№ 2-620 2007 рік
РІШЕННЯ

іменем України

21 лютого 2007 року                                                                                      м. Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В. при
секретареві Черепаха В.В.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу,

встановив:

У лютому 2007 року ОСОБА_1
пред'явила позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зареєстрованого 8 січня 2003 року (актовий
запис НОМЕР_1) Комсомольською
селищною радою Зміївського району Харківської області.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги і пояснила, що шлюб з
відповідачем носив лише формальний характер, оскільки фактично вони разом не
проживали, спільне господарство не вели. Причиною реєстрації шлюбу стало те, що
у них є спільна дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і вона
сподівалася, що реєстрація шлюбу приведе до створення нормальної сім'ї. Однак
спільне життя з відповідачем не склалося. Він постійно працює в Росії, їй стало
відомо, що в нього там нова сім'я, через що подальше збереження шлюбу стало
неможливим, оскільки це суперечить її та дитини інтересам, завдає їй моральних
страждань. Вона дійшла твердого переконання про необхідність розірвання шлюбу,
вжиття будь-яких заходів до збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я фактично
не була утворена, тривалий час вона не підтримує будь-яких стосунків з
відповідачем та проживають окремо. Згода про утримання та місце проживання
дитини між нами досягнута, дочка, як і раніше, залишається проживати з нею.
Спору про розділ майна не мають. Обов'язки по оплаті державного мита просила
покласти на відповідача.

Відповідач
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, був повідомлений про час і місце
розгляду справи. Подав заяву в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути
справу за його відсутністю у зв'язку з його виїздом за межі України, строк на
примирення просив не надавати.

Вислухавши
позивачку, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу
окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного:

У відповідністю
зі ст. 112 СК
України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам
одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідністю
з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно свідоцтву
про шлюб та копії свідоцтва про народження сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.01.2003 року, мають дочку ОСОБА_3, 0ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 4, 5)

Сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільне
господарство не ведуть.

Спору про місце проживання дитини та про розділ майна між
сторонами немає.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не
порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а подальше збереження
шлюбу суперечило б інтересам позивачки, позов ОСОБА_1 належить задовольнити.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу з відповідача належить стягнути державне мито.

Керуючись ст.
ст. 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 10,
11, ч. 4 ст. 130, 169, ч. 4 ст. 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_1, зареєстрований 8
січня 2003 року
(актовий запис НОМЕР_1) Комсомольської
селищною радою Зміївського району Харківської області - розірвати.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 державне мито в розмірі 17 грн.

ОСОБА_1 від сплати державного мита звільнити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через
Зміївський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.