overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши 29
жовтня      2007 року касаційну
скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2007 року в справі за скаргою
ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби
Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1  звернувся до суду із зазначеною скаргою,
посилаючись на те, що йому неправильно нараховано заборгованість по аліментах,
оскільки період заборгованості незаконно визначено з 2001 року, а не за останні
3 роки. Крім того,  в розпорядженні про
стягнення з нього аліментів указано розмір 50 % усіх видів заробітку замість                         ¼ частини як це
передбачено виконавчим документом.

Просив
задовольнити скаргу.

Ухвалою  Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 29 березня 2007 року скаргу  задоволено, визнано дії державного виконавця
неправомірними, зобов'язано його скасувати розпорядження від 22 січня 2007
року.

Ухвалою
Апеляційного
суду Дніпропетровської області від                      15 серпня 2007 року
зазначену ухвалу суду першої інстанції скасовано й постановлено нову, якою  в задоволенні скарги відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду й залишення в
силі ухвали суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

За
змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд
касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були  встановлені  в
рішенні  судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними,   вирішувати   питання
про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав
для висновку про те, що судом допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за скаргою
ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби
Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської
області від                15 серпня 2007
року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема
Справа № 2-2589
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 року Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі: головуючій судді Цалко А.А., при секретарі
Єршовій Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивачка просить суд розірвати
шлюб, зареєстрований 04 жовтня 1997 року між нею та відповідачем. Позовні
вимоги мотивовані тим, що їх спільне життя не склалося із-за різних поглядів на
сімейні та подружні відносини, відповідач не цікавився проблемами сім'ї, не
проявляв належної турботи, в зв'язку з чим, між ними в останній час стали
виникати сварки, скандали, які привели до розпаду родини. З травня 2007 року
вони сумісно не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини
не підтримують, примирення між ними неможливо, вони втратили почуття любові та
поваги друг до друга. Як їй стало відомо, відповідач виїхав на постійне місце проживання в м.
Одесу.

Відповідач у судове засідання не з'явився,
про місце, день та час судового засідання був повідомлений завчасно та належним
чином, раніше надав суду заяву з проханням розглядати справу в його
відсутність, позов визнає.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов має бути задоволений за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони знаходяться в
зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1997 року (а.с. 7). Від спільного життя мають
неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В останній час взаємовідносини між
сторонами зіпсувалися, стали виникати сварки та
скандали по різним причинам, що привело до розпаду родини. З травня 2007 року
вони проживають роздільно, сумісного господарства не ведуть, шлюбні відносини
не підтримують, не приймають ніяких спроб до примирення, шлюб носить
формальний характер.

Згідно зі ст. 112 СК України, - суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо і
шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження сім'ї
суперечили б інтересам сторін.

Витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про
розірвання шлюбу в сумі 17 гривень, суд вважає необхідним покласти на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
10, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 105, 110-112
Сімейного кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 04 жовтня 1997
року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ялтинської
міської ради, Автономна Республіка Крим, Україна (актовий запис № 483), між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 17
(сімнадцять) гривень за видачу свідоцтва про розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 від сплати суми на користь держави
звільнити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного суду АРК через Ялтинський міський суд в
порядку та строки, встановлені ст. ст. 294-296 Цивільного процесуального
кодексу України.

СУДДЯ
Справа № 2-844
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

“10” грудня 2007 року Березнівський
районний суд Рівненської області

під головуванням судді Мельника
В.Я.

при секретареві              Кравчук    С.Я.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Березне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від
сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вказує в заяві від 8 листопада 2007 року, що шлюб з
відповідачкою розірвано 17 червня 1993 року. Син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходиться на утриманні матері, відповідачки по справі. Регулярно сплачував
аліменти на його утримання.

Після досягнення сином повноліття згідно рішення Березнівського
районного суду від 24 березня 2006 року сплачує аліменти на утримання сина,
починаючи з 31 січня 2006 року, оскільки той навчається в Івано-Франківському
Державному медичному університеті.

З 1 вересня 2007 року син ОСОБА_3 перебуває в академічній відпустці за
станом здоров'я .

На підставі ч.2 ст. 199 СК України просить постановити рішення про
звільнення його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 в зв'язку з припиненням
сином навчання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги позовної
заяви з підстав, що у ній наведені. Поросить задоволити позов.

Відповідачка ОСОБА_2 погодилася з вимогами позовної заяви ОСОБА_1.

Вислухавши сторін, дослідивши докази по справі, суд задовольняє позов як
обгрунтований.

У відповідності з ч.2 ст. 199 СК України право на утримання повнолітніх
дочки, сина, які продовжують навчання до 23 років, припиняється у разі
припинення ними навчання.

Як видно з рішення Березнівського районного суду Рівненської області від
24 березня 2006 року позивач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в
розмірі ј частини частини зі всіх видів заробітку до досягнення сином 23 років.

З листа деканату медичного факультету ІФДМУ, що на а. с. 9 відомо, що
ОСОБА_3 на підставі заключення ЛКК від 24 вересня 2007 року надано академічну
відпустку за станом здоров'я по 1 вересня 2008 року.

За таких обставин суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задоволити, а право
відповідачки ОСОБА_2 на одержання аліментів з позивача на утримання їх сина
ОСОБА_3 припинити.

Керуючись ст.
ст. 10-11,212-215 ЦПК України, ч.2 ст. 199 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської
області від 24 березня 2006 року в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму, припинити.

На рішення суду сторонами може бути внесена апеляційна скарга до
апеляційного суду Рівненської області через Березнівський районний суд на
протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10
денного строку з дня його проголошення.

Суддя:
Дело №
Р І Ш Е Н Н Я

І М  Е
Н Е М  У К Р А Ї Н И

25.12.2007
р.      Борівський районий суд
Харківської області в складі

головуючого                                               Любої В.І.

при
секретарі
Крижановській О.В.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в смт. Борова справу за позовом    ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В :

Сторони  знаходяться в зареєстрованому шлюбі з
15.07.1990 року. Від даного шлюбу  мають
одну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка просить шлюб розірвати в
зв”язку зловживання чоловіком спиртними напоями, постійними скарками. Вказує на
те, що в подальшому спільне життя на збереження сім”ї неможливе. Спору про
розділ майна, яке являється спільною власністю
немає. Неповнолітня дитина буде проживати з нею.

Відповідач не заперечує проти
позовних вимог позивачки.

Таким чином, суд вважає, що рішення
у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання,
відповідно до статті 130 ЦПК України.

Суд , вислухавши пояснення
позивачки,  дослідивши матеріали  справи, вважає , що позовні вимоги підлягають
задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені з травня
1999 року , спільного господарства  вони
не ведуть, на примирення  не згодні.

З
рахуванням
вищевикладеного, керуючись  ст. ст.3, 10
, 57 , 60 ,130  ГПК України на основі
ст.104,110,112 Сімейного Кодексу  України
, суд ,-

ВИРІШ И В :

Шлюб між  ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований 15.07.1990 року Піско-Радьківською сільською радою
Борівського району  Харківської області
актовий запис № 8  -  розірвати.

Неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1  залишити на виховання
матері -  ОСОБА_1.

При
реєстрації  розірвання шлюбу в органах
РАГС  стягнути  з
відповідача- 17 грн., позивачку - звільнити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через Борівський районний суд Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Рішення
складене та надруковано суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Головуючий                                                                                                В. І. Любая
Дело № 2-587/07
Н Е М  У К Р А Ї Н И
р.    Борівський районий суд Харківської
головуючого                                               Любої В.І.
у попередньому судовому засіданні в смт. Борова справу за позовом ОСОБА_1
до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
Сторони  знаходяться в зареєстрованому шлюбі з
21.08.2004 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину: сина- ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем ОСОБА_1.
Позивачка просить шлюб розірвати в
зв”язку з несумісністю характерів. Вказує на те, що в подальшому спільне життя
на збереження сім”ї неможливе. Спору про розділ майна, яке являється спільною
власністю немає, малолітня дитина буде
проживати з  позивачем за адресою:
с.Новоплатонівка Борівського району Харківської області.
на попереднє судове засідання не з”явився, але надіслав заяву, що  не заперечує проти розірвання шлюбу.(а.с.14)
чином, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання, відповідно до статті 130 ЦПК України.
Суд , вислухавши пояснення
сторін,  дослідивши матеріали  справи, вважає , що позовні вимоги підлягають
задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені з  2007 року,
проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, на
примирення  не згодні.
З урахуванням вищевикладеного,
керуючись  ст. ст.3, 10 , 57 , 60,  209,130
ГПК України на основі ст.104, 110, 112 СК  України , суд ,-
Шлюб між   ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та   ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований
21.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борівського управління
юстиції  Харківської області , актовий
запис № 29 -  розірвати.
Малолітню дитину: сина- ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на виховання матері ОСОБА_1.
При реєстрації  розірвання шлюбу в органах РАГС  стягнути з
відповідача- 17 грн.,  позивачку
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Борівський
районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення складене та надруковано
суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Головуючий                                                                    В. І. Любая
Справа № 2-601/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М
“ЯМ   У К Р А Ї Н И

25.12.2007 р.
Борівський районий суд Харківської області в складі

головуючого                                       Любої В.І.

при
секретарі                                      Крижановській О.В.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в смт. Борова справу за позовом   ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про стягнення аліментів
на утримання неповнолітньої дитини .

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась в Борівський
районний суд з позовною заявою, в якому вказала, що з   ОСОБА_2 перебуває в цивільному шлюбі з 2004
року .  За період спільного проживання
народилася дитина - син  ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не
склалося, шлюбні відносини були припинені. На теперішній час відповідач
матеріальної допомоги на дитину не здійснює, ніде не працює та сплачує аліменти
на утримання дітей з попереднього шлюбу. Просить суд стягнути з відповідача 110
грн. щомісячно на утримання своєї дитини до досягнення нею 18- річного віку.

В судовому  засіданні позивачка підтвердила вищевикладене
та підтримала свої позовні вимоги  про
стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини в розмірі 110 грн.
щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення  18 річного віку дитини.

Відповідач   не заперечує проти позовних вимог позивачки.

Суд,
вислухавши пояснення позивачки, дослідивши
матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки згідно ст.180 Сімейного Кодексу України (СК) “батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття”, ст.181 ч.3 СК Укр. “за рішенням суду  кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються в частці від доходу його матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі”.

Згідно
ст.183 ч.1 СК України “ частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно
ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст. ст.3, 10 , 57 , 60, 224, 226 ЦПК України на підставі
ст.180,181,183 ,184 Сімейного Кодексу
України , суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця  АДРЕСА_1
на користь ОСОБА_1   ІНФОРМАЦІЯ_3 на  утримання своєї дитини -  сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 110 грн. щомісяця, з дня подачі
заяви до суду, тобто з 11.12.2007 року і до досягнення ним 18- річного віку та
державне мито в сумі 51 грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Борівський
районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до  апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення складене та надруковане
суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Головуючий
В. І. Любая
Справа № 2-588/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М  Е
Н Е М  У К Р А Ї Н И

18.12.2007 р.
Борівський районий суд Харківської області в складі:

головуючого                                                  Любої
В.І.

при
секретарі                                                 Крижановській
О.В.

розглянувши
в  попередньому судовому засіданні в смт.
Борова справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась в Борівський
районний суд з позовною заявою, в якому вказала, що з    ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому  шлюбі з 21.08.2004 р. Шлюб було зареєстровано
у відділі реєстрації актів цивільного стану Борівського управління юстиції  Харківської області , актовий запис № 29. За
період спільного проживання народилася
дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем не
склалося, шлюбні відносини були припинені. На теперішній час відповідач
матеріальної допомоги на дитину не здійснює, хоча працює в охоронній фірмі
«Бриз» та має постійний заробіток . Просить суд стягнути з відповідача аліменти
на утримання своєї дитини в розмірі ј
частини всіх видів заробітку,

В
судовому  засіданні позивачка підтвердила
вищевикладене та підтримала свої позовні вимоги
про стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини в
розмірі ј  частини всіх видів заробітку з
дня подачі заяви до суду і до досягнення нею 18 річного віку.

Відповідач
не заперечує проти позовних вимог позивачки.

Суд, вислухавши пояснення позивачки,
дослідивши  матеріали справи вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно ст.180 Сімейного Кодексу
України (СК)“батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею
повноліття”, ст.181ч.3 СК Укр. “за рішенням суду  кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються в частці від доходу його матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі”, згідно ст.183 ч.1 СК України “ частка заробітку( доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається
судом.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.3, 10 , 57 ,
60,130 ,209 ЦПК України на підставі ст.180,181,183 Сімейного Кодексу  України , суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги -
задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2,  який мешкає в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
аліменти на  утримання своєї
дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1  в
розмірі  ј частини щомісячно від усіх
видів заробітку з дня подачі заяви до суду, тобто з 03.12.2007 року і до
досягнення нею 18 річного віку та державне мито в сумі 51 грн. на користь
держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з  подачею її копії до  апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Рішення складене та надруковане суддею в нарадчій
кімнаті і є оригіналом.

Головуючий
В.І.Любая
1 листопада 2007 року
Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Стрийського міськрайонного суду від 8 червня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 8 червня
2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від
27 серпня 2007 року, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні проїздом, постановлено зобов'язати відповідача усунути перешкоди
ОСОБА_2 в користуванні проїздом АДРЕСА_1, шляхом повернення самовільно захопленої
земельної ділянки площею 0,0033 га з боку вул.Дубика та перенесення огорожі з
установленням ширини проїзду 6, 9 м. від огорожі ОСОБА_2.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що задовольняючи
позов, суд виходив із того, що відповідач самовільно зайняв частину проїзду по
вул.Дубика та зводить огорожу, чим перешкоджає позивачці користуватись
проїздом.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні проїздом, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду від 8 червня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити Костику Р.Б.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                                  Ю.Л.Сенін