Справа №2-176 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„15" лютого 2007 p.       Тернівський
районний суд м. Кривого Рогу

у складі:
головуючого, судді                                            -  Потьомкіна О.П.

при секретарі                                                                    -  Паращенко В.Д.

за участю
представників: позивача                                -  ОСОБА_1.

відповідачів                                                                      -  Юфєрєвої О.М., Димченко О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства „Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" та Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення недоплат по втраченому
заробітку і компенсації за порушення строків виплати недоплат в зв'язку з
відшкодуванням шкоди здоров'ю, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2006р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного
товариства „Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України
в м. Кривому Розі про стягнення недоплат по втраченому заробітку та компенсації
за порушення строків виплати недоплат в зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю
- а.с.2-6, потім уточнив свої позовні вимоги - а.с.86-91.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 у позові вказав, що він
працював ІНФОРМАЦІЯ_1 ВАТ „Північний ГЗК" і йому вперше згідно висновку ВТЕК від 05.11.1990
року була встановлена втрата профпрацездатності у зв"язку з
профзахворюванням в 45%. При подальших переоглядах відсоток втрати
працездатності змінювався: з 05.11.1992 року - 20%, з 05.11.1993 року - 30%, з
01.12.1996 року йому встановлена втрата
профпрацездатності в 40% - безстроково. Свого часу відповідач - ВАТ „Північний
ГЗК", не врахував йому коефіцієнт підвищення тарифних ставок на
суму відшкодування шкоди 1,4 з листопада 1996 року згідно СПАП № НОМЕР_1, чим
порушив вимоги п.28 „Правил відшкодування шкоди...", затверджених
постановою КМУ від 23.06.1993 року №472. Крім того, ВАТ „ПівнГЗК" не
зробив йому перерахунок сум шкоди згідно постанови КМУ №276 від 26.05.1992 року
по базовому заробітку за його професією за січень-квітень 1992 року з
01.05.1992 року, оскільки втрату профпрацездатності йому встановлено до 1992
року. Таким чином, згідно довідки ВАТ
„ПівнГЗК", середній його заробіток для перерахунку суми шкоди буде складати:

·січень 1992 року
- (2791,29 крб + 2815,17 крб + 2705,93 крб): 3 = 2770,80 крб.;

·лютий 1992 року
- (6725,25 крб + 6280,98 крб + 7300,16 крб) : 3 = 6768,80 крб.;

·березень 1992
року - (7097,39 крб + 8273,18 крб + 7067,48 крб) : 3 = 7479,35 крб.;

·квітень 1992
року - (26013,50 крб + 26535,30 крб + 27060,90 крб): 3 = 26536,57 крб.;

Тому, його середній заробіток за січень-квітень 1992 року
складає: 2770,80 крб. + 6768,80 крб. + 7479,35 крб. + 26536,57 крб. = 10888,88
крб.

Таким чином, його заробіток для перерахунку (з урахування
коефіцієнтів підвищення) буде складати: 10888,88 крб. х 1,448 х 1,5 х 1,1 х 1,5
х 2,0 х 2,89 х 3,0 х 2,0 х 3,0 х 3,4 = 27608078 крб. або 276,08 грн.; а 30%
втрати ним працездатності - 276,08 грн. х 30% : 100% = 82,82 грн.

Недоплати по ВАТ „ПівнГЗК"
складуть:

· з
01.01.1996 року необхідно було виплачувати по 82,82 грн., а було виплачено по
64,99 грн., недоплата за 10 місяців складає: 17,83 грн. х 10 міс. = 178,30 грн.
- по 01.11.1996 року;

· з
01.11.1996 року необхідно було виплачувати при К-1,4 по 115,95 грн., а було
виплачено по 64,99 грн., недоплата за 1 місяць складає: 50,96 грн. х 1 міс. =
50,96 грн. - по 01.12.1996 року;

З 01.12.1996 року при переогляді йому встановлена втрата профпрацездатності
в 40% -безстроково, 40% дорівнює -154,60 грн.

· з
01.12.1996 року йому необхідно було виплачувати по 154,60 грн., а було
виплачено по 85,60 грн., недоплата за 15 місяців складає: 69,00 грн. х 15 міс.
= 1035,00 грн. - по 01.02.1998 року;

· з
01.02.1998 року необхідно було виплачувати по 154,60 грн., а було виплачено при
К-1,4 по 119,84 грн., недоплата за 11
місяців складає: 34,76 грн. х 11 міс. = 382,36 грн. - по 01.01.1999 року;

· з
01.01.1999 року необхідно було виплачувати при К-1,12 по 162,63 грн. (з
урахуванням положень п.28 абз.6 „Правил
відшкодування шкоди..." і середнього заробітку за січень 1999 року в розмірі
406,58 грн.), а було виплачено по 134,22 грн., недоплата за 12 місяців складає:
28,41 грн. х 12 міс. = 340,92 грн. - по 01.01.2000 року;

· з
01.01.2000 року необхідно було виплачувати при К-1,156 по 182,80 грн., а було
виплачено по 155,16 грн., недоплата за 12 місяців складає (з урахуванням
заробітку за січень 2000 року в 457 грн. та згідно абз.6 ст.28 Правил
відшкодування...): 27,64 грн. х 12 міс. = 331,68 грн. - по 01.01.2001 року;

· з
01.01.2001 року необхідно було сплачувати при К-1,2 по 219,36 грн., а було
виплачено (з урахуванням заробітку за січень 2001 року в 693,11 грн. та згідно
абз.6 ст.28 Правил відшкодування ....) по 155,16 грн. і недоплата за 3 місяці
складає: 64,20 грн. х 3 міс. = 192,60 грн. -по 01.04.2001 року.

Загальна сума
недоплат по ВАТ „ПівнГЗК" складає - 2511,82 грн.

З 01.04.2001
року виплату страхових сум здійснює відповідач - Фонд соцстрахування.

Недоплати по
Фонду соцстрахування складуть:

· з
01.04.2001 року йому необхідно було виплачувати по 219,36 грн., а було
виплачено по 155,16 грн., недоплата за 11 місяців складає: 64,20 грн. х 11 міс.
= 706,20 грн. - по 01.03.2002 року;

· з
01.03.2002 року при К-1,193 необхідно було виплачувати по 261,70 грн., а було
виплачено по 185,11 грн., недоплата за 12 місяців складає: 76,59 грн. х 12 міс.
= 919,00 грн. - по 01.03.2003 року;

· з
01.03.2003 року при К-1,182 необхідно було виплачувати по 309,33 грн., а було
виплачено по 218,80 грн., недоплата за 12 місяці складає: 90,53 грн. х 12 міс.
= 1086,36 грн. - по 01.03.2004 року;

· з
01.03.2004 року при К-1,152 необхідно було виплачувати по 356,35 грн., а було
виплачено по 252,06 грн., недоплата за 12 місяців складає: 104,29 грн. х 12
міс. = 1251,48 грн. - по 01.03.2005 року;

· з
01.03.2005 року при К-1,238 необхідно було виплачувати по 441,16 грн., а було
виплачено по 312,05 грн., недоплата за 12 місяців складає: 129,11 грн. х 12
міс. = 1549,32 грн. - по 01.03.2006 року;

· з
01.03.2006 року при К-1,203 необхідно було виплачувати по 530,71 грн., а було
виплачено по 375,38 грн., недоплата за 8
місяців складає: 155,33 грн. х 8 міс. = 1242,64 грн. - по 01.11.2006 року.

Загальна сума
недоплат по його втраченому заробітку по Фонду соцстрахування становить

-   6755,00 грн., а з 01.11.2006 року
йому необхідно виплачувати щомісяця по 530,71 грн.

Крім того, позивач вважає, що у зв"язку з тим, що
відповідачем - ВАТ „Північний ГЗК" своєчасно не був застосований
коефіцієнт на суму втраченого заробітку, обидва відповідачі повинні  виплатити
йому  компенсацію  за порушення
строку  виплати  недоплат на підставі

постанови КМУ від 20.12.1997 року №1427 та від
21.02.2001 року №159 за період з 01.01.1998р. по

01.10.2006р., а саме:

Період, рік

Сума,
на         яку нараховується
компенсація, грн

Коефіцієнт

Сума компенсації, грн

січень 1998

69,00

1,729

119,30

лютий1998

34,76

1,723

59,94

березень 1998

34,76

1,718

59,72

квітень 1998

34,76

1,683

58,50

травень 1998

34,76

1,683

58,50

червень1998

34,76

1,683

58,50

липень1998

34,76

1,707

59,34

серпень1998

34,76

1,702

59,16

вересень1998

34,76

1,603

55,72

жовтень 1998

34,76

1,450

50,40

листопад 1998

34,76

1,379

47,93

грудень1998

34,76

1,303

45,29

січень 1999

28,41

1,273

36,17

лютий1999

28,41

1,251

35,54

березень 1999

28,41

1,229

34,92

квітень 1999

28,41

1,178

33,47

травень1999

28,41

1,126

31,99

червень1999

28,41

1,124

31,93

липень1999

28,41

1,146

32,56

серпень1999

28,41

1,124

31,93

вересень1999

28,41

1,095

31,11

жовтень 1999

28,41

1,073

30,48

листопад 1999

28,41

1,015

28,84

грудень1999

28,41

0,935

26,56

січень 2000

27,64

0,847

23,41

лютий 2000

27,64

0,767

21,75

березень 2000

27,64

0,753

20,81

квітень2000

27,64

0,723

19,98

травень 2000

27,64

0,689

19,04

червень2000

27,64

0,628

17,36

липень2000

27,64

0,629

17,39

серпень 2000

27,64

0,629

17,39

вересень2000

27,64

0,589

16,28

жовтень2000

27,64

0,567

15,67

листопад 2000

27,64

0,561

15,51

грудень2000

27,64

0,536

14,82

січень 2001

64,20

51,5 : 100

33,06

лютий 2001

64,20

50,6 : 100

32,29

березень 2001

64,20

49,7 : 100

31,91

Загальна сума
компенсації по ВАТ „ПівнГЗК" складає - 1434,47 грн.

Компенсація по
Фонду соцстрахування буде складати:

Період, рік

Сума,
на         яку нараховується
компенсація, грн

Коефіцієнт

Сума компенсації, грн

Квітень 2001

64,20

47,5:100

30,50

Травень 2001

64,20

46,9:100

30,11

Червень 2001

64,20

46,1:100

29,60

Липень 2001

64,20

48,6:100

31,20

Серпень 2001

64,20

48,9:100

31,39

Вересень 2001

64,20

48,3:100

31,01

Жовтень 2001

64,20

48,0:100

30,82

Листопад 2001

64,20

47,3:100

30,37

Грудень 2001

64,20

44,9:100

28,83

Січень 2002

64,20

43,5:100

27,93

Лютий 2002

64,20

45,6:100

29,28

Березень 2002

76,59

46,6:100

35,69

Квітень 2002

76,59

44,6:100

34,16

Травень 2002

76,59

45,0:100

34,47

Червень 2002

76,59

47,6:100

35,46

Липень 2002

76,59

49,9:100

38,22

Серпень 2002

76,59

50,2:100

38,45

Вересень 2002

76,59

49,9:100

38,22

Жовтень 2002

76,59

48,9:100

37,45

Листопад 2002

76,59

47,8:100

36,61

Грудень 2002

76,59

45,8:100

35,08

Січень 2003

76,59

43,6:100

33,39

Лютий 2003

76,59

42,1:100

32,24

Березень 2003

90,53

40,5:100

36,66

Квітень 2003

90,53

39,5:100

35,76

Травень 2003

90,53

39,5:100

35,76

Червень 2003

90,53

39,4:100

35,67

Липень 2003

90,53

39,5:100

35,76

Серпень 2003

90,53

42,0:100

38,02

Вересень 2003

90,53

41,1:100

37,21

Жовтень 2003

90,53

39,3:100

35,58

Листопад 2003

90,53

36,7:100

33,22

Грудень 2003

90,53

34,7:100

31,41

Січень 2004

90,53

32,8:100

29,69

Лютий 2004

90,53

32,3:100

29,24

Березень 2004

104,29

31,8:100

33,16

Квітень 2004

104,29

30,8:100

32,12

Травень 2004

104,29

29,9:100

31,18

Червень 2004

104,29

29,0:100

31,24

Липень 2004

104,29

29,0:100

31,24

Серпень 2004

104,29

29,2:100

30,45

Вересень 2004

104,29

27,5:100

28,68

Жовтень 2004

104,29

24,8:100

25,86

Листопад 2004

104,29

22,8:100

23,78

Грудень 2004

104,29

19,9:100

20,75

Січень 2005

104,29

17,9:100

18,67

Лютий 2005

104,29

16,7:100

17,42

Березень 2005

129,11

14,9:100

19,24

Квітень 2005

129,11

14,1:100

18,20

Травень 2005

129,11

13,4:100

17,30

Червень 2005

129,11

12,8:100

16,53

Липень 2005

129,11

12,4:100

16,01

Серпень 2005

129,11

12,4:100

16,01

Вересень 2005

129,11

12,0:100

15,49

Жовтень 2005

129,11

11,0:100

14,20

Листопад 2005

129,11

9,7:100

12,52

Грудень 2005

129,11

8,7:100

11,23

Січень 2006

129,11

7,4:100

9,55

Лютий 2006

129,11

5,5:100

7,10

Березень 2006

155,33

5,8:100

9,01

Квітень 2006

155,33

6,2:100

9,63

Травень 2006

155,33

5,7:100

8,85

Червень 2006

155,33

5,6:100

8,70

Липень 2006

155,33

4,7:100

7,30

Серпень 2006

155,33

4,7:100

7,30

Вересень 2006

155,33

2,6:100

4,04

Загальна сума компенсації по Фонду
соцстрахування складає -1332,13 грн.

Позивач у позові просить стягнути з відповідача ВАТ
„ПівнГЗК" на його користь 2511,82 грн. недоплат по втраченому заробітку в
зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю за період з 01.01.1996р. по
01.04.2001р., 1434,47 грн. компенсації за порушення строків виплати недоплат за
період з 01.01.1998р. по 01.04.2001р., всього - 3946,29 грн., а з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних зах­ворювань України у м. Кривому Розі - 6755,00
грн. недоплат по втраченому заробітку в зв'язку з відшкодуванням шкоди здоров'ю
за період з 01.04.2001р. по 01.11.2006р., 1332,13 грн. компенсації за порушення
строків виплати недоплат за період з 01.04.2001р. по 01.10.2006р., всього -
8087,13 грн., а також стягувати надалі з 01 листопада 2006 року щомісячно з Фонду
соцстрахування на його користь по 530,71 грн. - до зміни обставин, що тягнуть
перерахунок.

Представник позивача за дорученням у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги позивача у повному обсязі на підставі аргументів,
викладених в позові, додавши, що коефіцієнт

1.4 враховано не було, а обмеження стягнення недоплат
трирічним терміном до даного спору не стосується. Просить суд задовольнити
позов у повному обсязі.

Представник відповідача ВАТ „Північний
гірничо-збагачувальний комбінат" за дорученням у судовому засіданні позов
не визнала, суду пояснила, що позивач працював в Першотравневому кар'єрі ВАТ
„Північний ГЗК" ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1964 року по 1990 рік. Згідно висновку ВТЕК від 05.11.1990
року ОСОБА_2 визнано інвалідом 3-ї групи і йому вперше було встановлено втрату
45% професійної працездатності строком по 05.11.1991 року. Середній заробіток
позивач 508,84 крб., для розрахунку відшкодування шкоди взято за 12 місяців
роботи позивача перед встановленням стійкої
втрати працездатності. Наказом по комбінату НОМЕР_2 ОСОБА_2, з
урахуванням 45% втрати профпрацездатності, нараховано щомісячні суми
відшкодування шкоди в розмірі - 168,98 крб. Починаючи з 08.10.1990 року ця сума
сплачувалася потерпілому своєчасно до наступного переогляду. Надалі були
переогляди: від 13.11.1991 року -встановлено
45% втрати профпрацездатності по 05.11.1992 року, від 26.01.1993 року -
встановлено 20% втрати профпрацездатності по 05.11.1993року, від
20.12.1993 року - встановлено 30% втрати профпрацездатності по 05.12.1994 року,
від 26.11.1994 року - встановлено 30% втрати профпрацездатності по 01.12.1996
року, від 16.12.1996 року - встановлено 40% втрати профпрацездатності з
01.12.1996 року безстроково. Наказами по комбінату позивачу з урахуванням зміни
розміру втрати профпрацездатності сума відшкодування шкоди перераховувалася.
Згідно постанови КМУ від 26.05.1992 року №276 та наказу по комбінату НОМЕР_3
ОСОБА_2 здійснено перерахунок середнього заробітку, який по професії машиніста
екскаватора 6-го розряду склав - 18331,94 крб. Даний середній заробіток є
базовим. З позовної заяви незрозуміло, з яких сум розраховано суму заробітку -
10888,88 крб. Базовий середній заробіток, з якого розраховано відшкодування
шкоди на ВАТ „Північний ГЗК", вищий, ніж той, з якого розраховано відшкодування
шкоди позивачем в позовній заяві. В подальшому ВАТ „Північний ГЗК"
коригував регресні виплати на коефіцієнти підвищення тарифних ставок та
посадових окладів, які застосовувалися на комбінаті з 1992 року по 01.01.2000
року згідно спільних постанов адміністрації та профкомів відповідно до п.28
„Правил відшкодування шкоди...". 04.10.2002 року особову справу
потерпілого ОСОБА_2 з щомісячною страховою сумою 155,16 грн. передано до
Відділення Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань
України в м. Кривому Розі. Справу прийнято Фондом без зауважень. В позовній
заяві позивач вказує, що йому стало відомо, що ВАТ „Північний ГЗК" не
урахував на суму втраченого заробітку
коефіцієнт 1,4 з листопада 1996 року. Відповідач з даним висновком не погоджується,
оскільки середній заробіток, який згідно наказу НОМЕР_3 складає 18331,94 крб.,
коригувався з серпня 1992 року на коефіцієнти підвищення тарифних ставок та
посадових окладів на комбінаті. 28.11.1996 року адміністрацією ВАТ „Північний
ГЗК" та двома профкомами на підставі
галузевої угоди між Мінпромполітики та ЦК профспілок на 1996 рік щодо доведення
заробітної плати до рівня тарифної оплати праці робітників першого розряду з
нормальними умовами праці, але не нижче рівня малозабезпеченості, винесено
спільну постанову за №215/55, згідно якої розмір тарифних ставок та посадових
окладів з 20.09.1996 року збільшено на
К-1,4. З урахуванням того, що змінилася сама структура заробітної плати, а не
її розмір, не було необхідності в підвищенні і регресних виплат.
23.04.1998 року відбулося засідання КТС, на якому було винесено рішення - з
01.02.1998 року розмір відшкодування шкоди працівникам, яким у зв"язку з
ушкодженням здоров'я внаслідок каліцтва чи профзахворювання, що наступило до
01.12.1996 року, збільшити в 1,4 рази Це виконано ВАТ „Північний ГЗК" у
повному обсязі. 20.05.1998 року адміністрацією ВАТ „Північний ГЗК" та
двома профкомами на виконання рішення КТС від 23.04.1998 року винесено спільну
постанову №95/16, згідно якої з 01.02.1998 року
розмір відшкодування шкоди працівникам, яким у зв"язку з ушкодженням
здоров'я внаслідок каліцтва чи профзахворювання, що наступило до
01.12.1996 року збільшено в 1,4 рази. Таким чином, по спірному питанню вже
існує рішення комісії по трудовим спорам від 23.04.1998 року, яке набуло
законної сили і винесення судом рішення по тій самій позовній вимозі з тих
самих підстав є порушенням п.2 ст.223 ЦПК України. Дана спільна постанова
позивачем не оскаржувалася і в позовній
заяві питання про її скасування не ставиться. Крім цього, відповідно до абз.6
п.28 „Правил відшкодування шкоди...", в редакції постанови КМУ від
03.10.1997 року №1100, перерахований або нарахований розмір втраченого
заробітку в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може
перевищувати середньомісячного заробітку відповідного працівника після
підвищення тарифних ставок при умові його роботи протягом повного календарного
місяця. Позивачем такий перерахунок зроблено при застосуванні коефіцієнту 1,12 в січні 1999 року. Для
порівняння взято середній заробіток по професії машиніста екскаватора
406,58 грн. Однак, не зрозуміло звідки взята ця сума та якими документами вона

підтверджується.
Згідно довідки бухгалтерії комбінату середня заробітна плата машиніста
екскаватора за січень 1999 року складає 374,49 грн. Позивачем перерахунок на
100% втраченого заробітку при застосуванні К-1,4 згідно СПАП від 20.05.1998
року №95/16 та при застосуванні К-1,156 з 01.01.2000 року згідно СПАП НОМЕР_4
взагалі не зроблено. Тому, у зв"язку з вищевикладеним з сумою недоплат ВАТ
„Північний ГЗК" категорично не згоден. Крім того, позивач просить стягнути компенсацію за несвоєчасну виплату
недоплат. Відповідач вважає, що підстави для стягнення компенсації
відсутні, тому вимоги позивача в цій частині позову незаконні. Статтею 34
Закону України „Про оплату праці" передбачено, що „компенсація працівникам
втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати
проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на
послуги у порядку, встановленому чинним законодавством". Згідно п.2
Положення, затвердженого даною постановою, „компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв"язку з порушенням строків її виплати
проводиться в разі затримки на один і більше календарних місяців виплати
заробітної плати, нарахованої працівникові...". Тобто, дана постанова
застосовується на суми, які вже нараховані позивачу або стягнуті на його
користь рішенням суду та своєчасно не сплачені. Позивачеві суми відшкодування
шкоди були своєчасно нараховані та сплачені згідно чинного законодавства. Крім цього, позивачем без поважних
причин пропущений строк позовної давності. Позивач повинен був дізнатися про
порушення його прав в квітні 1998 року, з дня, коли відбулося засідання
КТС і коли йому згідно спільної постанови НОМЕР_5 суму регресу 85,60 грн. було підвищено на К-1,4 і сума регресу
склала 119,84 грн. Таким чином пропуск строку позовної давності складає
7 років. Позивач в судовому засіданні не ставить питання про поновлення строку
позовної давності. Також звертаємо увагу суду на п.22 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.03.1992 року №6, відповідно до якої „вимоги
перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем,
підлягають задоволенню за час, що не перевищує
трьох років". У зв'язку з цим, представник комбінату просить суд відмовити
позивачу в позові в частині вимог до ВАТ „ПівнГЗК" у повному
обсязі.

Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Кривому Розі за дорученням позов не
визнала у повному обсязі, суду пояснила, що облікова справа позивача була
передана Фонду з 01.04.2001р. з ВАТ „Північний ГЗК" і на момент передачі
справи вже була встановлена сума щомісячних страхових виплат - 155,16 грн. Фонд
продовжив виплату та починаючи з 01.03.2002р. Фондом були застосовані
підвищуючи коефіцієнти: 1,193, 1.182, 1.152, 1.238, 1.203. Свої зобов'язання
Фонд виконує, страхові суми позивачеві виплачуються своєчасно і в повному
обсязі. Крім того, початкова сума страхових виплат була призначена позивачеві
ще в 1990 році, тобто до утворення Фонду
соцстрахування. В наступні роки страхові суми коригувалися відповідно до
норм Галузевих угод між Міністерством промисловості, добровільними об'єднаннями
і ЦК профспілки металургів і гірників на 1996 рік і наступні роки. За таких
підстав позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню. Представник Фонду соцстрахування просить суд
відмовити позивачу в позові до Фонду соцстрахування у повному обсязі.

Вислухавши, представників сторін, вивчивши письмові
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

При розгляді справі судом встановлено, що позивач
працював в Першотравневому кар'єрі ВАТ „Північний ГЗК" ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1964
по 1990 pp.
- а.с.7-15.

Згідно висновку ВТЕК
від 05.11.1990р., ОСОБА_2 визнано інвалідом 3-ї групи і йому вперше було
встановлено втрату 45% професійної працездатності в зв"язку з
профзахворюванням по 05.11.1991р. - а.с.16. Надалі були переогляди позивача ВТЕК і МСЕК: від
13.11.1991 року -встановлено 45% втрати
профпрацездатності по 05.11.1992 року, від 26.01.1993 року - встановлено 20%
втрати профпрацездатності по 05.11.1993року, від 20.12.1993 року - встановлено
30% втрати профпрацездатності по 05.12.1994 року, від 26.11.1994 року -
встановлено 30% втрати профпрацездатності по 01.12.1996 року, від 16.12.1996
року - встановлено 40% втрати профпрацездатності з 01.12.1996 року безстроково
- а.с. 17-21.

Свого часу, при призначені і корегуванні сум
відшкодування позивачу шкоди його здоров"ю, відповідач - ВАТ „Північний
ГЗК" не врахував коефіцієнт підвищення тарифних ставок на суму
відшкодування шкоди - 1,4 з листопада 1996 року згідно СПАП №НОМЕР_1, чим
порушив вимоги п.28 „Правил відшкодування шкоди...", затверджених
постановою КМУ від 23.06.1993р. №472.

Крім того, ВАТ „ПівнГЗК" не зробив відносно позивача
перерахунок сум відшкодування шкоди згідно постанови КМУ №276 від 26.05.1992
року по базовому заробітку за його професією

за січень-квітень 1992 року з
01.05.1992 року, оскільки втрату профпрацездатності позивачу встановлено до
1992 року.

Таким чином, згідно довідки ВАТ „ПівнГЗК" (а.с.55), середній заробіток
позивача для перерахунку сум відшкодування шкоди буде складати:

· січень
1992 року - (2791,29 крб + 2815,17 крб + 2705,93 крб): 3 = 2770,80 крб.;

· лютий
1992 року - (6725,25 крб + 6280,98 крб + 7300,16 крб): 3 = 6768,80 крб.;

· березень
1992 року - (7097,39 крб + 8273,18 крб + 7067,48 крб): 3 = 7479,35 крб.;

· квітень
1992 року - (26013,50 крб + 26535,30 крб + 27060,90 крб): 3 = 26536,57 крб.;

Середній заробіток за січень-квітень 1992 року складає: 2770,80 крб. +
6768,80 крб. + 7479,35 крб. + 26536,57 крб. = 10888,88 крб.

Заробіток позивача для перерахунку, з урахування
коефіцієнтів підвищення, буде складати: 10888,88 крб. х 1,448 х 1,5 х 1,1 х 1,5
х 2,0 х 2,89 х 3,0 х 2,0 х 3,0 х 3,4 = 27608078 крб. або 276,08 грн.; а 30%
втрати ним працездатності - 276,08 грн. х 30% : 100% = 82,82 грн.

Недоплати позивачу по ВАТ
„ПівнГЗК" складуть:

· з
01.01.1996 року необхідно було виплачувати позивачу по 82,82 грн., фактично
було виплачено по 64,99 грн., недоплата за 10 місяців складає: 17,83 грн. х 10
міс. = 178,30 грн. - по 01.11.1996 року;

· з
01.11.1996 року необхідно було виплачувати при К-1,4 по 115,95 грн., фактично
виплачено по 64,99 грн., недоплата за 1 місяць складає: 50,96 грн. х 1 міс. =
50,96 грн. - по 01.12.1996 року;

З
01.12.1996 року при переогляді йому встановлена втрата профпрацездатності в 40%
-безстроково, 40% дорівнює - 154,60 грн.

· з
01.12.1996 року необхідно було виплачувати по 154,60 грн., було виплачено по
85,60 грн., недоплата за 15 місяців складає: 69,00 грн. х 15 міс. = 1035,00
грн. - по 01.02.1998 року;

· з
01.02.1998 року необхідно було виплачувати по 154,60 грн., а було виплачено при
К-1,4 по 119,84 грн., недоплата за 11
місяців складає: 34,76 грн. х 11 міс. = 382,36 грн. - по 01.01.1999 року;

·  з
01.01.1999 року необхідно було виплачувати при К-1,12 по 162,63 грн. (з урахуванням
положень п.28 абз.6 „Правил відшкодування
шкоди..." і середнього заробітку за січень 1999 року в розмірі
406,58 грн.), а було виплачено по 134,22 грн., недоплата за 12 місяців складає:
28,41 грн. х 12 міс. = 340,92 грн. - по 01.01.2000 року;

·  з
01.01.2000 року необхідно було виплачувати при К-1,156 по 182,80 грн., було
фактично виплачено по 155,16 грн.,
недоплата за 12 місяців складає (з урахуванням заробітку за січень 2000 року
в 457 грн. та згідно абз.6 ст.28 Правил відшкодування...): 27,64 грн. х 12 міс.
= 331,68 грн. -по 01.01.2001 року;

- з 01.01.2001 року необхідно було сплачувати при
К-1,2 по 219,36 грн., виплачено (з урахуванням

заробітку за січень 2001 року в 693,11 грн. та згідно
абз.6 ст.28 Правил відшкодування ....) по

155,16 грн. і недоплата за 3 місяці складає: 64,20 грн. х
3 міс. = 192,60 грн. - по 01.04.2001 року.

Загальна сума
недоплат позивачу по ВАТ „ПівнГЗК" складає - 2511,82 грн. З 01.04.2001
року, згідно спеціального Закону України, виплату страхових сум потерпілим здійснює
відповідач по справі - Фонд соцстрахування.

Недоплати позивачу по Фонду
соцстрахування складуть:

· з 01.04.2001 року необхідно було виплачувати позивачу по
219,36 грн., виплачено по 155,16 грн., недоплата за 11 місяців складає:
64,20 грн. х 11 міс. = 706,20 грн. - по 01.03.2002 року;

· з
01.03.2002 року при К-1,193 необхідно було виплачувати по 261,70 грн., було
виплачено по 185,11 грн., недоплата за 12 місяців складає: 76,59 грн. х 12 міс.
= 919,00 грн. - по 01.03.2003 року;

· з
01.03.2003 року при К-1,182 необхідно було виплачувати по 309,33 грн., фактично
виплачено по 218,80 грн., недоплата за 12 місяці складає: 90,53 грн. х 12 міс.
= 1086,36 грн. - по 01.03.2004 року;

· з
01.03.2004 року при К-1,152 необхідно було виплачувати по 356,35 грн.,
виплачено по 252,06 грн., недоплата за 12 місяців складає: 104,29 грн. х 12
міс. = 1251,48 грн. - по 01.03.2005 року;

· з
01.03.2005 року при К-1,238 необхідно було виплачувати по 441,16 грн., було
виплачено по 312,05 грн., недоплата за 12 місяців складає: 129,11 грн. х 12
міс. = 1549,32 грн. - по 01.03.2006 року;

· з
01.03.2006 року при К-1,203 необхідно було виплачувати по 530,71 грн., фактично
було виплачено по 375,38 грн., недоплата за 8 місяців складає: 155,33 грн. х 8
міс. = 1242,64 грн. - по 01.11.2006 року.

Загальна сума недоплат позивачу по його втраченому
заробітку по Фонду соцстрахування становить - 6755,00 грн., а з 01.11.2006 року
позивачу необхідно виплачувати щомісяця по 530,71 грн.

Разом
з тим, суд не може стягнути з відповідачів на користь позивача
вищеприведені суми за весь період недоплат, оскільки згідно ст.43 «Правил
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням
ним трудових обов'язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України
№472 від 23.06.1993р. (з наступними змінами), що діяли на момент незастосування
ВАТ „Північний ГЗК" спірного коефіцієнту 1.4 -виплата суми відшкодування
шкоди, яку своєчасно не одержав потерпілий чи особи, які мають на це право,
провадиться за минулий час, але не більш як за три роки до подання заяви про
відшкодування шкоди. Позивач у справі відшкодування шкоди, завданої каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника, звільняється від
судових витрат у доход держави. У випадку задоволення позову (повністю або
частково) судові витрати стягуються з відповідача.

Вимоги
щодо стягнення недоплат не більше, ніж за три роки, які передували зверненню
особою з позовом до суду про перерахунок, викладено також в п.22 постанови
Пленуму Верховного Суду України №6 від
27.03.1992р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовоми
про відшкодування шкоди" (з наступними змінами).

Таким
чином, на користь позивача підлягають стягненню з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Кривому Розі недоплати страхових сум за три роки до дня звернення з позовом до
суду, тобто за період з 01.06.2003р. (оскільки позов надійшов до суду в травні
2006 року) по 01.11.2006р. (оскільки
позивач просить стягнути недоплати до 01.11.2006р., а суд не може вийти за межі
позовних вимог згідно ст.11 ЦПК України). Розмір недоплат страхових сум за
вказаний трирічний період становить - 4858,21 грн. із розрахунку:

· з
01.06.2003 року при К-1,182 позивачу необхідно було виплачувати по 309,33 грн.,
фактично ж йому виплачено по 218,80 грн., недоплата за 9 місяці складає: 90,53
грн. х 9 міс. = 814,77 грн. - по 01.03.2004 року;

· з
01.03.2004 року при К-1,152 необхідно було виплачувати по 356,35 грн.,
виплачено по 252,06 грн., недоплата за 12 місяців складає: 104,29 грн. х 12
міс. = 1251,48 грн. - по 01.03.2005 року;

· з
01.03.2005 року при К-1,23 8 необхідно було виплачувати по 441,16 грн., було
виплачено по 312,05 грн., недоплата за 12 місяців складає: 129,11 грн. х 12
міс. = 1549,32 грн. - по 01.03.2006 року;

· з
01.03.2006 року при К-1,203 необхідно було виплачувати по 530,71 грн., фактично
було виплачено по 375,38 грн., недоплата за 8 місяців складає: 155,33 грн. х 8
міс. = 1242,64 грн. - по 01.11.2006 року.

При цьому, на
користь позивача з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Кривому Розі щомісяця слід стягувати по 530 грн. 71 коп., починаючи з
01.11.2006р. до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

З урахуванням
вимог п.43 вищевказаних „Правил відшкодування ...", затверджених
постановою КМУ №472 від 23.06.1993р., п.22 постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27.03.1992р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовоми про відшкодування шкоди" (знаступними змінами), в іншій частині
позову про: стягнення недоплат з ВВД ФСС за період з 01.04.2001р. по
01.06.2003р., з ВАТ „Північний ГЗК" - у повному обсязі, а також стягнення
з обох відповідачів компенсації за порушення строків виплати недоплат -
необхідно відмовити.

Крім того, ще
однією підставою відмови в позові в частині стягнення компенсації, окрім
вищевказаного законодавчого обмеження стягнення недоплат трирічним строком до
дня звернення до суду з позовом, є те, що
постанови КМУ від 20.12.1997 року №1427 та від 21.02.2001 року №159
передбачають можливість компенсації за порушення строків виплати тільки
нарахованих доходів. В даному ж випадку за період січня 1998р. - вересня
2006р., за який позивач просить стягнути з відповідачів компенсацію, недоплати
позивачу нараховані не були.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі,
суд виходить з того, що відповідно п.43 зазначених вище „Правил відшкодування
...", затверджених постановою КМУ №472 від 23.06.1993р., позивач ОСОБА_2,
а також відповідно до ст.4 Декрету КМУ „Про державне мито" - позивач
ОСОБА_2 і Фонд соцстрахування звільнені від сплати державного мита (судового
збору). Оскільки позов ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково (тільки до ВВД
ФСС і в межах трирічного терміну до дня звернення до суду з позовом),
відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судовий збір слід компенсувати за рахунок
держави.

Разом з тим, відповідно до ст.81 ЩІК України, не підлягають
оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після
розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення компенсацій працівникам, відшкодування
за затримку їх виплати, а також про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров"я. В зв"язку
з частковим задоволенням позову до ВВД ФСС, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1,50 грн. слід
стягнути з відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Кривому Розі.

На підставі викладеного, у відповідності з
п.п.23,28,43,48 «Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України №472 від 23.06.1993р., керуючись
ст.ст.10,11,60,79,81,88,169,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі на користь ОСОБА_2 4858 грн. 21 коп. заборгованості по щомісячних
страхових платежах за період з 01.06.2003р. по
01.11.2006р., а також стягувати щомісяця по 530 грн. 71 коп., починаючи з 01.11.2006р.
до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

В іншій частині позову - відмовити.

Суми стягнуто без урахування
податків і обов'язкових платежів.

Судовий збір
відповідно до ч.2 ст.88 ЩІК України - компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на користь Територіального управління Державної судової
адміністрації в Дніпропетровській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1 грн. 50 коп.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано всіма учасниками по справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний
суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.