСОБА_10. -
батько неповнолітніх і він допомагав дружині перераховувати
гроші ,отримані від продажу квартири.

Його доводи про те, що він думав,
що продається тільки одна квартира, а однокімнатна
квартира залишиться його неповнолітнім дітям, а його дружина одержала частину
грошей за свою частку, також не відповідає дійсності, тому що квартира №
АДРЕСА_1 завжди перебувала в
спільній власності всіх власників і він не міг про це не знати, як представник
своїх дітей. Крім того, він, як представник своїх неповнолітніх дітей, припускаючи, що за дітьми залишилася однокімнатна
квартира після угоди, ніколи не перевіряв
стан цієї власності, не відвідував квартиру, не оплачував комунальні послуги.

Відповідно до
ст.177 Сімейного кодексу України, неналежне виконання батьками своїх
батьківських прав щодо управління майном дитини є підставою для покладення на
них обов'язку відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду
та повернути доходи, одержані від управлінням їхнім майном.

Неналежне
виконання батьками своїх обов'язків щодо управління майном дитини є підставою для покладення на них обов'язку відшкодувати
завдану їм матеріальну шкоду. У даному випадку, відповідачка  ОСОБА_3. повинна була діяти в інтересах
дітей, але інші учасники договору не мали можливості
контролювати її дії щодо купівлі цим дітям
іншого житла. З їх боку умови по договору купівлі продажу були виконані.

Відповідачі
ОСОБА_6та ОСОБА_7. є добросовісними набувачами спірної квартири , вони
всі умови договору виконали.

В первісне положення сторони в
теперішній час фактично повернути неможливо. Продана квартира була
перепланована. Для покупки спірної квартири ОСОБА_7продали свою
квартиру. ОСОБА_4.та ОСОБА_5не можуть повернутися до спірної квартири , так як на гроші, отримані від продажу
квартириАДРЕСА_1 купили нове житло, де проживають близько п'яти років.

В зв'язку з
наведеними   обставинами, суд вважає
необхідним відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.44, 48, 227, ЦК України ( в редакції 1963 року ),
ст.78,145 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст. ст.10,11 ,60,209, 212,214-215 ЦПК України , суд,-

ВИР1ШИВ:

В задоволенні позовної заяви Служби у справах неповнолітніх Фрунзенської районної ради м. Харкова в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_1 , ОСОБА_11 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,третій особи - Орган опіки та піклування Фрунзенської
районної ради м. Харкова, приватний нотаріус - ОСОБА_9 про визнання
договору купівлі -продажу недійсним - відмовити.

Рішення суду
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду

7

Харківської
області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення, шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
виготовлено в нарадчій кімнаті.