Справа
№ 2 - 49/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року.

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у
складі головуючого -
Карпенко О.Л. при секретарі - Пономаренко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новоукраїнка справу за позовом

ОСОБА_1до Допоміжної школи -
інтернат с. Рівне про визнання незаконними наказів та рішення комісії по
трудових спорах, стягнення відшкодування завданої моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася з позовом до відповідача посилаючись на те, що 16 серпня 2006 року
директором Допоміжної школи - інтернату видано два накази НОМЕР_4і НОМЕР_1, які стосуються її і які нею оскаржуються. Згідно п. 2
наказу НОМЕР_4їй, як бухгалтеру школи -
інтернату, вказано на незадовільне та несвоєчасне ведення обліку матеріальних цінностей. Однак, позивач стверджує, що в інтернаті перевірка правильності ведення обліку не
проводилася, ніяких пояснень з цього приводу від неї не
вимагалося, особисто вона ніяких порушень не допускала, а в період з 22 червня 2006 року по 17 липня 2006 року і з 18
липня 2006 року по 13 серпня 2006 року взагалі
перебувала на лікарняному, 21 червня 2006 року директор школи
відібрала в неї ключі від приміщення бухгалтерії і
їй відомо про факти заміни бухгалтерських документів директором школи. Крім того, якщо й існували факти порушення обліку
продуктів харчування, то вони були допущені
іншими особами, зокрема комірниками. Безпідставним є твердження про
несвоєчасний облік та списання нею бензину, так, як жодного прикладу допущених нею порушень в наказі не наведено. Щодо наказу НОМЕР_1, то позивачка в позовній заяві зазначила,
що їй оголошено догану за неетичну поведінку, яка виявилася
у конфліктах та образах на адресу оточуючих. Однак, позивачка вважає,
що вона не є конфліктною особою, з повагою
ставиться до інших людей. Останній наказ не обгрунтовано нормами законодавства про працю, накладення на неї
дисциплінарного стягнення проведено з порушенням вимог ст. 149
ч. 1 КЗпП України. 26 вересня 2006 року позивачка
звернулася до комісії по трудових спорах з скаргою на накази НОМЕР_4та НОМЕР_1,
її скаргу розглянуто 06 жовтня 2006 року, а копію рішення комісії по трудових
спорах їй вручено 07 жовтня 2006 року. Комісії розглянула її скаргу необ"єктивно, з порушенням ст. 226 ч. З КЗпП
України, а прийняте нею рішення по формі не відповідає вимогам ст.
227 ч. 2 КЗпП України. На думку позивача комісія по
трудових спорах взагалі не мала право розглядати її скаргу так, як ніяка комісія по трудових спорах в школі - інтернаті не
обиралася. Позивачка стверджує, що незаконними наказами
та рішенням комісії по трудових спорах їй

2

завдано моральної шкоди, що
виявилося в душевних переживань та неспокої, спричинило негативне ставлення до неї членів колективу і вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя
та відновлення стосунків з працівниками школи.
Позивачка просить суд визнати незаконними накази від НОМЕР_1"Про
впорядкування обліку матеріальних цінностей та продуктів харчування,
що надходять у школу", НОМЕР_1 "Про оголошення стягнення бухгалтеру ОСОБА_1.", визнати незаконним рішення комісії по трудових спорах від 06 жовтня 2006 року,
стягнути з Допоміжної школи - інтернату 1700 грн.
відшкодування завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги повністю і надала пояснення про те, що на її думку директор школи
ОСОБА_2. необгрунтовано видала накази
НОМЕР_4і НОМЕР_1, метою яких було лише домогтися її звільнення з роботи. Вона з 1986 року працює в школі - інтернаті на
посаді бухгалтера, жодних стягненнь і нарікань на її роботу не
було, але з призначенням на посаду директора ОСОБА_2., остання звільнила колишнього головного бухгалтера, а потім
домагалася і її звільнення. Врешті її також
було звільнена наказом від 25 листопада 2006 року, який нею також оскаржується в судовому порядку. В її посадові
обов"язки входило ведення обліку
матеріальних цінностей школи - інтернату на підставі поданих бухгалтерських документів. Вона завжди вчасно
виконувала покладені на неї обов"язки, при необхідності, навіть, працювала
перебуваючи на лікарняному. Стосовно
недотримання нею правил етики, то їй не було повідомлено відповідачем ні про жоден випадок надходження
скарг відносно її поведінки. Роботу
комісії по вирішенню трудових спорів, до якої вона звернулася із скаргою, оцінює критично так, як її доводи не
приймалися до уваги і вона вимушена
була залишити засідання комісії. Внаслідок упередженого ставлення до неї з боку директора школи та видання наказу
НОМЕР_4і притягнення її до дисциплінарної
відповідальності, негативно вплинуло на ставлення до неї співробітників, а також створило в напруження в
сімейних стосунках, підірвало її особистий авторитет у суспільстві.

В поданих суду
письмових запереченнях на позов відповідач позов не визнав і послався на те, що
накази від НОМЕР_1і НОМЕР_1 є обгрунтованими і стосуються
безпосередньо виконання позивачкою її посадових
обов"язків. Наказ НОМЕР_4стосується не лише позивачки, а і інших матеріально
- відповідальних осіб: комірника, кастелянши,
головного бухгалтера. Цей наказ є результатом
аналізу ведення обліку, руху та видачі ТМЦ. Поряд з
іншими, позивачці наказувалося налагодити своєчасність і правильність обліку
ТМУ. Виявлення вказаних в наказі недоліків не потребує глибокого аналізу та проведення контрольно - ревізійних перевірок спеціальних
комісій. Провина позивачки в незадовільному обліку
ТМЦ підтверджена актом перевірки Контрольно - ревізійного
управління. Крім того, п. 1.6. Посадової інструкції
позивачки та Правилами внутрішнього розпорядку школи передбачено виконання обов"язків бухгалтера з дотриманням правил
етики. Стосовно позивачки надходили
скарги від жителів села та працівників школи. В школі створено комісію по
трудових спорах, яка розглядала заяву позивачки і де було заслухано пояснення директора школи, інших
працівників. Позивачка з"явилася
на розгляд її заяви, але до прийняття комісією рішення покинула засідання.
Претензії щодо форми рішення комісії по трудових спорах є безпідставними. З боку адміністрації школи не
було упередженого ставлення до

3

позивачки, їй не завдано образ, а
вимоги належного виконання посадових обов"язків
є законними і не можуть завдати моральної шкоди.

Представники відповідача, проти позову заперечили пославшись на те, що
позивачка неодноразово зверталася до різних контролюючих органів з приводу того, що в школі - інтернаті адміністрацією допускаються
різноманітні порушення, по цим скаргам проведено
7 перевірок і викладені в скаргах факти не знайшли
свого підтвердження. Позивачка протягом останього року 178 днів перебувала на лікарняному і в цей час не виконувала свої
обов"язки, що підтверджує неналежне ведення
позивачкою обліку ТМЦ, несвоєчасне складання
оборотних відомостей. В період, коли позивачка хворіла її обов"язки не виконував ніхто і на думку представників відповідача
хвороба не звільняє позивачку від належного і
своєчасного виконання нею посадових обов"язків, тому дійсно вона, перебуваючи на лікарняному, виходила на роботу і їй допомагала її рідна сестра, яка за освітою також
являється бухгалтером. Станом на 16 серпня 2006 року в школі не
проводилися перевірки КРУ, але пізніша перевірки підтвердила наявність порушень викладених в наказі № НОМЕР_4. В колективі між позивачкою і іншими працівниками часто
виникали конфлікти, в тому числі з директором школи. В
робочий час на тереторії школи позивачка образила
громадянку ОСОБА_7, яка звернулася до дирекції школи зі скаргою. У вересні
місяці до школи приїхав кореспондент газети "Відомості плюс" і в її присутності позивачка образливо висловлювалася на адресу
працівників школи.

Представник комісії з трудових спорів школи - інтернату ОСОБА_3. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив і
надав пояснення, що під час розгляду скарги позивачки на засіданні комісії по
трудових спорах вона ніяких пояснень не надала, а лише
всіх звинувачувала і після цього покинула засідання. В подальшому на засіданні комісії надавала пояснення директор
школи, заслухано думку інших працівників, досліджено акти перевірок та письмові скарги і прийнято рішення про відхилення скарги
позивачки.

Свідок ОСОБА_4. в судовому засіданні дала показання про те, що до 04 квітня 2006 року вона працювала на посаді головного
бухгалтера школи -інтернату, а потім було звільнена.
З позивачкою вона знайома і працювали разом близько
10 років, за цей час вона належно виконувала свої посадові обов"язки, ніяких стягнень до неї не
застосовувалося. Однак, новий директор школи ОСОБА_2.
пообіцяла змінити працівників бухгалтерії школи і приступила до
виконання своєї обіцянки.

Свідок ОСОБА_5. в судовому засіданні дала показання про те, що вона працює вчителем школи - інтернату, позитивно оцінює
діяльність директора школи ОСОБА_2. так, як матеріальне забезпечення учнів і
школи в цілому змінилося на краще. З позивачкою в
неї також нормальні стосунки, але з повідомлення
директора школи в результаті перевірок КРУ були виявлені грубі порушення допущені позивачкою, відповідний акт було
зачитано на нараді, також в колективі проводилося обговорення неправдивої
публікації в газеті "Відомості плюс"
написаної на підставі пояснень позивачки.

Свідок
ОСОБА_6. в судовому засіданні дав показання про те, що він з 2003 року працює психологом школи - інтернату, особисто
знайомий з позивачкою. 23 липня 2006 року позивачка
зателефонувала до нього додому і не представившись,
брутально висловилася на адресу його дружини, а пізніше зателефонувала вдруге і
брутально висловилася вже на його адресу, про це він написав доповідну директору школи. Відповідаючи на питання позивачки, чому після цього випадку, якщо він був впевнений що
телефонувала саме вона, він в

4

своєму будинку приймав її на юбілеї
своєї дружини, відповів, що просто поводив себе, як вихована людина.

Свідк ОСОБА_7. в судовому засіданні дала показання про
те, що 09 червня 2006 року о 13 год. вона разом з своєю дочкою проходила тереторією школи - інтернату і до них підійшла позивачка і стала
висловлювати претензії з приводу непрадивих показань наданих її дочкою в міліції з
по скарзі дочки  позивачки, а потім
почала обзивати їх нецензурною лайкою.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив слідуючі обставини і визначив
відповідно до них правовідносини, які виникли між сторонами.

Згідно п. 2 наказу № НОМЕР_1року виданого директором Допоміжної школи - інтернату с Рівне позивачу, як бухгалтеру школи
-інтернату, вказано на незадовільне та несвоєчасне
ведення обліку матеріальних цінностей. Наказ обмотивовано тим,
що облік матеріальних цінностей та продуктів
харчування незавжди ведеться належним чином, іноді в накладних не вказуються назви окремих продуктів харчування, несвоєчасно
обліковується та списується бензин, оформляються шляхові листи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків випадків встановлених ст. 61 Кодексу.

В обгрунтування звинувачення позивачки в
незадовільному та

несвоєчасному веденні обліку матеріальних цінностей
відповідач послався на

виявленні безпосередньо директором порушеня, які
були в подальшому

підтверджені висновками перевірки контрольно -
ревізійного управління (ах.

). Інших документів, які б підтверджували вину
відповідачки суду не надано.

Крім того, відповідачем не наведено конкретних
вимог Державних стандартів

бухгалтерського обліку, які були порушені
позивачкою. В акті перевірки

Контрольно - ревізійного відділу в Новоукраїнському
районі від 24 листопада

2006 року НОМЕР_2у розділі "Ревізія повноти
оприбуткування, використання

та списання продуктів харчування" зазначено,
що вибірковою ревізією

оприбуткування та списання продуктів харчування по
меню - вимогах

порушень не встановлено (а.с. ). Однак, у розділі
"Оплата транспортних послуг

та утримання транспортних засобів" зазначено,
що бухгалтером школи -

інтернат ОСОБА_1. при списанні бензину марки А-92
по автомобілю ВАЗ 2105

державний номер НОМЕР_3допущено порушення Норм
витрат палива і

мастильних матеріалів на автомобільному транспорті
внаслідок чого зайво

списано 66,27 л. бензину на суму 225,31 грн. (ах.
), а також ОСОБА_1., на

яку покладено обов"язки з оформлення та видачі
подорожніх листів водіям,

порушено п. 2.1, 2.2 Інструкції про порядок
застосування подорожного листа

службового легкового автомобіля та обліку
транспортної роботи затвердженої

наказом Державного комітету статистики України від
17 лютого 1998 року № 74

(ах.      ). Випадки
несвоєчасного обліку позивачкою бензину чи інших

матеріальних
цінностей актом перевірки відділу КРУ або іншими доказами не підтверджено.

Незважаючи на
те, що відповідач не довів в повному обсязі невиконання позивачем обов"язків щодо ведення обліку матеріальних цінностей,
позовна вимога про визнання наказу
НОМЕР_4незаконним не підлягає задоволенню. Позивач оскаржила даний наказ в порядку вирішення трудового спору з посиланням на ст. ст. 149, 150 КЗпП України, під час
розгляду справи позовні вимоги не змінювала. Однак, наказом
№ НОМЕР_1року позивачку

5

не притянуто до відповідальності, а тому даний наказ не породжує для неї будь-яких наслідків
стосовно її трудових прав і обов'язків у відносинах з відповідачем.

16 серпня 2006 року директором Допоміжної школи - інтернату ОСОБА_2. видано наказ НОМЕР_1 "Про оголошення
стягнення бухгалтеру ОСОБА_1." з якого вбачається,
що ОСОБА_1. часто порушує п. 1.6. Посадової інструкції щодо дотримання правил етики при виконанні обов"язків
бухгалтера, конфліктує з оточуючими, ображає,
що підтверджується скаргами жителів та працівників школи, на зауваження реагує
надсиланням листів з погрозами та прокляттями, у зв"язку з чим їй оголошено догану.

Статтею 147 ч. 1 КЗпП України передбачено можливість застосування відносно працівника за порушеня трудової дисципліни
тільки одного з таких заходів стягнення : догана або звільнення.

Статтею 148 КЗпП
України встановлено строк накладення дисциплінарного
стягнення, а ст. 149 Кодексу порядок його застосуваня.

Пунктом 1.6 Посадової інструкції на позивачку покладено обов"язок
дотримуватися правил атаки під час виконання своїх обов"язків (а.с.   ).

В тексті оскаржуваного наказу НОМЕР_1 не вказано конкретних випадків порушення позивачем вимог п. 1.6 Посадової інструкції,
дату, місця та обставин при яких вони мали місце, а тому на
думку суда він є неконкретним. У зв"язку
з цим неможливо встановити чи були дотриманні вимг
ст. 148 і ст. 149 КЗпП України при накладенні
дисциплінарного стягнення на позивачку.

Обґрунтовуючи законність притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності відповідач послався на показання свідків
ОСОБА_6. і ОСОБА_7., акти від 21 вересня 2006 року (а.с. ) та від 25 листопада 2006 року (а.с. ). Однак, показання свідків ОСОБА_6. і ОСОБА_7. в даному
випадку не можуть бути допустимими доказами по справі
так, як позивачка заперечила проти їх показань і не
визнала повідомлених ними фактів. З показань цих свідків вбачається, що позивачки вчинила ряд адміністративних правопорушень передбачених КУпАП, однак її вина у встановленому законом
порядку не доведена, а дирекція школи інтернату
не являється належним органом, який має приймати рішення у таких випадках і
накладати стягнення на винну особу. Крім того, як
вбачається з показань свідків такі дії були скоєнні позивачкою не у зв"язку з виконанням її трудових обов"язків.
Акти від 21 вересня 2006 року та від 25 листопада 2006 року містять відомості
про грубощі та образи з боку позивачки, які мали місце в школі - інтернаті,
одак ці факти мали місце після притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності.

Оцінюючи докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач не довів фактів порушення позивачем трудової дисципліни, а
тому її було безпідставно притянуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Право працівника оскаржити дисциплінарне стягнення
передбачено ст. 150 КЗпП України, отже позов в цій
частині обгрунтований і підлягає задоволенню.

Згідно ст. 237-1
КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим
ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації
свого життя.

Суд
погоджується з доводами позивачки, що вона зазнала моральних страждань у
зв"язку з неправомірним притягненням її до дисциплінарної відповідальності. Однак, суд вважає, що позивачем
необгрунтовано завищено

6

розмір відшкодування завданої їй
моральної шкоди, а тому, з урахуванням характеру
правопорушення та глибини душевних страждань позивачки, завдана моральна шкода
підлягає відшкодуванню у розмірі 100 грн.

В порядку оскарження наказів директора школи - інтернату від НОМЕР_1і НОМЕР_1 позивачка звернулася до комісії по трудових
споруд, створеної рішенням трудового колективу Допоміжній школі - інтернаті від
НОМЕР_5 (ах. ). Рішенням комісії по
трудових спорах від 06 жовтня 2006 року зміст заяви
ОСОБА_1. визнано таким, що не відповідає дійсності, а накази директора школи
НОМЕР_4і НОМЕР_1 такими, що не підлягають скасуванню. Однак, з законністю і обгрунтованістю такого рішення погодитися
неможливо.

Згідно змісту ст. 224 КЗпП України комісія по трудових спорах є первинним
органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів,
зазначених у ст. 222,232 цього Кодексу.

Трудовий спір -
це розбіжності між працівником і власником підприємства
або уповноваженим ним органом з приводу застосування норм трудового законодавства, а також встановлення
нових або зміну існуючих умов праці.
Тому, спірг який виник між позивачем та відповідачем з приводу
наказу № НОМЕР_1року не є трудовим,
а його вирішення не входить до компетенції комісії по трудових спорах. У
зв"язку з цим комісія по трудових спорах
Допоміжної школи - інтернату не повинна була приймати до розгляду і розглядати
по суті скаргу позивачки на цей наказ.

Рішення комісії по трудових спорах по скарзі позивачки на наказ НОМЕР_1року прийнято без повного і об"єктивного дослідження
обставин справи, а тому є незаконним і підлягає
скасуванню. З цих підстав суд вважає, що і в цій частині позов підлягає задоволенню.

Крім того, з відповідача на користь позивачки піддягають стягненню понесені позивачкою документально підтверджені (а.с. )
судові витрати по справі у сумі 7 грн. 50 коп., а
також в дохід держави судовий збір пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 147 ч. 1 п. 1), ст. 149, 150, 224, 226, 228, 237-1 КЗпП України,
ст. 88,209,212,213,215 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги
частково.

Визнати незаконним наказ директора Допоміжної школи - інтернату від НОМЕР_1 "Про оголошення стягнення бухгалтеру ОСОБА_1." і скасувати накладене на ОСОБА_1дисциплінарне стягнення у виді
догани.

В задоволенні визнання незаконним наказу від НОМЕР_1"Про впорядкування обліку матеріальних цінностей та продуктів харчування,
що надходять у школу" - відмовити.

Визнати незаконним рішення комісії по трудових спорах Допоміжної школи - інтернату с Рівне від 06 жовтня 2006 року по
скарзі ОСОБА_1.

Стягнути з
Допоміжної школи - інтернату с Рівне на користь ОСОБА_1100 (сто) грн. 00 коп. відшкодування завданої моральної шкоди та 7 (сім) грн. 50 коп. відшкодування судових
витрат, а всього 107 (сто сім) грн. 50 коп.

7

Стягнути з Допоміжної школи - інтернату с Рівне в дохід держави 8 (вісім) грн. 50 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області
через Новоукраїнський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та подачі апеляційної скарги протягом наступних двадцяти днів після
подання заяви.

Рішення суду
набуває законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.