У Х В А Л А

Іменем  України

31 липня
2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,      Балюка М.І.,
-

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення апеляційного суду м. Києва від            12 березня 2007 року,

встановила:

У липні 2004 року позивачка звернулася в суд із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вироком Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 квітня 2003 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину за ст. 286 ч. 1 КК
України, але під час розгляду кримінальної справи не було розглянуто питання
щодо відшкодування їй матеріальної шкоди, спричиненої цим злочином.

Посилаючись на те, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 їй було
завдано матеріальних збитків та моральної шкоди, що виражалася у переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я та втратою працездатності, просила стягнути з
відповідача 7 450 грн. 25 коп. матеріальних збитків та           50 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від                           29 грудня 2004 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 7 450 грн. 25 коп. матеріальної шкоди та 5 тис. грн. моральної
шкоди.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від  3 червня 2005 року рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 29 грудня 2004 року скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від                                 15 червня 2006
року позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з                ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8
870 грн. 25 коп. матеріальної шкоди та 50 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2007
року рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 15 червня 2006 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 тис. грн. моральної шкоди
скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким провадження в справі в цій
частині закрито. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 88 грн. 70 коп.
держмита. У решті рішення залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України касаційній
скарзі                            ОСОБА_1 просить скасувати
рішення апеляційного суду м. Києва від            12 березня 2007 року та залишити в
силі рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 15 червня 2006 року, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для його обов'язкового скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2007 року   залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                       Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І.
Балюк