Справа
№ 22Ц-4782007 p.                Головуючий у
суді 1 інстанції  Науменко М.А.
Категорія 39                                         Доповідач
у суді 2 інстанції
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 лютого 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді
Лащенка В.Д.

суддів:   Червінко
К.С, Корзаченко І.Ф.

при секретарі
Шешко О.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2006 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
„Лан-Трейд" про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заборгованої
заробітної плати, коштів по листку непрацездатності, нарахованих коштів у
зв'язку із щорічною відпусткою, середнього заробітку за затримку розрахунку при
звільненні відшкодування  моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006
року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю „Лан-Трейд", в якому просив стягнути з відповідача
заборговану заробітну плату, нараховані кошти в зв'язку з наданням
щорічної" відпустки і по листку непрацездатності, середній заробіток за
затримку розрахунку при звільненні та
5000 грн. моральної шкоди.

Позивач зазначав, що з 14 лютого 2005
року по 7 серпня 2006 року працював у
відповідача на посаді головного енергетика.

З 15
червня 2006 року по 14 липня 2006 року перебував у
щорічній відпустці, але відпускні, в порушення ст. 21 Закону України
„Про відпустки", виплачені не були.

Після відпустки працював з 14 липня по 24
липня 2006 року, а
з 25 липня по
4 серпня 2006 року перебував
на листку непрацездатності, але оплату по ньому не було проведено.

5 серпня 2006 року він написав
заяву про звільнення його з роботи за власним бажанням, яку відповідач
зареєстрував лише 14 серпня 2006 року.

7  серпня 2006
року ним були здані всі робочі інструменти, до роботи його не допустили,
але розрахунку в зв'язку із звільненням з роботи не проведено не було.

8     ході розгляду
справи судом позивач підтримав зазначені позовні вимоги, доповнивши їх вимогою
про зміну формулювання причин звільнення з роботи, посилаючись на те, трудову
книжку, в якій вчинено запис, що звільнено його з роботи з 28 серпня 2006 року за ст. 136 КЗпП України,
відповідачем йому вручено під час розгляду справи в суді, 13 жовтня 2006 року.

Просив
змінити формулювання причин звільнення з роботи, вказавши, що його
звільнено з роботи за власним бажанням  з
14 серпня 2006 року.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 15 листопада 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено запис НОМЕР_1
в трудовій книжці ОСОБА_1 про його звільнення з роботидтосади головного
енергетика за ст. 136 КЗпП
України анулювати як незаконний.

Змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 та
зобов'язати керівника товариства з обмеженою відповідальністю „Лан-Трейд"
внести в трудову книжку ОСОБА_1 запис: „Звільнений з посади головного
енергетика товариства з обмеженою відповідальністю „Лан-Трейд" за власним
бажанням (ст. 38 КЗпП
України) з 28 серпня 2006 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю
„Лан-Трейд" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі,
відпускних, листку непрацездатності в загальній сумі 1461 грн. 75 коп.;
середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 29 серпня по 13
жовтня 2006 року в сумі 557 грн. 98 коп. та 5000 грн. моральної шкоди, а всього
7019 грн. 73 коп.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Лан-Трейд"
в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
представника відповідача та пояснення позивача, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої
інстанції в частині відшкодування моральної шкоди - зміні з ухваленням в цій
частині рішення з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач з 14 лютого 2005 року по 28 серпня 2006 року працював у
відповідача на посаді головного енергетика.

Відповідно до наказу № 12-к від 16
червня 2006 року
ОСОБА_1 було надано щорічну відпустку тривалістю 24 дні з 19
червня 2006 року по 13 липня 2006 року.

14 липня 2006 року позивач
приступив до виконання своїх обов'язків і пропрацював до 24 липня 2006 року, а з 25 липня по 4 серпня 2006 року перебував
на листку непрацездатності.

14 серпня 2006 року у
товаристві з обмеженою відповідальністю „Лан-Трейд" було зареєстровано
заяву ОСОБА_1 від 5 серпня 2006 року з проханням
про звільнення його з роботи за власним бажанням.

Наказом №
201-к від 28 серпня 2006 року позивача
було звільнено з роботи з 28
серпня 2006 року на
підставі ст.136 КЗпП України, якою визначається порядок покриття шкоди,
заподіяної працівником підприємству.

При наданні щорічної відпустки та при звільненні   ОСОБА_1 з роботи позивачеві  не були виплачені нараховані:  відпускні
в сумі 736 грн. 19 коп., заробітна

плата
- 623 грн. 29 коп.     та 102 грн. 27
коп. по листку непрацездатності,
а всього 1461
грн. 75 коп.

Звільнивши позивача з роботи, відповідач, в порушення
пункту 2.5 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженої наказом Мінпраці України від 29 липня 1993 року № 58 з послідуючими
змінами, не надіслав ОСОБА_1 повідомлення про звільнення його з роботи з
відміткою про це в його особовій картці.

Не маючи підстав і умов для покладення на ОСОБА_1
матеріальної відповідальності, передбачених ст. ст. 130, 132 КЗпП України,
відповідач видав розпорядження №
1 від 28 серпня 2006 року про
вирахування із заробітної плати позивача 364
грн.

При цьому відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 136 КЗпП України не
було повідомлено позивача про   видачу
даного розпорядження.

З наказом про звільнення з роботи та з розпорядженням про
вирахування із заробітної 364
грн., виданих 28 серпня 2006 року позивач був
ознайомлений лише 13 жовтня 2006 року, в період
знаходження справи в суді.

13 жовтня 2006 року позивачеві
видано і трудову книжку та запропоновано одержати всі суми, що належать йому
від підприємства, однак позивач, не будучи згідним з розміром нарахованих
сум,   відмовився їх одержувати.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 у частині зміни формулювання
причин звільнення та стягнення сум, що належали позивачеві при звільненні, в
тому числі, не виплаченої заробітної плати, нарахованих коштів в зв'язку з
наданням щорічної відпустки і по оплаті за листком непрацездатності та
середнього заробітку за затримку розрахунку, суд першої інстанції достатньо
дослідив та встановив обставини справи, дав належну правову оцінку
встановленому і прийшов до правильного висновку про підставність цих позовних
вимог позивача.

Що стосується рішення суду в частині відшкодування
моральної шкоди, то воно підлягає зміні з ухваленням нового рішення в цій
частині вимог, оскільки визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд не навів відповідних переконливих мотивів.

Зокрема, суд не врахував роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, наведених в його постанові від 31 березня 1995
року № 4 „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"
з наступними змінами і доповненнями) про те, що розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, тяжкості вимушених
змін у його життєвих стосунках.

При визначенні розміру суми на відшкодування моральної
шкоди, суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості,
а також з врахуванням вимог ст. 237-1
КЗпП України.

Виходячи із цих засад колегія суддів вважає за необхідне
зменшити суму, що підлягає стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю
„Лан-Трейд" на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди до 500 грн.

Керуючись ст.ст. 303,
304, п. З ст. 307, 309,
313, п.1 ст. 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
„Лан-Трейд" задовольнити частково.

Змінити рішення Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 15 листопада 2006 року в частині задоволення позову
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лан-Трейд" про
відшкодування моральної шкоди, зменшивши її суму до 500 (п'ятсот) грн.

В решті рішення Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 15
листопада 2006 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий