Справа № 22-ц-710/2007р.                                     Головуючий 1-ї інст: Каліберда
Категорія: про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,
внаслідок ДТП                                          Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2007 р.                                                                                              м.
Харків

Судова колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у
складі:

-    головуючого
- судді Луспеника
Д.Д.,

суддів: Яцини
В.Б. і Швецової Л.А.,

при секретарі
Шевченко ОБ.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою начальника
нафтогазовидобувного управління (НГВУ) «Охтирканафтогаз» ВАТ «Укрнафта» ОСОБА_1
на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 28 листопада 2006 року

за позовом
ОСОБА_2 до ВАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз», третя особа ОСОБА_3,
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

5 липня 2006
року ОСОБА_2. звернувся до суду з позовом, в якому після його уточнення, на
підставі ст. 1187 ЦК
України просив стягнути з ВАТ «Укрнафта» на його користь 11452 грн. 78 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної і 50
000 грн. -моральної
шкоди, а також стягувати з відповідача на його користь на додаткове лікування,
в зв'язку із зміною стану працездатності мінімальну заробітну плату у розмірі 375 грн. щомісяця, з
наступним врахуванням індексації.

При цьому він
послався на те, що у липні 2004
року під час керування власним мотоциклом МТ-9 він зіткнувся з автомобілем КамАЗ - 4310 під керуванням
ОСОБА_3, який належить ВАТ «Укрнафта». Внаслідок зазначеної ДТП ОСОБА_2.
отримав тілесні ушкодження, для лікування яких витратив 7048 грн. та 2767 грн.
98 коп., що разом складає 9815,98 грн. Належний йому мотоцикл вартістю 1136,80
грн. отримав механічні ушкодження, внаслідок чого не підлягає ремонту, що
підтверджується висновком експерта. Внаслідок нанесеної травми кожного року
позивач, згідно відповідної довідки, не менше двох разів вимушений проходити
лікування, витрачати на це кошти, розмір яких він визначив виходячи із
витраченої за рік на лікування суми, а саме - по 190,06 грн. щомісяця. Крім
того, внаслідок ДТП він визнаний інвалідом другої групи, знизилася його
працездатність у порівнянні з тою, яка була до травми, тому з посиланням на
ст.ст. 1195, 1208 ЦК України позивач зазначив, що відповідач повинен йому виплачувати
щомісяця

2

більше, ніж 190,06 грн., а саме:
розмір мінімальної заробітної плати 375
грн., з врахуванням індексації.

Моральну шкоду
позивач обґрунтував тим, що внаслідок ДТП він отримав ушкодження здоров'я, у
нього постійно болить голова, болі у серці, він втрачає зір, що психічно його
травмує. Внаслідок вказаного погіршення здоров'я змінилося його особисте життя,
звичний розклад життя, він не може виконувати посильну господарську роботу, на
лікування витрачені значні кошти, що поставило його родину у тяжкий
матеріальний стан, який не дозволяє належним чином продовжувати лікування. Ці
наслідки ДТП завдали позивачу моральних страждань, які він буде відчувати все
життя, втрати нормальних життєвих зв'язків, які вимагають він нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

Крім того,
позивач просив відшкодувати йому за рахунок відповідача 500 грн., які він
витратив на правову допомогу.

В судовому
засіданні позивач та його представники підтримали позов, просили задовольнити
його в повному обсязі, стягнути з власника автомобіля, діяльність якого є
джерелом підвищеної небезпеки зазначені суми, а також - підвищили розмір
відшкодування витрат на правову допомогу до 800 грн.

Представник
відповідача позов не визнав, пояснив, що надані позивачем підтверджуючі
документи на витрачені для лікування кошти є неправдивими та суперечливими, у
скоєнні ДТП є вина і позивача.

Третя особа
ОСОБА_3. позов визнав частково, вважає, що позивач також винний у скоєнні ДТП.

Рішенням
Краснокутського районного суду Харківської області від 28 листопада 2006 року позовна
заява задоволена повністю.

Стягнуто з ВАТ
«Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_2. матеріальну
шкоду у розмірі 10952,78
грн., 50 000 грн
моральної шкоди, по 375 грн.
щомісяця із врахуванням індексації, в зв'язку із зміною стану працездатності та
поновлення стану здоров'я, 800
грн. судових витрат за надання юридичної допомоги. Стягнуто з ВАТ
«Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» на користь держави судовий збір у
розмірі 309,53 грн., а
також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

В апеляційній
скарзі начальник НГВУ «Охтирканафтогаз» ВАТ «Укрнафта» ОСОБА_1., вважаючи
рішення районного суду прийнятим з порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2., стягнути з ОСОБА_2. на користь ВАТ
«Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» судові
витрати за подання апеляційної скарги у сумі 184,77 грн.

Апеляційна
скарга вмотивована тим, що відповідно до висновку автотехнічної експертизи у
скоєнні ДТП є також вина позивача. До того ж з боку позивача мала місце груба
необережність, чого суд всупереч ч. 2
ст. 1193 ЦК
України не врахував і завищив розмір відшкодування. Визнаючи той факт, що
позивачем була витрачена певна сума грошових коштів на лікування, проте
заперечує проти достовірності і належності доказів, на які послався суд в
обґрунтування свого рішення, відсутні документи, які б підтверджували
необхідність придбання позивачів саме тих ліків, про які зазначено в касових
чеках. Висновок районного суд про стягнення щомісячного відшкодування у зв'язку
із зниженням працездатності та необхідності постійного придбання позивачем
медичних препаратів та проходження лікування всупереч ст. 1197 ЦК України не
обґрунтований відповідними доказами, які підтверджують необхідність такого
відшкодування. Висновок суду про відшкодування моральної шкоди та витрат на
правову

3

допомогу в
рішенні районного суду також належним чином не обґрунтований і не вмотивований.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді
справи, відповідно до ст. 303
ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2. районний
суд виходив з того, що лише водій автомобіля КамАЗ ОСОБА_3. порушив Правила дорожнього руху, тільки його дії
знаходяться у причинному зв'язку з наслідками, які наступили для позивача, тому
відповідач як володілець джерела підвищеної небезпеки повинен відшкодувати
завдану йому шкоду.

Проте судова
колегія не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки районний
суд дійшов до них при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для
справи, та при неправильному застосуванні норм матеріального права, порушені
норми процесуального права, що відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для зміни рішення.

Судовим
розглядом встановлено, що згідно постанови Краснокутського районного суду
Харківської області від 7
червня 2006 року по
кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 286 КК України, про його звільнення від кримінальної відповідальності
у зв'язку з амністією, - о 15-ї годині 08.07.2004р. ОСОБА_3., керуючи
автомобілем КАМАЗ 4310 державний номер НОМЕР_1з причепом, що належить ВАТ
«УКРНАФТА», рухаючись по автодорозі по вул. Калініна а с. Пархомівкна
Краснокутського району Харківської області у напрямку смт. Котельва Полтавської
області, згідно висновків судового автотехнічної експертизи грубо порушив п.
12.3 ПДР України, згідно якому у разі виникнення небезпеки для руху або
перешкоди, яку водій об'єктивно спроможній виявити, він повинний негайно вжити
заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або
безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, не вжив таких заходів
при роз'їзді з мотоциклом МТ-9 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2.,
що рухався у зустрічному напрямку і допустив зіткнення вищевказаних
транспортних засобів. В результаті ДТП ОСОБА_2, отримав тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, лінейного
перелому лобної кістки, забитої рани лобної області, закритого перелому нижньої
щелепи, що призвело до ішемії відділів головного мозку, двосторонньої пневмонії
потерпілого, внаслідок чого він тривалий час знаходився на стаціонарному
лікуванні (а.с. 23-24).

Відповідно до ч.
4 ст. 61 ЦПК України лише
вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне правопорушення звільняє від доказування обставин (причин)
ДТП. Оскільки за фактом ДТП судом такого вироку чи постанови не було, ОСОБА_3.
внаслідок амністії постановою районного суду звільнений від кримінально
відповідальності, тому дана постанова повинна оцінюватися судом у сукупності з
іншими доказами, з урахуванням їх достатності та взаємозв'язку.

Так, відповідно
до протоколу відтворення обстановки і обставин події ДТП за участю ОСОБА_3 від
17.05.2005р., який міститься в матеріалах кримінальної справи, під час його
керування автомобілем КАМАЗ при вищевикладених обставинах він помітив, що
назустріч рухався мотоцикл МТ під керуванням водія, як виявилося згодом,
ОСОБА_2. Під час
виконання водієм ОСОБА_3. обгону трактора, водій ОСОБА_2. на своєму
мотоциклі спочатку прийняв вправо на узбіччя і зупинився, а потім, коли причеп
автомобіля під керуванням ОСОБА_3 ще знаходився на зустрічній смузі руху
мотоцикліста, ОСОБА_2. на
своєму мотоциклі знову почав рухатися і зіткнувся з автомобілем під керуванням
ОСОБА_3

Згідно
результатів відтворення обстановки і обставин події ДТП за участю свідка цих
подій, тракториста ОСОБА_4., які містяться в протоколі від 17.05.2005р. з
матеріалів вказаної кримінальної справи, він помітив, що безпосередньо перед
зіткненням мотоцикл виїхав на праве узбіччя дороги по ходу свого руху, а потім
з'їхав з нього і зіткнувся з автомобілем КАМАЗ.

Вказані
результати відтворення обстановки і обставин події ДТП узгоджуються з
відомостями, які відображені у протоколі огляду міста ДТП від 08.07.2004р. із
матеріалів вказаної кримінальної справи.

Відповідно до
висновків судової автотехнічної експертизи з матеріалів зазначеної кримінальної
справи під час вказаного ДТП в діях водія мотоцикла ОСОБА_2. вбачається
невідповідність вимогам п. 10.
1 ПДР України, що передбачають обов'язок водія перед початком руху,
перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде
безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. З
технічної точки зору такі дії знаходяться у причинному зв'язку з виникненням
вказаного ДТП.

Виходячи з наведеного
судова колегія вважає, що посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що у
скоєнні ДТП винний також позивач ОСОБА_2., є обґрунтованими, підтверджуються
наведеними доказами, які узгоджуються між собою.

З цих же підстав
не приймаються до уваги доводи ОСОБА_2. та його представника про відсутність
вини позивача в ДТП.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне значення.

Наведені вище
обставини та правове обґрунтування свідчить, що з огляду на ступінь вини
кожного з учасників ДТП, яку судова колегія, виходячи з наведених обставин
справи, встановленої грубої необережності потерпілого ОСОБА_2., який допустився
порушення правил безпеки руху, визначає для ОСОБА_3 у розмірі 80 %, а для ОСОБА_2. - 20 %.

Статтями 60, 213 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Вказане свідчить
про необхідність змінити розмір відшкодування матеріальної шкоди, завданої
позивачу через необхідність придбання ліків, потреба в яких та придбання яких
підтверджується документально, відповідно до визначеного апеляційним судом
ступеня вини кожного з учасників ДТП, а саме: 10952,78 грн. х 80% = 8762,22
грн.

Крім того, районний
суд необґрунтовано завищив розмір відшкодування моральної шкоди, яку судова
колегія визначає з  урахуванням характеру
правопорушення, глибини

5

душевних  страждань,
погіршення умов  життя
позивача,  їх змін,  часу та зусилля, необхідних для відновлення
попереднього стану, - у
розмірі 20 000 грн.

Крім того,
районний суд безпідставно задовольнив позовні вимоги про стягнення щомісячних
платежів у розмірі 375 грн.,
які належним чином не обґрунтовані, відсутній відповідний висновок про ступінь
втрати працездатності ОСОБА_2.,
що є необхідним згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1195
ЦК України.

На думу судової
колегії, районний суд правильно вважав доведеним факт нанесення позивачу
моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях від фізичного болю та страждань,
які він зазнав у зв'язку з каліцтвом, порушення його нормального життєвого
розпорядку, зміни матеріального стану його сім'ї, що привело до втрати
нормальних життєвих зв'язків, які вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя, поновлення стану здоров'я.

Проте,
визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди районний суд не врахував
необережний характер правопорушення, який скоїв ОСОБА_3. та ступінь його вини у
ДТП, а також те, що в розмір суми компенсації моральної шкоди позивач зазначив
обставини спричинення майнової шкоди, що недопустимо. З урахуванням
встановлених судом глибини душевних страждань ОСОБА_2., погіршення умов життя
позивача, їх зміну, часу та зусилля, необхідних для відновлення попереднього
стану, наведене свідчить про необхідність задовольнити вимоги про компенсацію
моральної шкоди відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України частково, в розмірі 20
000 грн. Ця сума є достатньою для компенсації моральної шкоди.

На підставі
вищевказаного, у задоволенні позовних вимог про стягнення щомісячних платежів у
розмірі 375 грн., матеріальної шкоди у розмірі 11452,78 - 8762,22 = 2690,56
грн., 30 000 грн. моральної шкоди, - необхідно відмовити, за недоведеністю
підстав для їх задоволення.

Крім того, в
силу ст. 88 ЦПК України підлягають перерозподілу стягнуті районним судом судові
витрати, а саме: 87,62 грн. судового збору відповідно до задоволеного позову
про стягнення майнової шкоди і 8,50 грн. - морально шкоди..

Рішення
районного суду в частині відшкодування 800
грн. витрат на правову допомогу відповідає ст. 84 ЦПК України, є
обґрунтованим, тому в цій частині його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу
начальника нафтогазовидобувного управління (НГВУ) «Охтирканафтогаз» ВАТ
«Укрнафта» ОСОБА_1. задовольнити частково.

Рішення
Краснокутського районного суду Харківської області від 28 листопада 2006 року змінити.

Стягнути з ВАТ
«Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» на користь ОСОБА_2      8762
(вісім тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 22 (двадцять дві) коп. матеріальної шкоди, 20 000 (двадцять тисяч)
грн. для відшкодування моральної шкоди.

6

У задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_2.
- відмовити.

Стягнути з ВАТ
«Укрнафта» в особі НГВУ «Охтирканафтогаз» на користь держави Україна 96,12 грн. судового
збору та - на
рахунок Харківського ооласного територіального управління ДСА України 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили
безпосередньо до Верховного суду України.