Справа № 2-1692
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
червня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючій судді Цалко А.А., при секретарі Єршовій Я.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Пансіонат «Кастрополь» (ЗАТ
«Пансіонат «Кастрополь») про визнання дійсним договору купівлі-продажу
нерухомого об'єкту,

в с т а н о в и
в:

Позивачка
звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого об'єкту (будівельного вагончику), розташованого за
адресою: м. Ялта, с. Берегове на території ЗАТ «Пансіонат «Кастрополь»,
укладений 20 квітня 2003 року між ЗАТ «Пансіонат «Кастрополь» та нею. Позовні
вимоги мотивовані тим, що 20 квітня 2003 року між нею і відповідачем у простій
письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона
стала власницею будівельного вагончику, розташованого за адресою: м. Ялта, с.
Берегове на території ЗАТ «Пансіонат «Кастрополь». При укладанні договору були
обговорені всі його істотні умови, відбулося повне виконання договору, у тому
числі і розрахунок за придбаний об'єкт, однак, від нотаріального посвідчення
сторони ухилилися. Протягом чотирьох років вона володіє зазначеним будівельним
вагончиком, зробила реконструкцію, підвела комунікації.

Позивачка
у судовому засіданні позов підтримала.

Представник
відповідача з позовом згодний.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в
позові повинне бути відмовлене по наступних підставах:

Судом
встановлено, що 20 квітня 2003 року ЗАТ «Пансіонат «Кастрополь» уклало договір
купівлі-продажу з позивачкою про те, що вона купує споруду (побутову № 2 -
вагончик), розташовану на території ЗАТ «Пансіонат «Кастрополь» за адресою: м.
Ялта, смт. Берегове, пансіонат «Кастрополь» за 200 гривень (а.с. 8-10).

Відповідно до
акту прийому-передачі від 15 березня 2005 року ЗАТ «Пансіонат «Кастрополь»
передав у власність ОСОБА_1 побутову № 2 - вагончик, а від неї було прийнято
200 гривень (а.с. 12).

28 лютого 2007
року між сторонами була підписана додаткова угода до договору купівлі-продажу
від 20 квітня 2003 року, відповідно до якої були внесені зміни у п. 1.1 договору
купівлі-продажу, виклавши його в наступній редакції: «Продавець зобов'язується
продати і передати у власність покупця споруду (побутову № 2 - вагончик) далі
по тексту іменоване «об'єкт», розташовану за адресою: м. Ялта, смт. Берегове,
будинок № 24а, пансіонат «Кастрополь» після оплати його вартості» (а.с.
11).

Сторони
підтвердили в суді, що розрахунок між ними був зроблений, вони у повній мірі
виконали зобов'язання за договором, але до нотаріальної контори для його
нотаріального посвідчення не зверталися.

У силу ст. 47 ЦК
України (в редакції 1963 року, оскільки цивільні правовідносини виникли до
введення в дію нового ЦК), - нотаріальне посвідчення угод обов'язково лише у
випадках, зазначених в законі.

Судом
встановлено, що придбаний ОСОБА_1 вагончик ні є житловим будинком, а також ні є
і іншим нерухомим майном, розташованим у встановленому законом порядку на
відведеній земельній ділянці.

Цей вагончик у
числі інших був споруджений при проведенні реконструкції Пансіонату
«Кастрополь» в 80-х роках для проживання будівельників. Після завершення
реконструкції вагончики були розпродані співробітникам пансіонату як рухомі
об'єкти для розібрання на будівельні матеріали. Ці обставини підтвердив в
судовому засіданні представник відповідача.

При таких
обставинах, суд вважає, що для цієї угоди досить було простої письмової форми.
Закон не вимагав тоді, і не вимагає в даний час, щоб така угода була засвідчена
нотаріально, оскільки цей вагончик не є ні житловим, ні нерухомим майном. Крім
того, ніякої правовстановлюючої документації на цей вагончик у ЗАТ «Пансіонат
«Кастрополь» як на нерухоме майно не було. Земля, на якій розташований спірний
об'єкт, належить Сімеїзський селищній раді, яка нікому її не відводила.

Ті обставини, що
в 2007 році сторони внесли доповнення в договір купівлі-продажу, вказав адресу
розташованого вагончику та викликали працівників КП БТІ м. Ялти, які зробили
технічний план побудови без правових підстав, не може вважатися підставами для
визнання цього об'єкту нерухомим майном, в тому числі житловим будинком.

Крім того, та
обставина, що позивачка без дозволу зробила реконструкцію вагончика, підвела
комунікації, теж не може мати правового значення для вирішення даного спору.

Таким чином,
суд, дослідивши всі докази і обставини, вважає, що позов ОСОБА_1 є
необґрунтованим, у зв'язку із чим, їй повинне бути в позові відмовлено.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 47 ЦК України
(в редакції 1963 року),

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Пансіонат «Кастрополь»  про визнання дійсним договору купівлі-продажу
від 20 квітня 2003 року будівельного вагончику, розташованого за адресою: м.
Ялта, с. Берегове на території ЗАТ «Пансіонат «Кастрополь»- відмовити.

На
рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд в порядку та строки, передбачені
ст. ст. 294-296 ЦПК України.

СУДДЯ