Справа
№ 22-а-445/ 2007 р.
інст: Зелінський В.Г.
скасування постанови
Суддя-доповідач: Солодков А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді:
Малійської С.М.

суддів колегії -
Солодкова А.А., Пилипчук Н.П.

при секретарі -
Каплаух Н.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові справу за апеляційною
скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю
„Злагода" на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області
від 19 грудня 2005 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Злагода"
про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

04 жовтня 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до СТОВ „Злагода" про стягнення заборгованості
по договору підряду.

В позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача
суму основного боргу -15739
грн., 3% річних у
розмірі 1357 грн.,
індекс інфляції у розмірі 4353
грн., пеню у розмірі 1669
грн., держмито по справі у розмірі 233
грн. 50 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що
відповідно договору підряду від 01.03.2002
року ним були виконані роботи по обробці землі власним трактором Т-150 на
загальну суму 15739 грн., що
підтверджуються актом прийому виконаних робіт від 22.10.2002 року.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської
області від 19 грудня 2005 року стягнуто з
СТОВ „Злагода" на користь ОСОБА_1 22433
грн. 02 коп. і
державне мито в розмірі 233
грн. 51 коп., а
всього 22 666 грн. 53 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, СТОВ „Злагода" в
апеляційній скарзі просить рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської
області від 19 грудня 2005 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає,
що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено
наявними в справі доказами, що 01.03.2002
року між ОСОБА_1 та СТОВ „Злагода", в особі директора Ковальова A.M., був укладений
договір на проведення механізованих робіт власним трактором Т-150, які
складались з пахоти землі, з оплатою 35
грн. за 1 га,
культивації та боронування землі, з оплатою 17 грн. за 1
га (а.с. 10).

Між сторонами був укладений договір підряду, передбачений
ст. 332 ЦК
України в редакції 1963 року,
який діяв на момент укладення договору, в письмовій формі, відповідно до вимог
ст. 44 ЦК
України. Правочин ніким із сторін оскаржений не був.

Згідно ст.
342 ЦК України в редакції 1963
року, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядчиком
відповідно до договору, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі
відступів від договору або інших недоліків заявити про них підрядчикові без
зволікання.

Відповідач прийняв виконану позивачем роботу: пахоту 15 га землі,
дискування 220 га
землі, культивацію 895 га
землі, що підтверджується актом від 29.10.2002
року (а.с. 11).

Ніяких недоліків виконаної роботи, крім перерозходу
палива на суму 707 грн.,
виявлено не було.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивач в повному обсязі виконав сільськогосподарські
роботи в СТОВ „Злагода", передбачені договором від 01.03.2002 року.

По видатковим касовим ордерам НОМЕР_1 від 12.11.2002 року та НОМЕР_2 від 31.01.2004 року ОСОБА_1
виплачено відповідно 2000
грн. та 1000 грн.
згідно договору (а.с.
12).

Виплати вказаних сум підтверджують факт виконання робіт
позивачем та визнання відповідачем заборгованості за договором.

На підставі вимог ст..
345 ЦК України в редакції 1963
року, замовник зобов'язаний оплатити виконану підрядчиком роботу після
здачі всієї роботи, якщо інше не встановлене законом або договором.

Оскільки в договорі не передбачені строки оплати
виконаних робіт, то згідно ст..
165 ЦК України в редакції 1963
року, якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений
моментом витребування, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі
провести виконання в будь-який час.

Згідно ст. 214
ЦК України в редакції 1963
року, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої
суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Таким чином судова колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з СТОВ
„Злагода" на користь позивача ОСОБА_1 заборгованості по невиконаним
зобов'язанням в сумі 19470
грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення
в сумі 5186 грн., та
3% річних в сумі 1464,02 грн. та про
відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими.

Керуючись ст.ст. 303,
304, 308, 313, п. 1
ч. 1 ст. 314, ст. 315, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника СТОВ „Злагода"
відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської
області від 19 грудня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з
моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.