Справа № 2-1/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

09 лютого 2007 року
Канівського міськрайонного суду

Черкаської
області в складі:

головуючого
судді                                Штих
К.М.

при
секретарі
Десятник О.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Каневі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Що
позивачка звернулася з позовом в суд до відповідача про визнання заповіту
недійсним, посилаючись на те, що її мати -
ОСОБА_3. померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а при
житті ІНФОРМАЦІЯ_2 все
своє майно , яке
належало їй на праві власності заповіла відповідачу по справі.

Вважає,
що мати заповіла все належне їй майно внуку - відповідачу по справі в силу можливого на неї
психологічного тиску, так як вона при житті хворіла на психічну хворобу , а тому просить
суд визнати покійну недієздатною ,
а заповіт складений нею ІНФОРМАЦІЯ_2
недійсним.

Ухвалою
суду від 18.04.05 року по
справі була призначена судово -
психіатрична експертиза.

Згідно
акту НОМЕР_1 амбулаторної,
посмертної судово-психіатричної експертизи ІНФОРМАЦІЯ_3ОСОБА_3. страждала на
хронічне захворювання у вигляді синільного психозу з хвильоподібним перебігом
та маячними ідеями збитку, тривожно депресивними розладами, з декомпенсацією
вказаного розладу на момент юридично значимих подій , а саме на час
складання заповіту ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи
вираженість , глибину
набутих в результаті вказаного розладу хворобливих хворобливих змін в емоційно - вольовій сфері, в мисленні, в
тому числі і в критичному компоненті мислення, декомплексованість вказаних
патологічних змін в період ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3. не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними на час юридично - значимих подій.

Відповідач
з висновком експертизи непогодився ,
а так як експертиза була проведена без врахування показань свідків , тому була
призначена повторна комплексна судово- психіатрична експертиза експертами
КНІДСЕ.

Згідно
висновку якої, в період підписання заповіту ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3. страждала церебральним
атеросклерозом з нервозоподібним синдромом та за своїм психічним станом могла
розуміти значення своїх дій та керувати ними.

У
ОСОБА_3. не виявлено порушення психіки, в результаті яких вона не могла б в
період підписання заповіту ІНФОРМАЦІЯ_2
розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В
судовому засіданні    позивачка позовні
вимоги підтримала, просить позов задоволити.

Відповідач
в судовому засіданні позов не визнав ,
просить суд відмовити в позові.

Суд,
вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_4.,
ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7. які підтвердили, що за життя і на час підписання
заповіту - ОСОБА_3.
була адекватною, погіршення стану здоров"я викликане терапевтичним
захворюванням, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

У
відповідності із п.п.2.3. ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє право чин,
повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника
правочину, має бути
вільним і відповідати його внутрішній волі.

В
судовому засіданні з достовірністю встановлено, що за життя ОСОБА_3. страждала
церебральним атеросклерозом з нервозоподібним синдромом однак за своїм
психічним станом могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на
період підписання заповіту ІНФОРМАЦІЯ_2 що
підтверджується висновком амбулаторної -
посмертної судово - психіатричної
комплексної експертизи Київського міського центру судово - психіатричної
експертизи від ІНФОРМАЦІЯ_4
(а.с.11-

19
т.2) ,
та показаннями свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7. даними в
судовому засіданні , які не
були враховані при проведенні судово-психіатричної експертизи, експертами
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім
того, навіть сама позивачка в судовому засіданні 02.11.04 року по справі №
2-741/04 року, за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття
спадщини, заяву визнала та не заперечувала проти обставин визнання факту
прийняття спадщини заявником, (а.с.33 т.1), писала заяву що визнає заповіт
дійсним (а.с.97 на звороті т.1) і жодного разу не зверталася до суду про
визнання матері недієздатною при житті, як вона пояснила : „ ... не сподівалася , що мати з нею
так поступить", (а.с.98 т.1).

Такі
пояснення позивачки суд оцінює критично, так як позивачка із своєю матір"ю
перебувала в неприязних стосунках з 1991
року, неодноразово „судилася „
з нею і весь цей час ОСОБА_3. -
її мати ,сама захищала в суді свої права , що теж стверджується матеріалами справи.

Виходячи
з вище викладеного та керуючись ст.ст. 10,
11, 88, 209, 212, 214,215 ЦПК України, 203,209
ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити за
безпідставністю.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду
через міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом

20 днів апеляційної
скарги.

Головуючий                  К.М. Штих