У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 грудня 2007 року                                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої Л.І.

суддів:                       Косенка В.Й.,                                 Барсукової В.М.,

Балюка М.І.,                                   Гуменюка В.І.,
-

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до житлово-будівельного
кооперативу “Верстатобудівельник-2”, ОСОБА_2, ОСОБА_3, управління житлово-комунального господарства Одеської
міської ради, Одеського міського агентства з приватизації житла, відкритого
акціонерного товариства “Одеський завод радіально-свердлильних верстатів” про
визнання рішень загальних зборів житлово-будівельного кооперативу
“Верстатобудівельник-2” незаконними, поновлення в членах житлово-будівельного
кооперативу, визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у
володінні, користуванні та розпорядженні квартирою, визнання частково недійсним
рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу
“Верстатобудівельник-2” від 3 жовтня 2000 року, визнання недійсним
розпорядження УЖКГ Одеської міської ради та свідоцтва про право власності на
квартиру, виселення, відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами
житлово-будівельного кооперативу “Верстатобудівельник-2” та ОСОБА_2 й ОСОБА_3
на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 1999 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
житлово-будівельного кооперативу (далі - ЖБК) “Верстатобудівельник-2”, просив
поновити його у членах кооперативу, передати йому трикімнатну квартиру АДРЕСА_1
та відшкодувати моральну шкоду.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив визнати рішення
загальних зборів ЖБК “Верстатобудівельник-2” від 31 березня 1999 року,                від 19 травня 1999 року, від 29
вересня 1999 року незаконними, поновити його в членах ЖБК
“Верстатобудівельник-2”, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1,
вселити з родиною до вказаної квартири, усунути перешкоди в користуванні
власністю, зобов'язати ОСОБА_2 зняти з вказаної квартири броньовані двері,
визнати частково недійсним рішення загальних зборів членів ЖБК
“Верстатобудівельник-2”
від 3 жовтня 2000 року в частині поділу квартири АДРЕСА_1  ОСОБА_2, визнати недійсним розпорядження УЖКГ
Одеської міської ради від 18 квітня 2002 року № 849, свідоцтво про право
власності № 10735 від          18 квітня
2002 року на ім'я ОСОБА_2, виселити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 разом з усіма членами їх
сім'ї та іншими особами, що проживають з ними, із зазначеної квартири, стягнути
з ЖБК “Верстатобудівельник-2” на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. та
витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 418 грн.
56 коп.

Справа розглядалася неодноразово.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11
липня 2006 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 травня
2007 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та у справі ухвалено
нове рішення, яким позов задоволено частково. Постановлено визнати рішення
загальних зборів ЖБК “Верстатобудівельник-2” від 31 березня 1999 року,                від 19 травня 1999 року, від 29
вересня 1999 року про виключення ОСОБА_1 із членів ЖБК “Верстатобудівельник-2”.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язати
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні, володінні та
розпорядженні квартирою АДРЕСА_1та виселити їх разом з іншими особами, що
проживають з ними, з цієї квартири. Визнати частково недійсним рішення
загальних зборів членів ЖБК “Верстатобудівельник-2” від 3 жовтня 2000 року про
виділення ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1. Визнати недійсним розпорядження УЖКГ
виконавчого комітету Одеської міської ради від 18 квітня 2002 року № 849 про
оформлення та видачу свідоцтва про право власності на квартиру в будинку ЖБК
“Верстатобудівельник-2” АДРЕСА_1, ОСОБА_2 Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру в ЖБК “Верстатобудівельник-2” від 18 квітня 2002
року         № 10736, видане УЖКГ
виконавчого комітету Одеської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2
Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1. У решті позову відмовити.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а також ЖБК “Верстатобудівельник-2”
подали до Верховного Суду України касаційні скарги, в яких, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм
процесуального права, просять оскаржуване судове рішення скасувати та залишити
в силі рішення місцевого суду.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Скасовуючи рішення Малиновського районного суду м. Одеси
від 11 липня 2006 року та ухвалюючи в справі нове рішення про часткове
задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 був незаконно виключений із членів ЖБК за
несплату пайових внесків і заборгованість за період                     1991-1997 роки, у зв'язку
із чим має бути поновлений у членах ЖБК “Верстатобудівельник-2”.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення загальних зборів
членів ЖБК від 29 квітня 1992 року (т. 1 а.с. 64) між заводом, ЖБК і ОСОБА_1 був укладений договір
про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність, яким на ОСОБА_1 був покладений обов'язок про охорону будівельних
матеріалів на будівельному майданчику ЖБК. У свою чергу адміністрація надавала йому
пільги в виборі поверху та квартири в будинку ЖБК, а завод повинен був сплатити за нього
75% вартості квартири, за умови, що                 ОСОБА_1 буде працювати охоронником не менш
двох років (т.1 а.с. 6). Умови вказаного договору ОСОБА_1 було виконано.

Зі змісту висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 12903                        від 7 березня 2003 року
вбачається, що внесена заводом у ЖБК “Верстатобудівельник-2” сума згідно
договору № 527/Д від 13 грудня 1991 року й додаткової угоди № 1 від 1 квітня
1995 року в рахунок пайових внесків
ОСОБА_1
складає 45 % і по площі відповідає 37,36 кв. м (т. 1 а.с. 274-283), а отже
загальна сума пайових внесків на ім'я ОСОБА_1 дорівнює 100,90 % та
відповідає площі 83,79 кв. м.

Крім того, згідно рішення загальних зборів членів ЖБК
“Верстатобудівельник-2” від 25 січня 1999 року, на місце звільненого,            ОСОБА_1, був
прийнятий в якості охоронника ОСОБА_4 без пільги на вибір
поверху й квартири, але із залишенням пільги по
сплаті за квартиру - 25 %, і сплатою 75% ВАТ “ОЗРСВ”, що свідчить про
дійсність договору, за яким завод зобов'язався сплатити за пільговиків 75%
вартості квартири (т. 1 а.с. 316-321).

Станом на 1 січня 1998 року ОСОБА_1 серед боржників не перебував             (т. 1 а. с. 207 -208).

Також, апеляційний суд правильно виходив із того, що ОСОБА_1 має переважне право на
отримання обраної ним квартири перед ОСОБА_2, у зв'язку з чим рішення загальних
зборів членів ЖБК “Верстатобудівельник-2”                від 3 жовтня 2000 року  в частині виділення ОСОБА_2 спірної квартири
має бути визнано частково недійсним.

У той же час, апеляційний суд визнаючи недійсним
свідоцтво про право власності на квартиру в ЖБК “Верстатобудівельник-2” від 18
квітня 2002 року за № 10736 та розпорядження Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету Одеської міської ради від 18 квітня 2002 року
№ 849 обґрунтовано виходив із того, що останнє видано на підставі п. 4
“Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб”,
затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової
політики України                 від 9 червня
1998 року № 121, яка втратила чинність на підставі наказу Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової політики України № 36                            від 15 лютого 2002
року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо
відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив
із того, що позивач не надав суду належних доказів спричинення йому моральної
шкоди.

З огляду на викладене апеляційний суд обґрунтовано
скасував рішення районного суду та ухвалив у справі нове рішення, яким позов
задовольнив частково.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
рішення апеляційного суду  ухвалено з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційних скарг і матеріали справи не дають підстав для
висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, а
отже, відсутні підстави для скасування ухваленого апеляційним судом рішення,
колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги житлово-будівельного кооперативу           “Верстатобудівельник-2” та ОСОБА_2
й
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 25 травня
2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк