АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

22 травня 2007 року.
м. Харків

Колегія суддів з касаційного розгляду справ судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Луспеника Д.Д., Швецової Л.А., Яцини В.Б.

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від
22 березня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 1
липня 2004 року, -

встановила:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів, які були стягнуті на підставі рішення
Київського районного суду м. Одеси від 17.05.1985
року за час з ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 15743,66 грн.,
посилаючись на те, що з 1993
року вона отримувала аліменти не в повному обсязі, та на підставі виданого
дублікату виконавчого листа було проведено стягнення з відповідача аліментів з ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 виконавче
провадження було закрите у зв'"язку із досягненням дитиною повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 березня 2004 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 1 липня 2004 року, у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Справа №
55-КС-07

Головуючий у першій інстанції :Губа Є.І.

Доповідач    Швецова Л.А.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені
судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд
першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правомірно
виходив з того, що позивачка отримувала аліменти на неповнолітню дитину з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі
усної домовленості з ОСОБА_2. Після отримання ОСОБА_1 дубліката виконавчого
листа і винесення постанови від ІНФОРМАЦІЯ_5
відкриття виконавчого провадження був проведений повний розрахунок, що
підтверджується заявою позивача.

Згідно з ч. 2
ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно ч. 1
ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені і в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Посилання касаційної скарги на те, що судом порушені
вимоги ст. 93, 94 КпШС
України, безпідставні, оскільки стаття 60
ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до 37
Закону України Про виконавче провадження", на підставі заяви позивача
про повну виплату заборгованості, державним виконавцем було винесено постанову
про закриття виконавчого провадження. Доказів оскарження або скасування
постанови про закриття виконавчого провадження від 29 квітня 2002 року ні суду
першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надала.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332,
335, 345 ЦПК України, колегія суддів з касаційного розгляду справ
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області

Ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 березня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 1
липня 2004 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.