Справа №2-403/07
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2007
року,                                Жовтоводський
міський суд Дніпропетровської області

в складі:

головуючого-судді               Поди О.М.

при
секретарі                        Дідук
А.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на своє утримання, -

Встановив:

19.03.2007 р. міським судом отримано позовну заяву ОСОБА_1. до ОСОБА_2. в якому позивачка
просить стягти щомісячно на своє утримання з відповідача 200 грн. Посилаючись
що з нею проживає їх спільна дитина - інвалід, за якою потрібен постійний
догляд, та на своє незначне матеріальне становище.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги
підтримала, пояснивши що від спільного шлюбу з відповідачем мають дитину
інваліда, за якою потрібен постійний догляд, через що вона змушена звільнитися
з роботи, жити тільки за рахунок соціальних виплат та аліментів що відповідач
сплачує на дитину. Кошти незначні, в той час як відповідач є працездатним але
ухиляється від офіційного працевлаштування і може за станом здоров'я
виплачувати аліменти на її утримання.

При цьому ОСОБА_1. свою позовну вимогу про щомісячне
стягнення аліментів, вточнила усно, бажаючи отримати їх при задоволенні позову
по рішенню суду до 10 числа кожного місяця.

Відповідач позов не визнав, пояснивши що він не може
працевлаштуватися чеез брак роботи, проживає за рахунок утримання своєї матері,
жінки з якою перебуває в не зареєстрованому шлюбі, матеріальної допомоги брата.

Судовим розглядом справи встановлено, що сторони мають
спільну дтитину: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має хронічне захворювання
церцеребральний параліч і відповідно висновку лікарів потребує постійного
догляду та має інші хвороби (інвалід дитинства) та проживає безпосередньо з
матір'ю (а.с. 4-9).

Шлюб між
сторонами розірвано 17.01.2007 р. (а.с. 10).

Суд заслухавши в порядку ст. 62 ЦПК України, пояснення
сторін, свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, дослідивши докази надані в
цивільну справу вважає, що позов ОСОБА_1. грунтується на ст. 88 СК України, що
передбаячає право одного з подружжя на отримання аліментів з другого, коли один
з них проживає з дитиною інвалідом, яка не може обходитись без сторонної
допомоги і опікуватися нею.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання
з дитиною інвалідом та опікування нею і незалежить від матеріального становища
того з батьків, з ким вона проживає.

Однак ч. 1 ст. 88 вищеназваного кодексу має умову, що
інший з (другий з подружжя) може надавати матеріальну допомогу.

В конкретному випадку позивачка звільнилась з роботи через
необхідність здійснювати постійний догляд за дитиною інвалідом, хоч є
працездатною особою. Вищеназване підтверджене записом в її трудовій книжці
(а.с. 32).

Матеріальні статки складаються з виплат соціальних
органі: 524 грн. 20 коп. на кінець 2006 року. Безпосередньо: соціальну пенсію
дітям інвалідам віком до 18 років: 524 грн. 20 коп., а з січня 2007 року
державну допомогу дітям інвалідам - 545 грн. 00коп.

Окрім того ОСОБА_1. отримує щомісячно з відповідача
аліменти в розмірі 200 грн., що той сплачує по рішенню Жовтоводського міського
суду від 16.08.2004 р. (а.с. 24,26).

Загальна сума отримуваних коштів ОСОБА_1. становить: 545
грн. + 200 грн. = 745 грн. в той час як прожитковий мінімум на 01.04.2007 р.
відповідно ст. 62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 р."
становить: для працездатної особи 535 грн., для дитини після 6 років 568 грн.,
а в сумі 1103 грн., що при порівнянні значно меньше з коштами, що отримує на час розгляду справи мати дитини
інваліда.

Окрім того реабілітаційне лікування, яке потребує дитина
систиматично, також приводить до необхідності мати додаткові кошти, наприклад:
вартість путівки на 2007 р. для дитини в дитячій санаторій - 731 грн. 52
коп.(а.с. 36).

Необхідність в систематичному лікуванні спільної дитини,
купівлі ліків, санаторного оздоровлення відповідаче не оспорюється.

Внаслідок
вищеназваного права позивачки, як особи що проживає з дитиною яка не може
обходитися без сторонного огляду - мають бути захищені судом, тому що вони не
розривно поєднані з необхідністю покращеного матеріального забезпечення дитини
інваліда.

Однак
суд не може не врахувати і ту обставину, що відповідач є платником аліментів і
на іншу дитину: сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Так відповідно постанови Жовтоводського міського суду від
17.02.1996 р. той сплачує аліменти на користь ОСОБА_1. в розмірі доходу,
заробітку та стан здоров'я - виразку шлунку (а.с.23,29).

В наслідок чого розмір стягнення на утримання має бути зменьшений до 180
грн., що меньше ніж та
просить, позов в наслідок вищеназваного підлягає частковому задоволенню.

Доводи відповідача суд не може визнати такими, що мають бути підставою для
відмови ОСОБА_1. в позові. Відповідач є працездатний, інвалідність йому не
встановлено, до лікарів з цього питання, по поясненню останного , той незвертався.

Частина 2 ст. 88 СК України не передбачає звільнення
одного з подружжя від обов'язку виконувати вимоги закону, на тій обставині що
він не працює.

Відповідач звільнився з роботи в 2005 р. і з 07.11.2005
р. перебував на обліку в Жовтоводскьому міському центрі зайнятості населення.
Виплата допомоги по безробіттю закінчена із зняттям того з обліку 29.03.2006 р.
і на час розгляду спору минув рік. Відповідач не надав суду взагалі доказів про
неможливість працевлаштування, при його професії: слюсар механічних робіт,
водій.

Посилання на знаходження на утриманні матері пенсіонерки,
бувшої дружини та брата, на сплату аліментів начебто з їх коштів протирічіть як
моральним засадам суспільства так і ст.ст. 24, 43 Конституції України де
передбачено, що рівність прав жінки і чоловіка забезпечується матеріальною і
моральною підтримкою материнства і дитинства ...

Кожен має право на прцю, що включає можливість заробляти
собі на життя працею, яку він вільно вибирає, або на яку він вільно
погоджується.

Внаслідок чого, доводи позивачки надані суду співпадають
з поясненням свідків. З її сторони ОСОБА_5., ОСОБА_4. на предмет того, що
відповідач працює без оформлення водієм автобуса (маршрутки) і має доходи які
не декларує. Доказів про поважність причинпо яким ОСОБА_2 працює, суд не
отримав від останного, його пояснення не переконливі.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1. то чинне законодавство
не містить відомостей про дати стягнення утримання мається загальне визначення:
щомісячно тому ця частина позовної вимоги необгрунтована (ст. 80 СК України).

Так як позов задоволено частково, то на підставі ст.ст.
79, 81, 88 ЦПК України з відповідача повинно бути стягнуто на користь держави
судовий збір 51 грн. від сплати якого позивачка звільнена законом та 7 грн. 50
коп. витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи
яке на підставі ст. 81 ЦПК України позивачці також платити не потрібно при
зверненні до суду.

У відповідності до ст.ст. 80, 88 СК України та враховуючи
вищеназване, керуючись ст.ст. 60, 79, 81, 88,208 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с Піщаний Брід
Олександрійського району Кіровоградської області, прож. В АДРЕСА_1, не
працюючого, на користь ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки
до суду: 19.03.2007 p.,
утримання в грошовій формі в розмірі 180 грн.

Відмовивши в
інших частинах позовних вимог за їх безпідставністю.

Стягти з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір - 51
грн. та на рахунок одержувача ТУ ДСА У Дніпропетровській області: 30 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області з дня його оголошення, шляхом подачі в 10 денний
термін заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги на протязі 20 днів
після подачі заяви.