Справа № 22- ц-1320 / 2007 р.                                                     Головуючий
1 інст. - Кононенко З.О.
Категорія: право власності                                                                                  Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2007 року судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого:        Маміної О.В.

Суддів:                     Цвірюка В.О., Шаповал Н.М.

При
секретарі       Дмитренко A.M.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного
суду міста Харкова від 21 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої
злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 20.02.2006 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про про
стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись нате,
що 15.05.1997 року з автостанції «Кінний ринок» відповідачем ОСОБА_2. був
викрадений належний позивачу за генеральним дорученням автомобіль «Фольксваген-Пассат», в якому
знаходились придбані ним для реалізації речі, вартість яких складала 4 554 грн.

Діями ОСОБА_2 йому була спричинена матеріальна шкода в розмірі 55 656 грн.,
яка складається з вартості речей 4 554 грн., вартості автомобіля 50 102 грн. та
послуг адвоката в сумі 1 000 грн. та моральна шкода в сумі 50 000 грн. Моральна
шкода полягає в тому, що позивач на протязі 6 років намагався знайти
справедливість та став об"єктом насмішок та знущянь, в нього погіршився
стан здоров'я та розладилися сімейні відносини.

Відповідач позов не визнав, при цьому пояснив, що
ОСОБА_1. мав намір купити спірний автомобіль, але грошей не віддав та став
окриватися. 27.01.1997 року ОСОБА_2. анулював довіреність на право керувати та
розпоряджатися автомобілем, яку він видавав ОСОБА_1. Тому він вважає себе
невинним.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 грудня 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення матеріальної та моральної шкоди  відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1. подана апеляційна скарга, в якій він
просить скасувати рішення Жовтневого районного суду від 21.12.2006 р. та
постановити нове рішення, стягнувши на його користь матеріальну шкоду в розмірі
55 656 грн., та моральну шкоду в сумі 50 000 грн. При цьому посилається на
неповне з'ясування судом обставин, які мають істотне значення для справи,
порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши
пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду, судова колегія вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, дією або
бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2., будучи
власником автомобіля Фольксваген
-Пассат, держ.
номер НОМЕР_1, 09.10.1996 року видав генеральну довіреність ОСОБА_1. на право
керування та розпорядження зазначеним автомобілем. 27 січня 1997 року вказана
довіреність була скасована, про що направлено повідомлення до УДАІ УМВСУ у
Харківській

області та ОСОБА_1. А 15.05.1997
року відповідач забрав з автостоянки належний йому автомобіль.

21.05.1997 року Комінтернівським РВ ХМУ УВМСУ в Харківській області
порушено" кримінальну справу за фактом крадіжки автомобіля та речей, що
знаходились у ньому.

Постановою заступника прокурора Комінтернівського району м. Харкова від
17.05.2002 року кримінальна справа відносно ОСОБА_2. в частині крадіжки
автомобіля була закрита за відсутністю події злочину.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова
від 22.12.2005 року ОСОБА_2. звільнено від кримінальної відповідальності за ч.
2 ст. 140 КК України ( в ред.
1960 р.) у
зв"язку із амністією, а кримінальну справу закрито.

Під час досудового слідства і в суді ОСОБА_2. свою вину у
крадіжці автомобіля та майна ОСОБА_1. не визнавав. Заперечував наявність будь -
якого майна, що належить позивачеві, у автомобілі.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1. в позові,
послався на недоведеність вини ОСОБА_2. у спричиненні майнової шкоди
позивачеві, та недоведеність обставин наявності в автомобілі під час, коли
відповідач забрав його з автостоянки, майна позивача на загальну суму 4554 грн.
та відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди. При цьому судом
першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, дана належна
оцінка показанням свідків, доказам, що є у матеріалах кримінальної справи за
обвинуваченням ОСОБА_2.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він грунтується на наявних у справі доказах.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги виводи суду не спростовують.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної
інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може

бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом

двох місяців.