Справа №2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

=================================================================

15 лютого 2007 року                        Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим         у
складі:                  головуючої
судді: Земляної Г.В.,  при
секретарі:         Копистко О.М.,
за участю адвоката:
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ялти
цивільну справу за позовом Ялтинської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, 3-я особа ОСОБА_5, про знесення самочинно збудованої споруди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заперечують проти заявлених вимог.

Представник
Ялтинської міської ради, уточнивши позовні вимоги, просить суд зобов'язати
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 знести самочинно збудований сарай - туалет під літер
«Щ», розташований на земельній ділянці, яка належить на праві власності
позивачу, в прохідній частині тупикового проходу між домоволодіннями №16 і
АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що споруда зведена самочинно, без
дозволу виконавчого комітету Ялтинської міської ради і без дозволу на виконання
будівельних робіт. Крім того, порушує права ОСОБА_5, оскільки вона не має
можливості користуватися проходом по земельній ділянці загального користування
для підходу до свого  будинку.

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 пояснили суду, що спірна будівля - туалет під літер
«Щ», розташована на прибудинковій території домоволодіння АДРЕСА_1,  а не у проході загального користування.
Ділянка була надана ОСОБА_2 радгоспом - заводом «Лівадія» у 1960 році, з
дозволу якого у 1995 році і було споруджено туалет.  ОСОБА_5 вже зверталася до суду з позовом про
знесення спірної будівлі, але суд відмовив їй в задоволенні позовних вимог, у
зв'язку з чим вважають, що права ОСОБА_5 не порушуються. Крім того, вважають,
що позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності, бо споруда
зведена у 1995 році і ніяких вимог раніше до них Ялтинська міська рада і її
виконавчий комітет не пред'являли. Позивачі збирають документи  на приватизацію земельної ділянки, яка
знаходиться  їх користуванні із 1960
року.

Третя
особа -ОСОБА_5 позовні вимоги Ялтинської міської ради підтримала і пояснила
суду, що не має можливості користуватися проходом загального користування, бо
відповідачі самочинно звели на його початку сарай - туалет літер «Щ», труби від
якої перешкоджають користуванню проходом.

Вислухавши
сторони, 3-ю особу, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні вимоги Ялтинської міської ради не підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Як
встановлено судом, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від
27 січня 2005 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 належить 1/12 частка
домоволодіння АДРЕСА_1. Приміщення сараю - туалету під літер «Щ», яке збудовано
відповідачами  1995 році  і  ця
обставина не заперечується ОСОБА_5 у правовстановлюючих документах на житло не
вказано(арк.спр.51).

На підставі
ст.376 ЦК України встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення,
яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести
відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа,
яка здійснила будівництво відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Представник
Ялтинської міської ради вважає, що споруда літер «Щ» знаходиться на прохідній
частині тупикового проходу між домоволодіннями №16 і АДРЕСА_1 і перешкоджає
ОСОБА_5  користуванні загальним проходом
між будинками. У якості доказу даної обставини позивач посилається на рішення
Ялтинського міського суду АРК від 09.04.2004 року і від 02.12.2004 року(арк.спр.9-11,47-50),
а також на ухвалу Апеляційного суду АРК від 18.04.2005 року(арк.спр.12-14), які
були прийняті по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою прибудинкової
території,  знесення самочинно збудованої
споруди.

Разом із тим з
таким обставинами погодитися не можна, бо віни не підтверджується  судовими рішеннями, на які посилається
позивач. Так, ухвала Апеляційного суду АРК від 18.04.2005 року, на яку
посилається позивач, не містить у собі відомостей щодо місця розташування
спірної будівлі.

У
порушення вимог ст.60 ЦПК України представник позивача не довів суду ті
обставини, на які він посилається,  як на
підставу своїх вимог і заперечень. Яких -не будь доказів у підтвердження тих
обставин, що самочинно збудована  1995
році  відповідачами споруда туалету
суперечить суспільним інтересам, або порушує права інших осіб.

Посилання представника відповідача на порушення прав третьої особи
ОСОБА_5 суд не може взяти до уваги, так як
підставі ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням, яке набрало чинності по цивільній, господарській або
адміністративній справі не доводяться при розгляді інших справ, в яких
приймають участь ті ж самі особи або особа, у відношенні якої встановлені ці
обставини.

Ухвалою
судової палати по цивільним справам Апеляційного суду АРК   задоволенні вимог ОСОБА_5 про знос самочинно
збудованого туалету відмовлено. В ухвалі зазначено, що на момент розгляду
справи набрало чинності рішення Ялтинського міського суду від 09.04.2004 року,
згідно якого ОСОБА_5 було відмовлено в задоволенні позову про знесення спірної
будівлі туалету(арк.спр.11-14). Тому було частково скасовано рішення
Ялтинського міського суду від 02.12.2004 року з закриттям провадження по справі
в частині вимог про знесення туалету з підстав п.3 ст.227 ЦПК
України(арк.спр.48,49)

. За таких
обставин твердження  Ялтинської міської
ради про те, що права ОСОБА_5 порушуються у зв'язку із спорудженням сараю -
вбиральні літер «Щ» є необґрунтованим і бездоказовим.

Разом із
тим 15 грудня 2005 року Ялтинська міська рада прийняла рішення про дачу дозволу
на складання проекту відводу земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 її співвласникам. Вказаним рішенням
передбачено, що співвласники будинку можуть складати проект відводу земельної
ділянки площею 0,2530 га, з яких 0,100 га належить передати у їхню власність, а
0,1530 - в оренду для будівництва і обслуговування житлового будинку і
господарчих споруд. Геодезична зйомка
земельної ділянки, яка була проведена в процесі складання проекту її
відводу свідчить про те, що спірна будівля розташована у межах ділянки, яка
відводиться співвласникам домоволодіння(аок.спр.56-75).             Згідно із планом садиби і будівель домоволодіння площа
прибудинкової території домоволодіння АДРЕСА_1 складає 2530 кв. метрів, які у
відповідності з рішенням Ялтинської міської ради в цілому відводиться
співвласникам будинку. Проектом відводу земельної ділянки передбачено, що
спірна будівля розташована в її межах, у зв'язку з чим твердження про її
розміщення на землях загального користування у тупиковому проході не
підтверджені зібраними по справі доказами.

Суд не
може прийняти до уваги лист з Управління Головного архітектора Ялтинської
міської ради про те, що управління відізвало свій висновок з проекту відводу,
оскільки необхідно усунути певні недоліки, бо ніяких посилань на те, що
стосується він спірної будівлі, у листі немає.

Крім
того, на підставі ст.257 ЦК України встановлена загальна позовна давність, яка
встановлюється тривалістю у три роки.

Із тексту рішення Ялтинського міського суду
від 09  квітня 2004 року слідує, що
ОСОБА_5 пред'явила  позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3
і ОСОБА_4 про знесення туалету літер «Щ»(арк.спр.47). Справа розглядалася за
участю виконавчого комітету Ялтинської міської ради. Таким чином, позивачу було
відомо про  наявність спірної споруди   із квітня 2004 року. Разом з тим, позов про
знесення спірної будівлі пред'явлено до суду у жовтні 2006 року, тобто більше
ніж через три роки після встановлення факту його будівництва. Суд також
враховує пояснення відповідачів і третьої особи, які не заперечували проти
того, що сарай - вбиральня літер «Щ» була збудована у дев'яності роки пришлого
століття. За таких підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню, бо
заявлені вони після спливу позовної давнини.

На
підставі ч.4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у
позові.

При таких обставинах,  вимоги позивача про знос самочинно
збудованного туалету не підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,15, 212-216, 218 ЦПК України,
ст. ст.256,257,267, 376 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову Ялтинській міській раді до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я
особа ОСОБА_5 про знесення самочинно збудованої споруди - відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржене в Апеляційному суді Автономної Республіки Крим  шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження
впродовж десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається впродовж двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження у відповідності з положеннями ст.294 ЦПК України.

Суддя

Ялтинського міського сд
Г.В.Земляна