Справа № 2-2905
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
серпня 2007 року Ялтинській міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючій судді Цалко А.А., при секретарі Василенко О.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства,

в с т а н о в и в:

Позивач,
уточнивши в судовому засіданні свої позовні вимоги, просить суд встановити те,
що він являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести відповідні
виправлення в актовий запис про народження дитини, вказавши у відомостях про
батька його, ОСОБА_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що він з жовтня 1991 року
по грудень 1995 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою
ОСОБА_2 та вони проживали однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 (з 1996 року №
43), кв. 10. Наприкінці січня 1992 року відповідачка виїхала народжувати дитину
до своїх батьків в м. Санкт-Петербург. ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачки народився
їхній сумісний син - ОСОБА_3. У Книзі реєстрації народжень запис про батька
дитини був зроблений на прізвище матері - ОСОБА_3, а ім'я та по батькові за її
вказівкою, тому що вони не були одружені. В січні 1993 року відповідачка
повернулася з сином та вони утрьох стали проживати в смт. Сімеїз по вищевказаній
адресі у його брата. В грудні 1995 року відповідачка виїхала в невідомому
напрямку, залишивши їх з сином. З цього часу син постійно проживає з ним,
знаходиться на його вихованні та утриманні.

Представник
позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, викликалася через оголошення
у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик в газеті “Кримська газета” №
130 від 24 липня 2007 року та в газеті „Урядовий кур'єр” № 135 від 31 липня
2007 року відповідачка вважається повідомленою про час і місце розгляду справи
відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. При таких обставинах, суд вважає
можливим розглядати справу в відсутність відповідачці по наявним матеріалам
справи.

Заслухавши
пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов заснований на законі і підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно
до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року
„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів”, - при розгляді
справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004
року (до набрання чинності Сімейного кодексу України), необхідно застосовувати
відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі КпШС), беручи до уваги
всі доказі, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх
сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства
відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або
утримання ними дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КпШС України, - в разі народження дитини у
батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків
батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків
або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться
дитини, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Згідно
з ч. 3 ст. 53 КпШС України, - при встановленні батьківства суд бере до уваги
спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і
відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними
дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем
батьківства.

Судом
встановлено, що з жовтня 1991 року ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_2 та вони проживали однією сім'єю у брата позивача за
адресою: АДРЕСА_1 (з 1996 року № 43), кв. 10, що підтверджується довідкою
Алупкінського відділу Ялтинського міського управління ГУ МВС України в АРК від
30 травня 2007 року за вих. № 16/2018 (а.с. 10).

Наприкінці січня 1992 року відповідачка виїхала до своїх батьків в м.
Санкт-Петербург Російської Федерації, де в неї ІНФОРМАЦІЯ_1 народився сумісний
з позивачем син ОСОБА_3, про що 06 серпня 1992 року Палацом реєстрації
народжень м. Санкт-Петербурга був зроблений актовий запис за № 3838. У графі
відомості про батька згідно заяви матері були внесені відомості «ОСОБА_4», тому
що вони з позивачем не були одружені (а.с. 7).

В січні 1993 року відповідачка повернулася з сином та вони з позивачем
стали сумісно проживати в смт. Сімеїз по вищевказаній адресі та вести спільне
господарство.

В грудні 1995 року відповідачка виїхала в невідомому напрямку, залишивши
позивача з сином. З цього часу позивач проживає сумісно з неповнолітнім
ОСОБА_3, який знаходиться на його повному утриманні.

Так, як вбачається з довідки санаторію „Червоний маяк” від 29 травня 2007
року за № 92, ОСОБА_1 у період з 23 квітня 1998 року по 22 квітня 2005 року
проживав сумісно з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в житловому фонді санаторію за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).

З серпня 2005 року позивач з сином сумісно проживали в квартирі АДРЕСА_3,
що підтверджується довідкою Алупкінського відділу Ялтинського міського
управління ГУ МВС України в АРК від 25 травня 2007 року вих. № 16/1979 (а.с.
11).

З 2006 року позивач с сином сумісно проживають в житловому будинку
АДРЕСА_4, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Сімеїзської
селищної ради „Управління житлово-комунального господарства” вих. № 343 від 25
травня 2007 року (а.с. 9). Дане домоволодіння належить на праві власності
позивачу згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №
696375 від 21 травня 2006 року (а.с. 15).

Судом також встановлено, що весь цей час позивачем були створені усі умови
для нормального розвитку дитини, він займався його вихованням.

Так, в січні 1997 року позивач визначив ОСОБА_3 у дитячий садок в смт.
Сімеїз, куди він водив його до вересня 1999 року, що підтвердила допитана в
судовому засіданні свідок ОСОБА_5.

З 01 вересня 1999 року та по наступний час ОСОБА_3 навчається в Сімеїзській
середній загальноосвітній школі, що вбачається з довідки від 11 травня
2007 року (а.с. 13). Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка працює
вчителькою в школі, пояснила суду, що позивач завжди був присутній з сином на
шкільній лінійці 01 вересня, на її вимогу відвідував батьківські збори, та
ОСОБА_3  вважає його своїм батьком.

Зазначені обставини підтвердила також допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7.

При таких обставинах, оцінивши всі доказі в сукупності, суд вважає, що є
достатньо підстав для встановлення того, що ОСОБА_1 являється батьком
неповнолітнього ОСОБА_3, в зв'язку з чим, необхідно внести відповідні
виправлення в актову запис про народження дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
ст. ст. 53, 55, 158 КпШС України (в редакції 1969 року зі змінами та
доповненнями), Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня
2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів”,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити
те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець села Чкаловка Севанського району,
Республіка Арменія, являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Санкт-Петербург Російської Федерації, який народився у матері ОСОБА_2.

Внести
виправлення в актову запис про народження ОСОБА_3 за № 3838 від 06 серпня 1992
року, зроблену Палацом реєстрації народжень м. Санкт-Петербург, замінивши запис
у графі „батько” з ОСОБА_4 на ОСОБА_1.

На
рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд в порядку та строки, встановлені
ст. ст. 294-296 ЦПК України.

СУДДЯ