МІСЬКИЙ СУД
м е н е м   У к р а ї н и
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого, судді
представника позивача
представника відповідача
представника відповідача Гаспринської
відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Гаспринської
селищної ради, ОСОБА_3  про скасування
державного акту на право власності на земельну ділянку,
Позивач звернувся з зазначеним позовом до суду цивільної юрисдикції в
порядку процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд визнати
недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку
Серії  І-КМ № 073862 від 22 березня 2001
року, виданий ОСОБА_3 на підставі Рішення Виконавчого комітету Гаспринської
селищної ради від 25 грудня 2000 року за № 224.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно зазначеного державного акту передано
у власність відповідача ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0.1097 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. При цьому не було враховано те, що позивач є
її користувачем з 1978 року, чим порушено його право на користування земельною
Проте, у судовому засіданні позивач визнав, що здійснив самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, не
одержав правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
ОСОБА_3 та його представник позову не визнали, зазначивши, що ОСОБА_3 є
законним власником земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_1, рішенням Ялтинського міського суду від 30 березня 2006 року,
яке набрало законної сили 29 червня 2006 року, відповідач по даній справі
зобов'язаний не чинити перешкод  ОСОБА_3 у
користуванні спірною земельною ділянкою шляхом знесення самовільної споруди.
відповідача Гаспринської селищної ради також заперечував проти позову,
наголошуючи на тому, що безпідставність доводів позивача ОСОБА_1 вже
підтверджена попередніми судовими рішеннями.
Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають
значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалося питання про їх
допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України.
сторони та їх представників, з'ясувавши обставини у справі та дослідивши
відповідні докази, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим і
задоволенню не підлягає.
цьому суд виходив з такого.
152 Земельного кодексу України встановлено, що вимагати усунення будь-яких
порушень прав на землю може власник земельної ділянки або землекористувач.
стверджує, що саме він є законним користувачем земельної ділянки, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, а тому Державний акт на право власності на земельну
І-КМ № 073862 від 22 березня 2001 року, виданий ОСОБА_3 на підставі
Рішення Виконавчого комітету Гаспринської селищної ради від 25 грудня 2000 року
за № 224 - є недійсним, оскільки порушує його право.

У
відповідності до статті 125 Земельного кодексу України право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи
постійного користування земельною ділянкою, та його держаної реєстрації.  Право на оренду земельної ділянки  виникає після укладення договору оренди і
його державної реєстрації.

Жодного
документа згідно наведеної правової норми чи вимог Указу ПВР СРСР від 26 серпня
1948 року „Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових
будинків”, Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Земельного кодексу 1971
року,  року,  позивачем суду не було надано.

Право
власності на земельну ділянку за давністю користування виникає у відповідності
до встановленого статтею 119 ЗК України порядку за умови добросовісного,
відкритого і безперервного користування земельною ділянкою протягом 15 років,
починаючи з моменту набрання чинності цієї норми як самостійної підстави
виникнення права - тобто з 1 січня 2002 року.
Завідомо позивачем таку процедуру не було дотримано, адже з моменту
набрання чинності Земельним кодексом України 2002 року минуло лише 5 років.

Отже,
твердження ОСОБА_1 щодо порушення його права користування земельною ділянкою є
вочевидь безпідставними.

Також
рішенням Ялтинського міського суду АРК від 30 березня 2006 року, яке набрало
законної сили 29 червня 2006 року, встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняв
зазначену земельну ділянку та здійснив на ній самочинне будівництво, а тому ці
обставини, зважаючи на вимоги статті 61 ч. 3 ЦПК України, не підлягають
доказуванню при розгляді даної справи і вважаються встановленими.

Доводи
позивача стосовно того, що наданням у власність земельної ділянки відповідачу
також порушено його право на житло, є нікчемними, оскільки право громадянина на
житло є загальноправовою категорією, є правом об'єктивним, яке реалізується
громадянином вчиненням певних юридичних дій.

Крім
того, суд зазначає, що позивач не оспорює рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого відповідач набув право власності на спірну
земельну ділянку, хоча суд виконав усі вимоги статті 10 ч. 4 ЦПК України щодо
сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини у справі, дослідивши та
оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Питання
щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На
підставі викладеного і керуючись ст. ст. 118, 125, 126, 152 Земельного кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 158 ч. 2, 169, 179, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Гаспринської селищної ради,
ОСОБА_3  про скасування державного акту
на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний строк
з наступного дня після його проголошення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку
ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст. ст. 223, 294
ЦПК України.

СУДДЯ -