Справа
№ 22-ц 921- 2007р.
стягнення грошової компенсації                                  1-й
пайок.                                                                        Саркісян
Доповідач Кірсанова Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2007 р. судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-
Карімової Л.В.

Суддів-           Кірсанової Л.І.

Зазулинської  Т.П. при секретарі - Зелінської І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 24
листопада 2006 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
„Харківський тракторний завод", третя особа УПФУ

в Московському районі м. Харкова
про визнання дій відповідача в процесі нарахування заробітної плати
незаконними, стягнення не донарахованої та невиплаченої суми заробітної плати,
спонукання видати нову довідку про зарплату, відшкодування моральної шкоди.

встановила:

В травні 2005 року
позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог
вказав наступне. Він працював в ВАТ „Харківський тракторний завод" Під час
аварії на Чернобильській АЕС був командирований для ліквідації наслідків аварії
з ІНФОРМАЦІЯ_1року у складі військової частини 53893. Під час виконання цих робіт
отримав велику дозу опромінювання -
понад 18 рентген,
в наслідок чого визнаний інвалідом 2
групи. За роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС йому була виплачена
заробітна плата у розмірі 1040,
52 руб., яку він на той час вважав правильною. На цей час йому
стало відомо, що заробітна плата обчислювалася не вірно., так як не застосовані
всі нормативні документи, які регулюють нарахування таких виплат. Так, розмір
тарифної ставки не був збільшений на 100%,
не проведений розрахунок та не сплачена премія в розмірі 60%, не проведена
оплата вихідних днів в подвійному розмірі, не врахована кратність при роботі в
зоні небезпеки „З". Тому була не донарахована зарплата за час роботи по
ліквідації наслідків аварії та не виплачена йому. Також ця зарплата не внесена
до і довідки і не врахована при призначенні йому пенсії. Просив визнати дії
відповідача в процесі нарахування заробітної плати та видачі довідки про
зарплату за час роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з ІНФОРМАЦІЯ_1р. незаконними.
Також просив зобов'язати відповідача провести перерахунок зарплати з
урахуванням висновку судової економічної експертизи та індексу інфляції
виплатити йому заборгованість за цей період часу в сумі 7792,10 грн. і відшкодувати
понесені витрати на оплату експертизи в сумі 711, 84 грн. Також просив зобов'язати
відповідача видати йому нову довідку про зарплату для перерахунку пенсії, в
якій вказати зарплату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
сумі 2919, 48 руб Крім
цього вважав, що порушено його конституційне право на достойний рівень життя і
матеріальне забезпечення і це призвело до моральних страждань, які позивач
оцінює у 50000 грн.

Відповідач ВАТ „Харківський тракторний завод" позов
не визнав, так як позивачу нараховувалася та виплачувалася заробітна плата за
час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно діючого законодавства. Вважають,
що на законних підставах оформили та надали довідку для обчислення пенсії
позивачу. Тому вимоги позивача безпідставні, розрахунки недоплаченої заробітної
плати помилкові. Більш того, зазначали, що позов заявлено з порушенням строків
позовної давності.

Представник
3-ої особи - УПФУ
Московського району м. Харкова також позов не визнала так як він не ґрунтується
на законі. Зазначала, що надана відповідачем довідка про одержану ним зарплату
за період

роботи на ЧАЕС відповідає пред'явленим до цієї довідки вимогам і підстав
вважати її незаконною в УПФУ Московського району не має.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2006
року позовні вимоги задоволені частково. Визнані
незаконними дії ВАТ „Харківський тракторний завод" в процесі нарахування
заробітної плати і видачі довідки про зарплату за період з 20.03.1987 року по 08.05.
1987 року щодо не нарахування та невиплати премії.  В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

ОСОБА_1. не погодився з цим рішенням та звернувся з
апеляційною скаргою. Посилаючись на порушення норм процесуального права,
просить рішення скасувати і направити справу на новий розгляд , так як суд вийшов за межі позовних вимог, не правильно встановив обставини,
які мають значення для справи дав помилкову оцінку правовим актам, які
поширюються на спірні правовідносини, та не обґрунтовано визнав висновок
судово- економічної експертизи помилковим..

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія знаходить, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд
першої інстанції виходить з того, що порядок та розмір заробітної плати за
період участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідає діючому
на той час законодавству,

Судова колегія
погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Умови оплати праці осіб, призваних на спеціальні військові
збори для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС визначались
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 р. №
1031.

Пункт „б" вказаного Розпорядження поширював на
військовозобов'язаних запасу, які в період призову на військові збори виконували
роботи у зоні відчуження, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
порядок оплати праці за місцем постійної роботи, який передбачено для
працівників і службовців, що виконують такі роботи, тобто застосування оплати
праці в залежності від зони небезпеки у відповідному кратному розмірі в
порівнянні з установленими діючим законодавством.

07.05.1986 р. Постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС № 524-156 було
надано

право керівникам підприємств і організацій провадити оплату праці працівників,
які приймали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії у
30-кілометровій зоні по підвищених до 100 відсотків тарифних ставках.

17.05.1986 р. розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964 у зоні
відчуження були запроваджені зони небезпеки III,
II, І та встановлена оплата
праці в 5-,
4-, 3- кратному розмірах тарифної ставки за роботу у відповідних
зонах небезпеки, після чого оплата праці на умовах постанови № 524-156, тобто за підвищеними до 100% тарифними ставками,
здійснювалась за роботу в решті населених пунктах зони відчуження, що не були
віднесені до зон небезпеки.

Таким чином, оплата праці працівників підприємств, розташованих в зоні
ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
провадились в розмірах, передбачених Розпорядженням РМ СРСР № 964 у відповідних зонах небезпеки в 5-, 4-, 3- кратному розмірах.

Умови оплати праці працівників, направлених з інших підприємств, установ,
організацій, в т.ч.
відряджених та призваних на збори, були встановлені Постановою
РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 р. № 665-195(Постановою Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207/7)

Згідно абз. 1
п. 1
вказаної Постанови за такими працівниками зберігалась
середня заробітна плата за основним місцем роботи.

Абз. 2
цього пункту поширював на вказаних працівників дію п. 1 і п. 10
Постанови № 524-156. а абз, З надавав право керівникам міністерств та відомств провадити оплату
праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків
аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених Розпорядженням
СРСР від 17.05,1986 р. №964.

Згідно абз. 4
п. 1
вказаної Постанови оплата праці працівників зайнятих на
роботах в III, II, і І зонах небезпеки, провадилась відповідно в 4-, 3-, 2-
кратному розмірах, понад середньомісячної заробітної
плати, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем
роботи.

З 23
вересня 1986 року умови оплати праці
осіб, призваних на спеціальні військові збори для участі в ліквідації наслідків
аварії, змінилися відповідно до роз'яснень, наданих листом Держкомпраці СРСР
від 15.09.1986
р. №
0595 (лист Держкомпраці УРСР від 23.09.1986 № 136).

01.01,2005 р. змінено порядок оплати праці таких осіб, відповідно до Постанови КМУ від
22.09.2004
року № 1240 „Про внесення змін до п.
1 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи ".

Згідно роз'яснення Держкомпраці СРСР, яке є обов'язковим для виконання
всіма підприємствами, наданому
листом   від   15.09.1986р.   №
0595,    матеріальне   забезпечення   призваних
на   збори

військовозобов'язаних, що були
направлені для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
відбувалось таким чином.

Відповідно до Інструкції про
порядок матеріального забезпечення громадян СРСР при призові на дійсну
військову службу і проходженні служби в запасі (п.4), затвердженої постановою
Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 22.04.1982 № 95/4-132, за вказаними
особами зберігався середній заробіток по основній роботі за весь час зборів,
включаючи час в дорозі.

Відповідно
до постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 р. № 524-156 таким особам
виплачувалось за місцем постійної роботи до 100% тарифної ставки за весь період виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії в зоні ЧАЕС.

Крім
того, у відповідності з розпорядженням РМ СРСР від 23.05.1986 р. № 1031-рс за
виконання робіт у відповідних зонах небезпеки їм виплачувалась за місцем
постійної роботи за фактично відпрацьований час тарифна ставка (посадовий
оклад) в 3-х, 2-х і
однократному розмірах.

При цьому оплата фактично
відпрацьованого часу (включаючи вихідні та святкові дні) у відповідних

зонах небезпеки повинна провадитись
виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу),

визначеної із тарифної ставки
(посадового окладу) за даний місяць поділеної на календарну кількість днів
цього місяця. Додаткова оплата днів роботи, що приходяться по календарю на
вихідні та святкові дні, не  провадиться.

Загальна
кількість виплачуваних тарифних ставок (посадових окладів), понад збережений
середній заробіток за місцем постійної роботи, не повинна перевищувати їх
4-кратного розміру, в розрахунку за один місяць.

З 01.01.05 р. пенсії
зазначеній категорії осіб призначаються із заробітку, який вони одержували за
основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу в зоні
відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня
незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо цей
розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і
тривалість робочого дня, згідно із сумарною кратністю оплати праці,
встановленою у відповідні періоди за зонами безпеки: у II! зоні - 5, у II
зоні - 4, у і зоні
- 3. При
цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути
нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

За таких
обставин, суд першої інстанції обгрунтовано встановив правомірність
застосування показників кратності 3
та 4 відповідно
у довідках відповідача від 25.01.99р. та від 05.07.06 р. про заробітну плату позивача за роботу в зоні
відчуження.

Щодо
нарахування і виплати премії позивачу, судова колегія вважає, що рішення
районного суду в цій частині є законним і ухваленим в межах позовних вимог,
оскільки премія є складовою заробітної плати, а позивач вимагав визнати
незаконними дії відповідача в процесі нарахування та виплати заробітної плати
за період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Крім того, слід зазначити, що
премія в розмірі 60% Положенням
про преміювання ВАТ „ХТЗ" не передбачалася.

Твердження
апелянта, щодо оплати праці за роботу у вихідні та святкові дні у подвійному
розмірі безпідставне. У період з 23.09.1986р. по 01.01.2005 р. для військовозобов'язаних, призваних на збори така
оплата праці не передбачалася діючим законодавством, а в довідку ВАТ „ХТЗ"
від НОМЕР_1доплати
за роботу у вихідні та святкові дні відповідачем включені згідно його заяви.

На
підставі вказаної довідки з 01.07.2006
року ОСОБА_1. проведено перерахунок пенсії з урахуванням оплати праці за
роботу у вихідні та святкові дні у подвійному розмірі.

Судова
колегія знаходить, що районний суд, вирішуючи спір, обгрунтовано не взяв до
уваги висновок судово-економічної експертизи від НОМЕР_3по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ВАТ „ХТЗ"
(в апеляційній скарзі позивач помилково вказує інший висновок експертизи № НОМЕР_2р.) оскільки він
не відповідає вимогам законодавства, діючого на час виникнення спірних
правовідносин.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи, а його рішення

відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до
ст. 308 ЦПК
України є  підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п.1 ч.1
ст. 307 , 308,. 313-315,
317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 24
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили цією ухвалою