Щасна Т.В. доповідач: НаумчукМІ.
справа № 22-5221 категорія
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Наумчука М.І. суддів: Карпенко CO., Слюсар Т.А.

при секретарі Голуб К.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну спра­ву за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
«ПіСіБі-Радіозавод», третя особа: Київська регіональна рада профспілок
«Космомаш», про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2007 року,-

встановила   :

У квітні 2005 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати. Зазначала, що вона з 17.08.1963
року перебувала в трудових відносинах з відповідачем, останнім часом з 26.07.2004 року на посаді
касира. 09.03.2005 року її
звільнено з роботи за скороченням штатів з посади касира.

Посилаючись на
те, що вона з 2000 року є
членом профспілкового комітету підприємства, однак попередньої згоди на
проведення її зві­льнення вищого виборного органу профспілкової організації, як
це пе­редбачено ст. 252 КЗпП
України, отримано не було, позивач просила задовольнити вимоги.

В процесі
розгляду справи ОСОБА_1 доповнила позов вимогами про стягнення моральної шкоди
в розмірі 1000 грн.,
яку згодом збіль­шила до 10000
грн. (а. с. 134-136,
167).

В обгрунтування
заявленого позову, крім викладеного в первісній заяві, ОСОБА_1 посилалась також
на те, що первинна профспілкова організація відмовила відповідачу у дачі згоди
на її звільнення. В цьому рішенні наведені мотиви, з яких виходив профком при
вирішенні цього питання. Підстав вважати таке рішення необгрунтованим не було.
При проведенні звільнення їй не пропонувалося зайняття посад, що бу­ли
вакантними з часу попередження про звільнення. Проведення звіль­нення з
ініціативи власника (уповноваженого органу) членів профкому заборонялось
колективним договором, що був укладений на підприємст­ві .

Рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2007
ро­ку в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення
позову. Апелянт вказує, що суд не дав належної оцінки зібраним доказам,
неправильно застосував норми мате­ріального права. Суд безпідставно визнав
рішення профкому про відмо­ву дати згоду на її звільнення необґрунтованим та не
звернув уваги на те, що відповідач взагалі не звертався для отримання згоди на
її

2

звільнення до вищестоящого профспілкового органу. їй не
було запро­поновано всі вакантні посади в період із дня попередження про звіль­нення
до звільнення, які вона могла зайняти.

В суді
апеляційної інстанції позивач, її представник підтримали апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

Представник
відповідача заперечував проти задоволення апеляцій­ної скарги, вважав, що спір
судом вирішений правильно.

Представник
третьої особи Київської регіональної ради профспі­лок «Космомаш» вважав
апеляційну скаргу обгрунтованою.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, переві­ривши законність і
обгрунтованість постановленого по справі рішення в цій частині, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що порушень
законодавства при звільненні позивачки допущено не було. Первинна профспілкова
організація, членом якої є позивач, була легалізована на підприємстві тільки в 2006 році.

Однак повністю
погодитись з такими висновками неможливо, оскі­льки вони не відповідають
фактичним обставинам справи, не ґрунтують­ся на поданих сторонами доказах,
норми матеріального права при вирі­шенні спору судом порушені.

Як встановлено
судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала у відповідача на
посаді касира і наказом НОМЕР_1 звільнена з роботи 09.03.2005 року в зв'язку
із скороченням штату працівників (а. с. 13).

Згідно із
протоколом НОМЕР_2 членів
профспілки ДП «РСВ-Радіозавод» ОСОБА_1 обрано до складу профспілкового ко­мітету
цього підприємства (а. с. 163)
. Про те, що позивач була чле­ном профспілкового комітету ДП «РСВ-Радіозавод»
свідчить і витяг з протоколу №11
засідання профспілкового комітету від 11.12.2002
року (а. с. 98) .

Позивач вказує,
що вона була членом профспілкового комітету і на момент проведення звільнення.

Вона зазначена
серед присутніх членів профкому в протоколі №2 від 10.02.2005
році на якому розглядалось питання про дачу згоди на звільнення
працівників, в т. ч. позивачки (а. с. 5).

Подані ОСОБА_1
документи про те, що вона є членом профспіл­кового комітету та її пояснення в
цій частині відповідачем не спрос­товані .

Головою
Київської регіональної ради профспілок «Космомаш» від­повідач був повідомлений,
що на ВАТ «ПіСіБі-Радіозавод» діє первинна профспілкова організація, яка є
організаційною ланкою Київської ре­гіональної профспілкової організації
працівників космічного та зага­льного машинобудування України (а. с. 41, 162).

Те, що
відповідачу було відомо про існування на підприємстві первинної профспілкової
організації на підприємстві вказує і лист останнього з приводу ведення
переговорів і підготовки змін та допов­нень до колективного договору (а. с. 42).

Згідно із
статутом ВАТ «ПіСіБі-Радіозавод» створене шляхом пе­ретворення ДП
«РСВ-Радіозавод» у відкрите акціонерне товариство.

Наведене
свідчить, що пройшла реорганізація підприємства, в зв'язку з чим до відповідача
перейшли всі права і обов'язки держав­ного підприємства (ч. 7 ст. 34 Закону України
«Про підприємства», який був чинним на момент перетворення).

Виходячи з
викладеного та з врахуванням положень ч. З ст. 252 КЗпП України, ст. 41
Закону України «Про професійні спілки, їх права

3

та гарантії діяльності» звільнення ОСОБА_1 за ініціативою
адмі­ністрації могло бути проведене лише при умові отримання попередньої згоди
виборного органу, членом якого вона є, а також вищого виборно­го органу цієї
профспілки.

До вищого
виборного органу, - Київської
регіональної ради проф­спілок «Космомаш» за дачею згоди на звільнення позивача
відповідач не звертався і такої згоди, відповідно, на час проведення звільнення
ним отримано не було.

Виходячи з
викладеного, звільнення ОСОБА_1 за ініціативою адміністрації проведене з
порушенням встановленого порядку, а тому воно не може бути визнане законним.

Та обставина, що
первинна профспілкова організація ВАТ «ПіСіБі-Радіозавод» була внесена до
реєстру об'єднань громадян після звіль­нення позивача з роботи правового
значення не має (а. с. 121).

Законом України
«Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не передбачено
внесення профспілкових організацій до ре­єстру об'єднань громадян, натомість
вони мають легалізуватись. При цьому профспілка підприємства, установи,
організації підлягає лега­лізації, коли вона діє на підставі власного статуту.

Первинна
профспілкова організація ВАТ «ПіСіВі-Радіозавод» діє на підставі Статуту
профспілки працівників космічного та загального машинобудування України (а. с. 72-94), а не на підставі
власного статуту, в зв'язку з чим не потребує окремої легалізації.

За таких
обставин колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове
про задоволення вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді касира з
часу звільнення.

У зв'язку з
поновленням позивача на роботі на підставі ч. 2 ст. 225
КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню середній за­робіток за
час вимушеного прогулу.

При проведенні
розрахунків в цій частині колегія суддів вихо­дить з того, що середньоденний
заробіток ОСОБА_1 складав 16
грн. 91 коп. (382,71+276,75):(19+21)сума
заробітної плати за січень-лютий 2005
року розділена на кількість робочих днів у цих місяцях) (а. с. 6).

Всього кількість
днів вимушеного прогулу ОСОБА_1 складає: у 2005 році -
206, у 2006 році - 250, у 2007 році -
135.

Розмір заробітної
плати за час вимушеного прогулу становить 9993
грн. 81 коп.
Вирахуванню з цих коштів підлягає отримана ОСОБА_1 вихідна допомога в сумі 416 грн. 29 коп.

Позивач не
заперечує отримання вихідної допомоги при звільненні у вказаному розмірі.

Таким чином за
час вимушеного прогулу стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 9577 грн. 52 коп.

Колегія суддів
вважає, що проведенням звільнення позивачу запо­діяно моральну шкоду, оскільки
вона без законних була позбавлена мо­жливості працювати, отримувати винагороду
за працю, чим була поста­новлена у скрутне матеріальне становище та змушена
докладати додат­кових зусиль для відстоювання своїх прав.

При визначенні
розміру коштів на відшкодування моральної шкоди колегія суддів враховує, що
порушені трудові права позивача віднов­лені постановленим рішенням, яким в т.
ч. на її користь стягнуто за­робітну плату за час вимушеного прогулу.

В зв'язку з цим
колегія суддів вважає, що 1000
грн. буде доста­тньою грошовою компенсацією понесених ОСОБА_1 моральних
страж­дань. Відшкодування моральної шкоди на користь працівника проводить­ся на
підставі ст. 237-1 КЗпП
України.

4

Таким чином вимоги в частині
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування
моральної шкоди задовольня­ються частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суд­дів, -

вирішила   :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2007
року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1
на посаді касира ВАТ «ПіСіБі-Радіозавод» з 09.03.2005 року.

Стягнути з ВАТ
«ПіСіБі-Радіозавод» (р/р 7
95 в 2 КФ
«ВаБанк» м. Києва, МФО
320519, код 30263079,
ІПН 14, сві­доцтво
№38812171) на
користь ОСОБА_1 9577 грн. 52 коп. середньо­го
заробітку за час вимушеного прогулу без вирахування з нього пода­тків та інших
обов'язкових платежів, 1000
грн. на відшкодування мо­ральної шкоди.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ВАТ
«ПіСіБі-Радіозавод» (р/р 795
в 2 КФ
«ВаБанк» м. Києва, МФО
320519, код 30263079,
ІПН 14, сві­доцтво
№38812171) на
користь держави 95 грн. 78 коп. мита та ЗО
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи апеля­ційному
суду м. Києва (Код ,
розрахунковий рахунок 0001,
Банк: ГУ ДКУ у м.
Києві, МФО банку:820019).

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили шляхом подан­ня до цього суду касаційної скарги.

головуючий