У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2007 року                                                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лихути Л.М., Сеніна
Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Житомирської області від 26 березня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до                ОСОБА_2 про поділ майна.

Зазначала, що з вересня 1977 року до 1997 року вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

У період шлюбу ними був придбаний будинок АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ-2121.

Посилаючись на те, що ними не досягнуто згоди щодо поділу
зазначеного майна, просила визнати спірне майно спільною сумісною власністю,
поділити майно, визнати за нею право власності на 57/100 частин будинку та ½
частину автомобіля.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської
області від                    29
листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 26
березня 2007 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від
29 листопада 2006 року скасовано та ухвалено нове, яким проведено поділ жилого
будинку АДРЕСА_1: в порядку поділу виділено ОСОБА_1: веранду 1-1, площею 6,7 кв.м., вартістю 2 786 грн.,
кухню 1-2, площею 9,3 кв.м., вартістю 3 867 грн., кладову 1-3, площею 2,9
кв.м., вартістю               1 206 грн.,
коридор 1-4, площею 5,5 кв.м., вартістю 2 287 грн., кімнату 1-5, площею 11,9
кв.м., вартістю 4 950 грн., кімнату 1-6, площею 31,1 кв.м., вартістю 12 932
грн., частину сараю Е-2, площею 21,1 кв.м., вартістю 5 785 грн., вбиральну “У”,
вартістю 353 грн., криницю К, вартістю 840 грн., ½ частину огорожі 1-2,
вартістю 628 грн., що становить 44/100 частини, вартістю 35 634 грн.

У порядку поділу виділено ОСОБА_2: кімнату 1-7, площею 11,5 кв.м., вартістю 4 782 грн.,
коридор 2-3, площею 5,3 кв.м., вартістю 2 205 грн., кухню 2-4, площею 8,7
кв.м., вартістю 3 618 грн., кімнату 2-5, площею 19,9 кв.м., вартістю             8 275 грн., гараж Г, площею 24
кв.м., вартістю 4 375 грн., літню кухню В, площею 19 кв.м., вартістю 3 492
грн., сарай Д, площею 19,4 кв.м., вартістю 3 570 грн., частину сараю Е, площею
17,1 кв.м., вартістю 4 689 грн., ½ частини огорожі 1-2, вартістю 628
грн., що становить 44/100 частини, вартістю 35 634 грн.

Зобов'язано ОСОБА_2 зробити
вхід з кімнати 2-5 до кімнати 1-7, перекривши вхід з кімнати 1-7 до кімнати
1-4.

У задоволенні позовних вимог про поділ автомобіля
ВАЗ-2121, д.н. НОМЕР_1, як спільно нажитого майна, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 26 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Л.М. Лихута  Ю.Л. Сенін