Справа
№ 2-400/07
РІШЕННЯ

ім'ям України

06 лютого 2007 року
м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у
складі:

Головуючого -
судді Панченко О.М.,

При секретарі Яріш Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом

ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Бердянської
міської ради, третя особа з боку відповідача - комунальне підприємство Бердянської міської ради
„Житлосервіс-3", про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання
права користування житловим приміщенням, спонукання до укладення договору найма житла,
поновлення строку позовної давності,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому
зазначила, що вона тривалий час проживає в квартирі АДРЕСА_1, наймачем якої
була ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Посилаючись та те, що починаючи з 1990
року вона мешкала з наймачем разом та вела спільне господарство, прохає
встановити факт проживання однією сім'єю з наймачем ОСОБА_2. В зв'язку з тим,
що вона добросовісно заволоділа нерухомим майном та відкрито і безперервно
володіє ним протягом більш десяти років, а також є членом сім'ї наймача, прохає
визнати за нею право користування житлом. Прохає також поновити строк давності,
який пропущено з поважних причин.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та
пояснила, що була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 в однокімнатній квартирі
своєї матері. Проте, вона тривалий час мешкає в спірній квартирі, проживала з
наймачем ОСОБА_2, надавала їй допомогу, вони спільно придбавала паливо,
предмети першої необхідності, проводили поточний ремонт квартири. Там
народилися її діти - син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вона є
одинокою матір'ю, її сім'я потребує поліпшення житлових умов. Стверджує, що
вона не була зареєстрована в спірній квартирі, оскільки житло є ветхим. Вважає, що строк
пропущений з поважних причин, оскільки вона є особою юридично необізнаною, має
малолітніх дітей, які потребують постійної турботи, та прохає його відновити.

Представник відповідача - Бердянської міської ради - проти позову заперечувала та пояснила, що позов не
доведений, оскільки відсутні докази проживання однією сім'єю з наймачем. Ордер
на вселення до житла позивачка не отримувала. Підстав для застосування
набувальної давності не має. Прохає в позові відмовити.

Представник третьої особи проти позову заперечував та
пояснив, що ОСОБА_2 була зареєстрована в квартирі НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1, яка раніше
була квартирою під номером НОМЕР_2.
Після смерті наймача з'ясувалося, що позивачка проживає в спірній квартирі,
на думку представника, безпідставно, оскільки не підтвердила, що була членом
сім'ї наймача.

Аналізуючи надані в справі докази, суд дійшов наступного
висновку.

Спірна квартира є комунальною власністю територіальної
громади м. Бердянська та перебуває на балансі комунального підприємства
Бердянської міської ради „Житлосервіс -3",
що не оспорюється сторонами.

Згідно рішення НОМЕР_3
від 05.04.01 року
квартири НОМЕР_4,
НОМЕР_5, НОМЕР_6 в будинку АДРЕСА_1, які
рішенням виконкому від 14.12.89
року НОМЕР_7 були
визнані ветхими, визнані
придатними для постійного проживання після проведення ремонтно-відновлювальних
робіт.

Квартира, на яку претендує позивачка, за даними КП
„Житлосервіс-3" є квартирою
НОМЕР_1 що
підтверджується випискою з особистого рахунку та особистим рахунком НОМЕР_8 з відміткою про
те, що житло є ветхим та
нарахування квартирної плати не проводиться.

Як пояснила позивачка, вона не перебуває на обліку як
особа, яка потребує поліпшення житлових умов.

Як вбачається з квитанцій, позивачка здійснювала оплату
електричної енергії в 2006
році. Інших доказів, які б свідчили про те, що позивачка несла будь-які
обв'язки по утриманню житла, як член сім'ї наймача, суду не надано.

Суд також не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, та вважає, що
їм відомі тільки де-яки обставини з життя позивачки, але вони бували епізодично
- раз на рік, в
квартирі, де мешкала позивачка, бачили, що вона займалася домашнім
господарством, але суд вважає, що цього недостатньо для визнання факту
проживання однією сім'єю. Свідки пояснили, що про ці обставини їм в основному
відомо зі слів позивачки.

Крім того, позивачка в судовому засіданні пояснила, що
вона вселилася в квартиру як квартирант в червні 1990 року, а в ІНФОРМАЦІЯ_1 наймач ОСОБА_2 померла, тому суд
приймає до уваги невелику тривалість спільного проживання осіб.

За таких обставин суд вважає не доведеним, що позивачка
була членом сім'і наймача, та підстав для визнання за нею права користування
житлом не вбачає.

Суд також вважає безпідставним посилання позивачки на
ст.344 ЦК України (2003 року),
оскільки дана норма не регулює спірні відносини з користування житлом.

Суд також вважає, що позивачка не надала переконливих
доказів про наявність перешкод для звернення до суду і пропустила строк
позовної давності з поважних причин. Так, вона дійсно має статус одинокої
матері згідно довідки Управління труда та соціального захисту населення НОМЕР_9
від 18.05.06 року, та має двох дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх
народження, але на протязі більш 15 років з дня смерті наймача житла ОСОБА_2
вона не зверталася до відповідних органів для вирішення спірного питання.

Відповідно до ст.80 ЦК України (1963 року) сплив
строку позовної давності до подання позову є підставою для відмови в позові.

За таких обставин суд вважає, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.
2, 3, 4, 10, 30, 60, 61, 207, 215 ЦПК України, ст. 80
ЦК України (1963 року),
суд

Вирішив:

В позові відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом 10 днів з
дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу - протягом 20
днів після подання заяви на апеляційне оскарження в апеляційний суд
Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд в порядку передбаченому
ст. ст. 292-296 ЦПК
України.

Суддя