У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

25 червня 2007 року                                                                                      м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Левченка
Є.Ф.,  Лихути Л.М., Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
“Сантехніка ЗАЗ” про стягнення компенсації за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду від 26 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2007 року,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю “Сантехніка ЗАЗ” про стягнення компенсації, мотивуючи свої вимоги тим, що тривалий час
знаходилась у трудових відносинах з відповідачем, і так як її робота була
пов'язана з небезпечними умовами праці, їй повинні були видавати молоко та
лікувально-профілактичне харчування. Оскільки відповідачем з 2001 року по 2005
рік зазначені продукти не видавались та в день звільнення відповідач не провів
з нею повного розрахунку, просила суд стягнути з відповідача на її користь
грошову компенсацію в розмірі 600 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду від 26 липня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2007 року у задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ленінського районного суду
від 26 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14
лютого 2007 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачкою не надано доказів щодо свого права на отримання молока та
лікувально-профілактичного харчування, крім того виплата компенсації, яку вона
просить стягнути натомість молока та лікувально-профілактичного харчування, не
передбачена чинним законодавством.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права і доводи скарги їх висновків не
спростовують.

Керуючись
ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду від 26 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 14 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                      Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Я.М. Романюк