Справа № 22ц- 2308 / 2007                               Головуючий у 1 й інстанції - Морозова М.Л.
Категорія - 19/21                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка Е.І.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Білоконь Н.В. розглянувши у
відкритому  судовому
засіданні  в  м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка на рішення Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 20 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівка про
відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка (далі Фонд), звернулось з апеляційною скаргою на рішення Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 20 листопада 2006 року, де ставить
питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що воно
незаконне і необгрунтоване /а.с. 26-27/.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20
листопада 2006 року позовні вимоги задоволені
частково, з Фонду на користь позивача стягнути страхові виплати за
моральну шкоду в сумі 20 000 грн. / а.с. 24-25/.

Відповідач - Фонд позовні вимоги не визнав, оскільки Фонд невинний в
заподіяні шкоди позивачу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія
суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення, з наступних підстав.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив із встановлених ним
обставин про те, що позивач з 1978 року по 2004 рік знаходився в
трудових відносинах з ВАТ „Павлоградвугілля"
та працював у важких умовах праці. За час роботи він одержав професійне захворювання.

Встановлені обставини судом першої інстанції підтверджуються - довідкою МСЭК від 18.10.2004 року про встановлення
позивачу 50% втрати професійної працездатності та 3 групи інвалідності безстроково; медичними документами про хвороби позивача; актом
розслідування професійного захворювання, трудовою
книжкою; поясненнями сторін та іншими матеріалами справи
/а.с.4-18/.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, зокрема ст. ст. 21,28, 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві

2

та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",
суд прийшов до правильного та обґрунтованого
висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхової суми
за моральну шкоду в зазначеній вище сумі.

Посилання в апеляційній скарзі Фонду на відсутність вини останнього в
професійному захворюванні позивача безпідставні,
оскільки обов'язок відшкодування шкоди в зазначених випадках законодавцем покладено безпосередньо на спеціально створений для
цього Фонд.

Доводи в апеляційній скарзі відповідача про відсутність медичного висновку
щодо спричинення позивачу моральної шкоди не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки наявність таких висновків не є обов'язковим для суду при вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача про те, що Фонд не
зобов'язаний відшкодувати моральну шкоду
потерпілим на виробництві згідно Закону України „Про бюджет 2006 року", оскільки дія п.27 ст.77 вказаного Закону
не поширюється на спірні правовідносини про
відшкодування моральної шкоди, так як вказане позивачем професійне захворювання
та висновок МСЕК про втрату професійної працездатності
мали місце  до 2006 року.

Доводи відповідача, приведені в апеляційній скарзі є безпідставними, до
того ж вони зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши в досить повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи сторін і давши їм
правову оцінку, суд ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону, висновки суду досить обґрунтовані і підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих сторін.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або
процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду
першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308 ЦПК
України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Тернівці відхилити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20
листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з цього часу.