Справа№
№2-61/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 лютого 2006 року Крюківський районний суд м.
Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді Сьоря СІ., при
секретарі Бокатюк Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом юридичної особи Закритого акціонерного товариства
«Будтранссервіс» до фізичних осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею
права власності на нерухоме майно - 1/2 частину квартири, укладеного між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ЗАТ «Будтрассервіс» звернувся до суду з позовом
відповідно до якого просив суд визнати недійсним договір про припинення права
на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно
- 1/2 квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що між ЗАТ «Будтрассервіс» та
ОСОБА_2. був укладений договір про дольову участь у будівництві житла від
28.06.1999р. НОМЕР_1 та на забезпечення його виконання договір застави майна
від 28.06.1999р. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від
20.09.2004р. вищезгаданий договір застави визнаний дійсним без нотаріального
посвідчення, а з ОСОБА_2. стягнуто 7382 грн. 24 коп. основного боргу. Крім того,
рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 28.09.2005р. з
відповідача додатково стягнуті збитки, неустойка та штраф, завдані порушенням
зобов»язання на загальну суму 2 767,93 грн., на підставі чого було відкрито
виконавче провадження. Тому згідно положень п. 2 ст. 590 та п. 2 ст. 589 ЦК України вони мають право задовольнити свою вимогу за рахунок предметом
застави. Однак ОСОБА_2. всупереч умовам договору та п. 2 ст. 586 ЦК України вчинив правочин з предметом застави шляхом укладання договору про
припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності
на нерухоме майно - ½  квартири
АДРЕСА_1, що визнаний дійсним рішенням Крюківського районного суду м.
Кременчука від 16.12.2005 р. Про дане рішення підприємство дізналося після набрання
ним чинності. На момент прийняття вищезазначеного рішення суду на спірну
квартиру постановою державного виконавця Крюківського ДВС накладено арешт та
винесена заборона здійснювати відчуження будь-якого майна ОСОБА_2, про що
останнього було належним чином повідомлено. Незважаючи на викладене при
винесенні рішення ОСОБА_2. навмисно не повідомив суд про існування
вищевикладених обставин.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3
вказала, що при винесенні рішення від 16.12.2005 р. про визнання дійсним
оспорюваного договору судом не враховані вимоги Постанови Пленуму Верховного
Суду № 3 від 28.04.1978 р. щодо встановлення передбачених законом обмежень
предмету договору. Вказала, що оскільки ОСОБА_2 при укладанні договору ввів
ОСОБА_1 в оману даний договір на підставі ст.230 ЦК України підлягає визнанню
недійсним. Твердження представників відповідачів щодо недійсності договору
застави в зв»язку з тим, що не була проведена державна реєстрація суперечить п.
8 Роз»яснень Вищого арбітражного Суду «Про деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними» N 02-5/111 від 12.03.1999 р., а
невиконання ОСОБА_2 умов договору про заставу є однією з підстав визнання
договору про припинення права на аліменти
недійсним.

На підставі викладеного остаточно просила суд ухвалити
рішення яким визнати недійсним договір про припинення права на аліменти для
дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно - Уг квартири
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_1. в судове засідання не з»явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином
були повідомлені.

Представник ОСОБА_1. - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що оскільки рішенням
суду від 16.12.2005 р. оспорюваний договір визнаний дійсним, тому відповідно до
ст. 61 ЦПК України факт його дійсності не підлягає доказуванню. Зазначив, що
оскільки позивач не є стороною договору , тому відповідно до ст. 230 ЦК України
не може бути застосовані вимоги даної статті щодо наявності обману, крім того,
оскільки про обтяження кваритири стало відомо тільки після 3.01.2006 p., тобто після набрання
чинності рішення від 16.12.2005 p., позивачем не був доведений факт того, що ОСОБА_2. достовірно було відомо
про зазначене обтяження. В момент укладення договорів про дольову участь у
будівництві житла та застави майна - квартири від 28.06.1999р. обов'язкова за
вимогами Закону України «Про застав)'» письмова згода ОСОБА_1. на укладення
договору застави відсутня, а також, після прийняття Крюківським районним судом
м. Кременчука рішення від 20.09.2004р. такий договір застави не був внесений до
Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна, що надавало право ОСОБА_2
вільно розпоряджатися ним.

Представник ОСОБА_2. - ОСОБА_5. в останнє судове
засідання не з»явився з невідомих суду причини, хоча належним чином
повідомлявся. В період судового розгляду вказав, що договір застави майна
-квартири від 28.06.1999р. вважається укладеним з моменту набрання чинності
відповідним рішенням суду, тобто з 18.04.2006р., а тому на момент укладення
спірного договору із відповідачкою ОСОБА_1. квартира не була обтяжена.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування
виконкому Крюківської районної ради - в судове засідання не з»явилася, подала
заяву в якій просила справу слухати без їх участі, при прийнятті рішення
поклалася на розсуд суду, просила розглянути спір у відповідності до вимог
закону та з урахуванням інтересів дитини.

Представник третьої особи - ДВС у Крюківському районі
М.Кременчука при винесенні рішення поклався на думку суду та зазначив, що при
накладенні арешту копії постанов в обов»язковому порядку направляються
сторонам.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі
нез»явившихся відповідачів та представника третьої особи, на підставі наявних в
справі доказів.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 28.06.1999р. між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2. був укладений договір про дольову участь у
будівництві житла від 28.06.1999р. НОМЕР_1 та підписаний договір про заставу
майна - квартири від 28.06.1999р., який відповідно до рішення Крюківського
районного суду міста Кременчука від

20.09.2004      р. визнаний дійсним
без нотаріального посвідчення, а з ОСОБА_2. стягнуто 7382 грн. 24 коп.

основного боргу, які останній сплатив ЗАТ «Будтранссервіс» у березні 2005 p., що сторонами не
оспорюється.

Крім того, рішенням Крюківського районного суду м.
Кременчука від 28.09.2005р. з відповідача додатково стягнуті збитки, неустойка
та штраф, завдані порушенням зобов»язання на загальну суму 2 767,93грн.

Згідно п. 2 ст. 590 ЦК України
«заставодержатель» набуває право звернення стягнення на предмет застави якщо
зобов»язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено
договором чи законом.

Відповідно до розділу І Договору про заставу майна, ЗАТ
«Будтранссервіс» має право у випадку невиконання ОСОБА_2. своїх обов»язків, що
випливають із основного Договору, одержати задоволення за рахунок майна,
забезпеченого заставою.

Таким чином, у позивача виникло право на задоволення
своїх вимог за рахунок заставленого майна, оскільки відповідно до ст.28 Закону
України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою
зобов»язання.

З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 2.03.2005 р. Крюківський
районним судом   накладений арешт,

20.08.2005      р.
та 3.01.2006 р. державним  виконавцем
Крюківського В ДВС накладені заборона на її відчуження.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо
одна  сторона введена в оману іншою, яка
замовчує  існування

обставин, які
мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. В  даному
випадку ОСОБА_2. не повідомив факт обтяження.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від
16.12.2005р. на підставі ст.220 ЦК України договір
про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права
власності на нерухоме майно -1/2 квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2. та
ОСОБА_1. був визнаний дійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука від 16.12.2005р. має преюдиціальне значення при вирішенні інших
спорів, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини
і суд не може визнати недійсним договір, який іншим судовим рішенням, що
набрало законної сили, визнаний дійсним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку відсутні правові підстави
для задоволення позову.

Керуючись, ст. ст. 10, 11, 61, 212-216 ЦПК України, ст.
ст. 203, 213, 230, 589, 590, 637 ЦК України, ст..28
Закону України «Про заставу», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ЗАТ «Будтранссервіс» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про припинення права на аліменти для
дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно - 1/2 квартири,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.