Справа -
№ 8372      Головуючий в 1
й інстанції - Варенко О.П.
12          Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Рудь В.В.

суддів -
Лисичої Н.М., Котушенко С.П.

при секретарі -
Чергенець С.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного суду М.Дніпропетровська від 6 листопада 2006
року за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади Амур-Нижньодніпровського
району М.Дніпропетровська про визнання угоди дійсною і визнання права власності
на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2004
року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною і визнання права власності на
квартиру, посилаючись на те, що 5 лютого 2003 року вона придбала за 8840 гр. квартиру АДРЕСА_1, яка належала відповідачці на підставі документів від 3 серпня 1995
року. За відсутності технічної довідки-характеристики на
квартиру вони не могли нотаріально оформити угоду купівлі-продажу, тому уклали
домашню угоду, після чого вона передала відповідачці гроші і отримала від неї
ключі від квартири. Остання зобов'язалась за декілька днів передати їй
документи на квартиру, чого не зробила, а виїхала в сільську місцевість, чим
перешкоджає нотаріальному оформленню даної угоди, тому позивачка просила
визнати вказану угоду дійсною та визнати за нею право власності на спірну
квартиру.

В квітні 2005
року позивачка замінила відповідача за своїм позовом на
територіальну громаду Амур-Нижньодніпровського району М.Дніпропетровська,
посилаючись на те, що в ході розгляду даної справи в суді вона довідалась про
смерть ОСОБА_3

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись
на фіктивність даної угоди та вказуючи на те, що за висновком
судово-почеркознавської експертизи підпис в договорі купівлі-продажу від імені
ОСОБА_3 виконаний іншою особою.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду М.Дніпропетровська від 6 листопада 2006
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ставить питання про скасування
рішення суду, як незаконного.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не
знаходить передбачених ст.ст.309-311 ЦПК України
підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з ч.1 ст.47 і ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання
цієї вимоги тягне недійсність договору.

В даному випадку в такій формі договору купівлі-продажу квартири між
сторонами укладено не було. Частина 2 ст.47 ЦК України передбачає, якщо одна із сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною.

Звертаючись в жовтні 2004
року до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання угоди
дійсною, позивачка вказувала на те, що відповідачка виїхала в сільську
місцевість, чим перешкоджає нотаріальному оформленню домашньої угоди, але
ніяких доказів про те що відповідачка ухиляється від нотаріального оформлення
договору вона суду не надала.

В своїй додатковій позовній заяві позивачка посилалась на те, що
відповідачка померла ще до 9 квітня 2003 року, а до того ухилялась від оформлення угоди, проте останнє свого
підтвердження в судовому засіданні не знайшло. Навпроти, як зазначала позивачка
в первісній позовній заяві, для отримання технічної довідки-характеристики на
квартиру потрібно було три місяці, а відповідачка померла через два місяці
після дати, зазначеної в договорі купівлі-продажі квартири.

Крім того судом не встановлено наявності волевиявлення ОСОБА_3 на
відчуження квартири на користь позивачки. Як пояснила представник позивачки в
суді апеляційної інстанції, після укладення угоди купівлі-продажу ОСОБА_3
залишилась проживати в своїй квартирі, а позивачка була позбавлена такої змоги.
Вона неодноразово намагалась поспілкуватися з ОСОБА_3, але в квартиру попасти
не змогла, бо остання їй не відчиняла двері, що свідчить про відсутність
волевиявлення на передачу квартири позивачці.

Пояснення як позивачки (а.с.116-117) так і її представника (а.с.18-19, 110) та в суді
апеляційної інстанції щодо укладення договору та його виконання, обставин
виселення ОСОБА_3, передачі ключів, виїзду в сільську місцевість, вселення та
проживання в квартирі не є послідовними і не підтверджуються ніякими доказами,
які б свідчили про дійсність договору купівлі-продажу.

Більше того, з висновку судово-почеркознавської експертизи видно, що підпис
в договорі купівлі-продажу від імені ОСОБА_3 виконаний іншою особою.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні
позову.

2

Доводи апеляційної скарги про безпідставне прийняття судом до уваги
висновку судово-почеркознавської експертизи та не прийняття до уваги пояснення
свідків, присутніх при укладенні угоди, не можуть бути підставою для скасування
рішення, оскільки їм дана судом оцінка наряду з іншими доказами згідно ст.212
ЦПК України і переоцінці вони не підлягають.

У відповідності з роз'ясненнями, даними в п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі
змінами внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України №13 від 25
грудня 1992 року та №15 від 25
травня 1998 року, правило ч.2 ст.47
ЦК України не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з
істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом
обмеження.

Оскільки в суді апеляційної інстанції з пояснень представника позивачки
встановлено, що причиною укладення угоди без нотаріального посвідчення була
відсутність правовстановлюючих документів та довідки БТІ на спірну квартиру,
даний договір не може бути визнаний дійсним.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 відхилити. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду
М.Дніпропетровська від 6
листопада 2006 року залишити
без змін.