Справа № 2-2130/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року березня місяця 13 дня                                                              місто
Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого -
судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі -
Харлампович А.П.,

з участю
позивача - ОСОБА_1

відповідачів:
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника
позивача - ОСОБА_4,

представника
відповідача - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
Луцької міської Ради про визначення часток в спільному майні подружжя та
визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідачів про визначення часток в
спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
чоловік - ОСОБА_6. Після смерті чоловіка залишилась спадщина, що складається з
Уг частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1. Вищезазначений будинок був збудований нею та померлим
ОСОБА_6 під час шлюбу, а тому є спільним майном подружжя. Після смерті ОСОБА_6
спадкоємцями першої черги є вона, його дружина ОСОБА_1 дочки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, проте від спадщини дочки відмовилися шляхом подачі відповідної заяви в
держнотконтору. Вона спадщину прийняла, оскільки проживала разом з померлим в
будинку та фактично вступила в управління спадковим майном. Отже, вона
успадкувала половину вищезазначеного будинковолодіння. Проте належним чином
спадщина оформлена не була. В даний час їй необхідно визнати право власності на
спадкове майно після смерті чоловіка. В держнотконторі вона не може належним
чином оформити своє право, оскільки немає правовстановлюючого документу на
будинковолодіння. У зв'язку з цим вона вимушена звернутись до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з підстав,
викладених у позовній заяві. Просила суд її вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги своєї довірительки підтримала
повністю. Також просила суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов визнали, пояснили суду, що на спадщину
не претендують.

Представник
Луцької міської Ради ОСОБА_5 проти позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача,
відповідачів, представника Луцької міської Ради, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

В судовому засіданні
встановлено, що дійсно ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що стверджується
свідоцтвом про смерть від 08.12.1990 року серія НОМЕР_1

Також встановлено, що померлим ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_1 під час шлюбу
було збудовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1. Дана обставина стверджується доданими до позовної заяви
документами, а саме: випискою з рішення виконкому Луцької міської ради від
16.12.1969 року № 555; актом про відведення земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку від 09.01.1969 року; договором від 23.09.1970
року; технічним паспортом від 08.02.1990 року.

Згідно статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України /1969 року/ майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст. 370 ЦК України
частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Отже, дружині померлого - ОСОБА_1 в спільному майні подружжя належить ¼  частина будинковолодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Інша ½  частина будинковолодіння і є спадковим майном
після смерті ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_6, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина на
належне йому майно, тобто на Vi частину будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1.

В даному випадку згідно ст. 524 ЦК
України /в редакції 1963 року/ спадкування здійснюється за законом,
оскільки заповіту спадкодавець ОСОБА_6 не залишив.

Спадкоємцями першої черги за законом згідно ст. 529 ЦК України /в
редакції 1963 року/ є дружина померлого ОСОБА_1 та дочки померлого ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 Дана обставина стверджується відповідними свідоцтвами про народження та
шлюб.

З будинкової книжки на будинковолодіння вбачається, що позивач ОСОБА_1
проживала разом з ОСОБА_6,
а тому вступила у володіння спадковим майном, тобто прийняла спадщину.

Так, згідно ст. 548 ЦК
України /в редакції 1963 року/ для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини. Так, згідно ст. 549 ЦК України /в редакції 1963
року/ визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим майном.

Крім того, із спадкової справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 від спадщини відмовилися шляхом подачі відповідної заяви в
держнотконтору.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в
їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визначити частки співвласників
в спільній сумісній власності та визнати право власності на спадкове майно за
позивачем ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 130, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст.ст.
524, 529, 548, 549 ЦК України /в редакції 1963 року/, ст. 22 КпШС України /в
редакції 1969 року/, ст. 370 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 та померлому ОСОБА_6 належить на
праві власності по 1А частині в будинковолодінні, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, що
складається з ½  частини будинковолодіння, яке знаходиться в
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення суду протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення
рішення та апеляційної скарги протягом 20 (двадцяти) днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.