Справа № 22- 736                             Суддя 1-ї ін.- Гладишенко
Категорія - 19                                   Доповідач - Шабанова В.О.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007 р. Апеляційний
суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О.

Суддів-Стратіло В.І., Резнікової Л.В.

При секретарі- Кошмак Т.С.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Красно армійську
Донецької області

На рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 05
грудня 2006 року

За позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Красноармійську
Донецької області про відшкодування моральної шкоди.

Третя особа: ВАТ „Вугільна компанія „Шахта
Красноармійська-Західна"

ВСТАНОВИВ:

23.10.2006 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань України в м. Красноармійську Донецької області
про відшкодування моральної шкоди.

В заяві
посилався на те, що з 1993
р. працював на шахті на різних посадах, останнім часом ІНФОРМАЦІЯ_1.

Висновком МСЕК
від 31.08.2006 року
йому вперше з 31.07.2006
р. встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 50 % у зв"язку з
професійним захворюванням- хронічна вертоброгенна радікулопатія.

Комісією призначена дата переогляду на 31.08.2008 р.

Постановою Фонду
від 25.09.2006 року НОМЕР_1 йому призначені
помісячні страхові виплати і одноразова допомога.

Питання щодо
відшкодування моральної шкоди не вирішено.

Позивач
зазначав, що у зв"язку з ушкодженням здоров"я відчуває фізичні
страждання. Дане ушкодження негативно вплинуло на образ життя, оскільки його
звільнено з роботи за п.2 ст.40
КЗпП України у зв"язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок
стану здоров"я. Він вимушений систематично проходити лікування в різних
лікувальних установах.

Просив відшкодувати моральну шкоду. Стягнувши на його користь грошову компенсацію
в розмірі 75000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2006 року позовні
вимоги задоволені частково.

З відділення
виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві
та профзахворювань України в м. Красно армійську на користь ОСОБА_1 стягнуто 15000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

На дане рішення
подана апеляційна скарга відділенням виконавчої дирекції Фонду соцстрахування
від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.
Красноармійську.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт вважає,
що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального
законодавства.

Позивачем не
доведено наявність моральних страждань. Дія ст. 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання,
які потягли втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди
призупинена Законом „Про Державний бюджет України на 2006 рік.

Заслухавши
доповідача, представників позивача, відповідача, позивача, перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову в позові, з наступних підстав.

Розглядаючи
справу суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_1 з 1993 р. по 24.03. 2004 р. працював на
шахті Красноармійська-Західна №
1 на різних посадах, останнім часом ІНФОРМАЦІЯ_1.

Висновком МСЕК
від 31.08.2006 року
йому вперше з 31.07.2006
р. встановлена стійка втрата працездатності в розмірі 50 % у зв"язку з
професійним захворюванням- хронічна вертоброгенна-радікулопатія.

Комісією призначена дата переогляду на 31.08.2008р.

Постановою Фонду
від 25.09.2006 року НОМЕР_1 йому призначені
помісячні страхові виплати і одноразова допомога.

Встановивши
зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у позивача виникло
право на відшкодування моральної шкоди, на підставі ст.ст. 21, 28, 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату працездатності".
Стягнув з Фонду на користь позивача 15000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

З даним
висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає нормам
матеріального законодавства, що є, відповідно до положень ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті
позовних вимог.

Заперечуючи
проти позову Фонд посилався на те, що дія ст. 34 Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання,
які потягли втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди
призупинена Законом „Про Державний бюджет України на 2006 рік".

Зазначені доводи відповідача заслуговують на увагу.

Відповідно до
п.27 ст.77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" та ст.
66 Закону
України „Про державний бюджет України на 2007
рік" зупинено дію абзацу 4
статті 1 підпункту
„е" пункту 1 частини
першої ст. 21, частини
З статті 28, частини 3 ст. 34 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату працездатності".

У зв"язку з
призупиненням дії закону позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у
вигляді стягнення грошової суми задоволенню не підлягають.

В суді
апеляційної інстанції позивач та його представник посилались на те, що
профзахворювання виявлене у ОСОБА_1 клінікою профзахворювань у 2005 р.

Дія
Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" не

поширюється
на правовідносини, що виникли до його прийняття;        Стійка

втрата працездатності згідно з
висновком МСЕК йому встановлена лише у 2006
р. через перешкоди, які чинились власником підприємства, пов"язані із
розслідуванням профзахворювання.

Проте дані доводи не можна прийняти до уваги, з наступних
підстав.

Згідно із
Законом України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які потягли втрату
працездатності" право на відшкодування шкоди у зв"язку з
профзахворюванням виникає у потерпілого з моменту встановлення стійкої втрати
працездатності органами МСЕК (а не іншими медичними органами).

Відповідно до
висновку МСЕК від 31.08.2006
року потерпілому вперше з 31.07.2006
р. встановлена стійка втрата. Таким чином право на
відшкодування шкоди виникло у потерпілого ОСОБА_1 саме з 2006 р.

Позивач не надав переконливих доказів( інших висновків МСЕК) з приводу того, що
стійка втрата працездатності в нього виникла раніше ніж у 2006 році.

Інші медичні документи, крім висновків МСЕК, не є належними, відповідно до ст. 58 ЦПК України,
доказами, на підтвердження вказаних обставин.

Керуючись ст.ст.307,309,313-315
ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України в м. Красноармійську
задовольнити частково.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2006 року скасувати,
ухваливши нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_1 в позові до відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.
Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може
біти оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня його проголошення.