Справа № 2 -1/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 14 "
лютого 2007 р.                                                                           Коростенський
міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого - судді
Коренюка В.П.

при секретарі           Власюк І.М.

за участю
позивача                        ОСОБА_1

представника
позивача                  ОСОБА_2

третьої особи                                  ОСОБА_3

представника
відповідача (ів)      Немировського В.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Коростені

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до Коростенського комунального під­приємства
"Водоканал" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимуше­ного прогулу та стягнення моральної шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2003 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Коростенського
виробничо­го управління водогінно - каналізаційного господарства про поновлення
на роботі, стягнення се­реднього заробітку за час вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди. У своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що згідно наказу №
92-к від 21.12.1992 р. його прийнято на роботу до від­повідача на посаду
головного інженера, а згодом відповідно до наказу № 58-к від 14.11.2000 р. пе­реведено
на посаду диспетчера цього ж підприємства. Наказом № 75-к від 3.09.2003 р. його
звіль­нено з роботи за систематичне невиконання службових обов'язків,
покладених на нього трудовим договором, тобто за п.3 ст.40 КЗпП України. Рахує
своє звільнення незаконним, а себе таким, що підлягає поновленню за наступними
підставами. Попередні накази про притягнення його до дис­циплінарної
відповідальності вважає незаконними, а тому відсутня система невиконання службо­вих
обов'язків. Наказ № 7 від 14.02.2003 р. про оголошення йому догани за
самовільне залишення робочого місця без дозволу адміністрації 10.02.2003 р. -
вважає є наслідком оскарження неправо­мірних дій колишнього начальника ВУВКГ у
міськвиконком. Наказ № 43/1 від 4.08.2003 р. про оголошення йому догани за
неоперативне вирішення питань по усуненню аварії, вважав теж неза­конним,
оскільки підприємству ніякої шкоди не було заподіяно. Останній наказ № 75-к від
3.09.2003 р. про його звільнення з роботи, вважає теж незаконним, оскільки він
не вчинив своїми діями ніякого дисциплінарного проступку.

Провадження у даній справі зупинялось, оскільки ОСОБА_1 окремо оскаржував
Наказ № 43/1 від 4.08.2003 р. про оголошення йому догани. Рішенням
Коростенського міського суду від 29.12.2003 р. цей наказ визнано незаконним, а
ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29.03.2004 р. та ухвалою
Верховного Суду України - рішення Коростенського міського суду від 29.12.2003
р. залишено без змін.

Просив суд постановити рішення про поновлення його на
роботі диспетчером, стягнувши з відповідача на його користь середній заробіток
за час вимушеного прогулу в розмірі 34210 грн. 62 коп., починаючи з 4 вересня
2003 р. по день постановления
рішення, а також 30000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги
підтримав і пояснив суду, що вважає своє звільнення незаконним з наступних
підстав. Внаслідок того, що він добивався оплати диспет­черам
"нічних", сталося таке ставлення до нього керівника підприємства. У
липні 2003 р. ОСОБА_3викликав його і сказав, щоб він звільнявся, інакше він
його все таки звільнить. Щоб було "систе­матичне невиконання посадових
обов'язків" - потрібні були дисциплінарні стягнення. І за цим

справа не стала. По наказу ОСОБА_3
інженер по кадрам сфабрикував
„справу" і йому
оголосили до­гану. Однак цей наказ скасований судовими рішеннями.

27.08.2003 р. він дійсно лежав на кушетці, а телефон
стояв біля голови на стільці. Службові обов'язки диспетчера - прийом заявок, а
усі інші обов'язки - наслідок цього. Він був готовий при­ймати заявки, але
остання була в 0.30 годин. Про те, що робити, чим займатися, як боротися із
сном в нічний час - в інструкції нічого не сказано. Тієї ночі ОСОБА_3з якимсь
іншим чоловіком, двоє п'яні, зайшли в диспетчерську - він відразу ж посвітив на
них ліхтариком і встав з кушетки. ОСОБА_3почав пред'являти йому претензії -
необгрунтовано і у грубій формі. Він сказав, що з п'яними не хоче говорити та
намагався викликати міліцію. ОСОБА_3і невідомий не давали, натиска­ли на важіль
телефону, хапали за руки. Коли вони пішли, він зателефонував у міліцію і
сказав, що п'яний начальник і сторонній знаходяться на території підприємства,
що заборонено. Швидко ОСОБА_3 повернувся з актом, почав залякувати його і
погрожувати, якщо звернеться до суду. Таким чином вважає, що претензії до нього
і причини звільнення - надумані не мають ніякого відношен­ня до виконання
обов'язків.

Попередньо, у лютому 2003 року йому оголошена догана
колишнім начальником КП "Во­доканал" ОСОБА_4 Причина - особисті
рахунки, особиста образа. Вважає, що ця догана та­кож була сфабрикована
керівництвом підприємства. Про це він написав заяву у міськвиконком і ОСОБА_4
покарали. Він обіцяв відмінити догану, але його звільнили. Таким чином, ця до­гана
- також надумана, основана на припущенні, що „міг би ...", як видно з
формулювання наказу. Порушень посадових обов'язків тоді теж не було.

Моральну шкоду обґрунтовує тим, що: його наклепницьки направлено на медичну
комісію (незаконно, адже диспетчер не входить в список професій, де потрібен
профвідбір); він не міг лі­куватися на протязі трьох років внаслідок
відсутності коштів (оскільки йому потрібно проходити курс лікування - через 8
місяців); увесь час живе у страху (бо ОСОБА_3 погрожував йому вбив­ством); в
зв'язку із звільненням стаж роботи збільшився всього на 7 місяців (відповідно
не збіль­шилася пенсія і він втрачає щомісячно близько 40 грн. пенсії); втратив
роботу та квартиру в м. Хмельницькому внаслідок того, що тривали судові справи;
погіршення стану здоров'я.

Просив суд постановити рішення про поновлення його на
роботі диспетчером Коростенського комунального підприємства
"Водоканал" з 4.09.2003 року, стягнувши з відповідачів на його
користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 34210 грн. 62 коп.,
а також стягнути з відповідачів на його користь 30000 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача Немировський В.І. позов не визнав і пояснив суду,
що відповідно до наказу № 7 від 14.02.2003 року ОСОБА_1 оголошено догану, а
саме за відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 9.00 год. до 11.30 год. без погодження з
начальником. Цей наказ не скасовано і він не оскаржений до цього дня. Потім
оголошено наказ № 43 від 4.08.2003 року за неоперативне вирішення питання по
усуненню аварії по вул. Піонерській, який в подальшому скасовано судо­вими
інстанціями.

Наказ № 75-к від 3.09.2003 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.3
ст.40 КЗпП за систематичне невиконання посадових обов'язків. З цього наказу
чітко вбачається про дисципліна­рний проступок.

28.08.2003 року комісією у складі: начальника ОСОБА_3, головного інженера
Мазурика, го­ловного бухгалтера Каленської, інженера відділу кадрів ОСОБА_7та
водія Волківського проведе­но перевірку чергування, а саме сторожів,
диспетчерів, машиністів, хлораторів. Під час перевірки в присутності сторожа
ОСОБА_5 та стороннього ОСОБА_6 виявлено, що ОСОБА_1в 1.45 год. спав на кушетці,
а слуховий апарат лежав на стільці. При цьому двері були зачинені, а світло вим­кнено.

Відповідно до посадової інструкції диспетчера, він являється змінним
помічником началь­ника. Це не просто людина піднімає слухавку, а він повинен
слідкувати за тим, як виконується робота. Відповідно до колективного договору
працівникам, які працюють у нічну зміну проводиться доплата 20 %. Згідно
розділу № 3 колективного договору від 29.05.2003 року платиться 20 % за нічну
зміну. Відповідно до ст.40 п.3 КЗпП трудовий договір може бути розірваний
власником або уповноваженим органом.

Крім того на початку року згідно наказу № 7 ОСОБА_1 був
притягнутий до дисципліна­рної відповідальності, але не зважаючи на це, він
допустив порушення трудової дисципліни і спав на робочому місці. Таким чином,
вважає, що звільнення громадянина ОСОБА_1 відповідно до

п.3 ст.40
КЗпП України було законним і ніяких порушень немає. Просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позову за його безпідставністю.

ОСОБА_3, як третя особа, в судовому засіданні позов не визнав і пояснив
суду, що ті по­яснення, які дає громадянин ОСОБА_1 - безпідставні. Конкретні
докази того, що ОСОБА_1спав у нічний час і не відповідав на телефонні дзвінки,
з приводу цього були письмові та усні скарги. За наслідки аварійної ситуації
відповідає диспетчер. Зайшовши у кімнату диспетчера, вони побачили, що
ОСОБА_1спав. Тоді вони його розбудили, а слуховий апарат лежав на стільці. Як
саме виглядав апарат не пам'ятає. У кімнату диспетчера нас зайшло 5 чи 6
чоловік, то він спав, але хто його роз­будив не пам'ятає. Вхідні двері в
адміністративне приміщення були замкнені на ключ, адже потрі­бно, щоб вони були
відчинені. Керівництвом підприємства проводяться регулярно рейди для пере­вірки
як працюють працівники в нічний час. Просив суд відмовити позивачу в
задоволенні позову за його безпідставністю.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що 27 серпня 2003 року
приблизно після 24 - ої го­дини вони з комісією виїхали на КП
"Водоканал". Комісія була створена для перевірки працівни­ків, які
працюють в нічний час. В склад комісії входили: вона, начальник КП
"Водоканал", ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
охоронник ОСОБА_5., а також до складу комісії був запрошений перехожий. На
роботу ОСОБА_1 у нічний час неодноразово надходили від мешканців міста як
письмові так і усні скарги. Коли вони прийшли до прохідної, то вона була за­чинена.
Зайшовши у диспетчерську, двері до якої були зачинені, побачили, що
ОСОБА_1лежав, сві­тло було вимкнено, а слуховий апарат лежав на стільці. Коли
ОСОБА_1піднявся, то у нього був хри­пкий голос, на голові кошлате волосся.
ОСОБА_1піднявся лише тоді, коли увімкнули світло. ОСОБА_1сказав, що по
посадовій інструкції диспетчера не вказано, що не можна спати. Про те, що
ОСОБА_1спав було зрозуміло по голосу і по зовнішньому вигляду ОСОБА_1. В
зв'язку з цим і було складено акт. 10.02.2003 р. ОСОБА_1викладав в
Міжрегіональній академії управління персоналом, залишив­ши диспетчерську, він
поїхав до академії. Позивач визнав той факт, що залишив робоче місце і по­їхав
до академії. Наказ № 75-к написано в кінці, а де пояснення не пам'ятає. їй
відомо, що ОСОБА_1може використовувати слуховий апарат при виконанні трудових
обов'язків. Коли вони зайшли у диспетчерську, то на стільці лежав слуховий
апарат. Який він був не пам'ятає, бо ОСОБА_1його схо­вав.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 27 серпня 2003 р. комісія перевіряла
працівників підприємства, тобто як саме вони працюють в нічний час. В склад
комісії входили: він, начальник КП "Водоканал", ОСОБА_9, ОСОБА_7. На
територію підприємства вони зайшли з проти­лежного боку. Перевіривши усі цехи,
вони пішли в адміністративне приміщення. В адміністратив­не приміщення були
зачинені двері із сторони території. Двері їм відчинила охоронник - ОСОБА_5.
Зайшовши у диспетчерську побачили, що світла в ній не було та диспетчер лежав і
спав. Включивши світло вони побачили і зрозуміли із зовнішнього вигляду
ОСОБА_1, що він спав. Запи­тавши його про те, чому він знаходиться на тапчані,
а не на робочому місці, він розгубився. Вони склали акт. У складі комісії була
присутня одна стороння особа - не працівник КП "Водоканал".
ОСОБА_1сказав, що не спав, а просто приліг. Він не пам'ятає, хто перший
відчинив двері контори. У них диспетчерське приміщення маленьке і коли вони
зайшли до нього, то він не пам'ятає, хто розбудив позивача.

Свідок ОСОБА_9 дав аналогічні пояснення свідку ОСОБА_10 і додатково
пояс­нив, що на підприємство вони приїхали машиною. Він не знає, хто будив
ОСОБА_1. Слуховий апа­рат лежав на столі і був маленького розміру.

Свідок ОСОБА_6. пояснив суду, що 27 серпня 2003 року він
йшов пізно і його біля КП "Водоканал" покликала жінка і спитала про
те, чи може він побути в якості свідка. Він погодився. Крім нього ще були люди
і дуже було шумно на прохідній. Хтось із членів комісії запитував: "Що Ви
спали на робочому місці?" Він підписав якийсь документ, але який не
пам'ятає. Коли вони за­йшли у диспетчерську, то у диспетчера було кошлате
волосся і слуховий апарат лежав. Цей апарат був напівкруглий. Він заходив в
кімнату диспетчера, де із зовнішнього вигляду було видно, що він спав. Він не
знає, хто розбудив ОСОБА_1.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та проаналізувавши їх в сукупності з
матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що наказом № 92-к від 21.12.1992 р. ОСОБА_1 прийнято на
роботу головним інженером Коростенського виробничого управління водогінно -
каналізаційного госпо­дарства, а згодом відповідно до наказу № 58-к від
14.11.2000 р. його переведено на посаду диспет­чера цього ж підприємства.
Наказом № 75-к від 3.09.2003 р. ОСОБА_1 звільнено з роботи з по­сади головного
інженера Коростенського виробничого управління водогінно - каналізаційного го­сподарства
за систематичне невиконання службових обов'язків, покладених на нього трудовим
договором, тобто за п.3 ст.40 КЗпП України. Звільнення ОСОБА_1 з роботи за
ініціативою ад­міністрації було погоджено з профспілковим комітетом ВУВКГ
(протокол № 20 від 2.09.2003 p.).

Також встановлено, що у наказі № 75-к від 03.09.2003 р.
"Про звільнення диспетчера ОСОБА_1 по п.3 ст.40 КЗпП України"
зазначено: "27 серпня 2003 року в 1 год.
45 хв. Було прове­дено перевірку нічної зміни операторів, машиністів
очисних споруд водопроводу, сторожів, диспетчера.

Внаслідок перевірки виявлено, що оператори, машиністи ОСВ, сторожи
знаходилися на робочих місцях і підтримували робочий резким цеху очисних споруд водопровода. В диспе­тчерській
на момент перевірки світло було вимкнуте, а сам диспетчер ОСОБА_1спав на
кушетці Коли увімкнули світло у диспетчерській, диспетчер ОСОБА_1 в лежачому
положенні в зневажаючій формі вів розмову з перевіряючими, грубив.

На протязі року диспетчер ОСОБА_1 здійснив три дисциплінарних проступка, за два з яких було
оголошено догани:

Наказ № 7 від 14.02.2003 року - за самовільне залишення робочого місця без
дозволу ад­міністрації.

Наказ № 43/1 від 04.08.2003 року - за неоперативне
вирішення питань по усуненню ава­рії по вул. Піонерській, 21, та порушення
трудової дисципліни.

Як свідчать обставини, такі заходи дисциплінарного впливу на диспетчера
ОСОБА_1 не дали ніяких результатів. Отже диспетчер ОСОБА_1 здійснив
систематичне (два і більше разів) дисциплінарних проступка, що відповідно до
п.3 ст.40 КЗпП України є підста­вою для його звільнення за ініціативою адміністрації...."

Аналізуючи підставу звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України, суд
виходив з то­го, що на ОСОБА_1 покладались обов'язки, які являлись складовими
його трудової функції та визначені посадовою інструкцією і трудовим договором.
Зокрема у п.1.1 "Посадової інструкції ди­спетчера ВУВКГ м. Коростеня"
зазначено, що "Диспетчер є змінним помічником начальника ВУВКГ і у
відсутності старших посадових осіб несе повну відповідальність за погоджену
роботу всіх споруд і засобів водопостачання та водовідведення" (а.с.10).
Це значить, що диспетчер знахо­дячись на своєму робочому місці повинен
контролювати та нести повну відповідальність за пого­джену роботу всіх споруд і
засобів водопостачання та водовідведення, а не "відпочивати чи спати на
кушетці, оскільки вона там знаходиться і не забороняє цього робити".

Також суд виходив з того, що на протязі 2003 року ОСОБА_1 притягувався до
дисциплі­нарної відповідальності "за самовільне залишення робочого місця
без дозволу адміністрації", тоб­то за "невиконання працівником без
поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку".

У суду не має підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 про
те, що "27.08.2003 року біля 1.45 години при перевірці ніч­ної зміни -
спав на кушетці" і при цьому не виконував свої обов'язки, що передбачені
п.1.1 "Поса­дової інструкції диспетчера ВУВКГ м. Коростеня", оскільки
у матеріалах справи є акт складений та підписаний членами комісії і дійсність
цього акту свідки в судовому засіданні підтвердили сво­їми показаннями.

Отже, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є вина по невиконанню ним без поважних
причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Доводи та обґрунтування позову ОСОБА_1 суд відхиляє і в
частині того, що "все його звільнення стало наслідком особистих неприязних
відносин із керівником підприємства після на­магання добитися оплати праці у
нічний час", оскільки ОСОБА_1 не надано підтверджуючих

на це доказів, а КП "Водоканал" оплачувало
роботу в нічний час відповідно до трудового законо­давства.

Крім того, попереднє дисциплінарне стягнення за наказом №
7 від 14.02.2003 p.,
яким ОСОБА_1оголошено догану - за самовільне залишення робочого місця без
дозволу адміністрації, винесено при колишньому керівникові підприємства -
ОСОБА_4

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від
6.11.92 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" (зі змінами
та доповненнями) роз'яснено, що "За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП
підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений
після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за
невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим
договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або
зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до
працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або
статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення
яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року."

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України - трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розі­рвані власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання
працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим
договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника
раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже аналізуючи трудові правовідносини сторін та спір, який виник між ними,
суд прихо­дить до висновку про те, що позивача вірно звільнено з роботи за
систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором, оскільки комісією підприємства встановлено, що він
працюючи у нічний час не виконував без поважних причин своїх обов'язків.

Тому в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю, оскільки
зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, що надані
сторонами не вказують про незаконні чи необгрунтовані дії адміністрації
Коростенського комунального підприємства "Водоканал" при звільненні
ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 213 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України, ст.40 п.3 Кодексу законів про працю України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1до Коростенського комунального під­приємства
"Водоканал" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимуше­ного прогулу та стягнення моральної шкоди - відмовити за його
безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку
на протязі 20 днів, після пода­чі до Коростенського міськрайонного суду заяви
про апеляційне оскарження рішення суду, яка може бути подана протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.