У Х В А Л А

І М Е
Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши 25
липня       2007 року касаційну скаргу
ОСОБА_1  на рішення Апеляційного суду м.
Києва від 14 травня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1  про визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визнання права на майно в порядку спадкування,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_2. і ОСОБА_3. звернулися до
суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що  спірну квартиру було придбано їх батьком і
відповідачкою під час перебування у шлюбі, а тому вона є спільним сумісним
майном подружжя.

Вважаючи, що після смерті їх батька
вони з відповідачкою є спадкоємицями за законом, просили визнати квартиру та
інше майно  спільною сумісною власністю
подружжя, визнати за ними право на 1/6 частину квартири й іншого майна за
кожною з них у порядку спадкування за законом.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 22 грудня 2006 року позов задоволено частково: визнано кошти
на особистих рахунках   ОСОБА_4. спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_4. і ОСОБА_1.; визнано право на 1/6 частину
цих коштів за кожною з позивачок та на 2/3 частини коштів  за ОСОБА_1., в задоволенні решти вимог  відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва
від 14 травня 2007 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні решти позовних вимог
скасовано й ухвалено нове, яким позов у цій частині задоволено, визнано
спірну квартиру  спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_4. і ОСОБА_1.; визнано право на 1/6 частину квартири
за кожною з позивачок, визнано право на 2/3 частини квартири за ОСОБА_1.,  в іншій частині рішення залишено без змін.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1. посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права та
ставить питання про скасування рішення апеляційного суду і залишення в силі
рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позов в частині визнання квартири спільною
сумісною власністю і визнаючи право на частини квартири за сторонами,
апеляційний суд виходив з того, що спірну квартиру придбано під час знаходження
ОСОБА_1. у шлюбі з батьком позивачок ОСОБА_4. і вона є їх спільною сумісною
власністю; відповідачка не довела наявність договору дарування коштів на
придбання квартири, укладеного між її сестрою, батьком  та нею і посвідченого в установленого законом
порядку.

За змістом
ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд касаційної
інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були  встановлені  в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу та  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваного рішення не дають
підстав для висновку про те, що судом
допущено порушення норм
процесуального або неправильне застосування норм матеріального права,
яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не
викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1  про визнання
майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права на майно в порядку
спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги
матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема