У Х В А Л А

Іменем  України

18 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,      Балюка М.І.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “Фольксмоторс-ЛТД”,
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за зустрічним позовом
ОСОБА_3до ОСОБА_1, треті особи: ТОВ “Фольксмоторс-ЛТД”, ОСОБА_2про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2007
року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від  30
серпня 2007 року,

встановила:

У жовтні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 31 грудня 2005 року на вул.
Каштановій в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю належного
йому автомобіля та автомобіля, належного ТОВ “Фольксмоторс-ЛТД”, під керуванням
водія ОСОБА_2., внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження, а також було
завдано пошкоджень його автомобілю.

Посилаючись на те, що крім матеріальної шкоди, дорожньо-транспортною пригодою
йому заподіяні моральні страждання, які він зазнав у зв'язку із значним
пошкодженням автомобіля, просив стягнути з                   ТОВ “Фольксмоторс-ЛТД” 48
451 грн. 35 коп. матеріальної шкоди, 550 грн. витрат на проведення експертного
автотоварознавчого дослідження та
15 тис. грн. моральної шкоди. Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути
матеріальну та моральну шкоду у вказаному розмірі з ОСОБА_3

У зустрічному позові ОСОБА_3просив стягнути з ОСОБА_1.               3 900 грн. матеріальної шкоди, 5
тис. грн. моральної шкоди, 118 грн. судових витрат, 3 150 грн. витрат на
послуги представника його інтересів в суді,               623 грн. витрат, пов'язаних з
явкою в судові зсідання, посилаючись на те, що він не брав участі у
дорожньо-транспортній пригоді та не заподіяв ОСОБА_1. збитків.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від                                   22 березня
2007 року накладено арешт на квартиру № АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від                                    28 квітня
2007 року позов ОСОБА_1. задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1. 48 451 грн. 35 коп. матеріальної шкоди, 1 тис. грн. моральної шкоди,
550 грн. витрат на оплату експертного автотоварознавчого дослідження, 498 грн.
51 коп. держмита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, всього -                         50 499 грн. 86 коп. У
задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2007 року залишено без
змін ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від                                   22 березня
2007 року та рішення Деснянського районного суду м. Києва від                                    28 квітня
2007 року.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_3просить
скасувати ухвалу Деснянського районного суду
м. Києва від
22 березня 2007 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від                 28 квітня 2007 року, ухвалу
апеляційного суду м. Києва від                                    30 серпня
2007 року та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи вбачається, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права
та передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування
відсутні.

Що стосується доводів ОСОБА_3, викладених у касаційній
скарзі щодо скасування ухвали Деснянського районного суду м. Києва від                    22 березня 2007 року, то відповідно
до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України вона не підлягає оскарженню в касаційному
порядку.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від  30
серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк