АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
березня 2007р.                                                 м.Одеса

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

Головуючого -
Комаровської Н.В.,

Суддів -
Короткова В.Д.,Шейко Л.М.,

З участю секретаря
- Бржезицької В.М.,

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування недійсним з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Суворовського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2006р.,-

ВСТАНОВИЛА:

09.08.06р.
ОСОБА_1 звернулась
з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним і посилалась на
те, що відповідачка є її дрчкою,з якою 27.10.04р. був укладений договір
дарування, згідно якому вона подарувала відповідачці належний їй на праві
власності житловий будинок НОМЕР_1 з надвірніми будівлями по АДРЕСА_1.

До
укладення договору між сторонами була досягнута домовленість про те,що ОСОБА_1 буде довічно
проживати в будинку ..оскільки вона - особа похилого віку (68 років), іншого
місця проживання не має.

Однак
відповідачка після укладення договору стала перешкоджати позивачці в проживанні
в будинку,яка вимушена мешкати по сусідях.

Посилаючись
на те, що вона помилилась щодо обставин,на які розраховувала, укладаючи договір
дарування,позивачка просила визнати договір недійсним на підставі ч.І ст.229 ЦК України.

Відповідачка
позов не визнала,посилаючись на те,що договір укладений у відповідності до
закону.

Рішенням
Суворовського районного суду м.Одеси від 12.12.06р. в позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі на рішення ОСОБА_1
просить про його скасування, постановлення нового рішення, мотивуючи тим,
що суд допустив неповноту в дослідженні обставин справи, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам.

Головуючий
1 інстанції - Позняк B.C.                        Справа №
22ц-954/07

Доповідач
- Комаровська Н.В.                                     Категорія
-13

Заслухав доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, допитав свідків, прийнявши заходи щодо примирення
сторін,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обгрунтованість
рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів вважає,що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення - скасуванню з постановлениям
нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1,суд виходив з того,що позивачка не довела свої позовні вимоги.

З таким висновком погодитись
неможна,оскільки суд дійшов до нього без ретельної перевірки обставин справи,а
також не сприяв всебічному та повному з"ясуванню обставин
справи,незважаючи на те,що такий обов"язок суду передбачений ст. 10 ч.4
ЦПК України.

Так, звертаючись з позовом про
визнання договору купівлі-продажу будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 від 27.10.04р.
між нею та її дочкою ОСОБА_2 недійсним,позивачка стверджувала,що до підписання
договору між сторонами була досягнута домовленість відносно того,що після
укладення договору ОСОБА_1
буде довічно проживати в будинку.

Проти таких стверджень не
заперечувала ОСОБА_2 і вони об"єктивно підтверджуються тим,що 68-річна ОСОБА_1 крім будинку
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 іншого житла не має.

Незважаючи на досягнуту
домовленість,відповідачка стала перешкоджати ОСОБА_1 в проживанні в будинку і з
липня 2006р. позивачка в будинку не проживає,мешкає у сусідів та знайомих.

Зазначені
обставини підтвердили допитані судовою колегією свідки,в допиті яких судом 1
інстанції було відмовлено,- ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Факт
непроживання ОСОБА_1 в спірному будинку з літа 2006р. підтвердив і свідок
ОСОБА_5, допитаний судовою колегією за клопотанням ОСОБА_2,в допиті якого судом
1 інстанції також було відмовлено.

Наявність перешкод в проживанні
позивачки підтверджується також іншими матеріалами справи,зокрема,відповіддю
в.о. начальника Суворовського РВ ОДУ УМВС України в Одеській області на заяву
позивачки від 23.08.06р. про винесення ОСОБА_2 та ОСОБА_6(співмешканцю ОСОБА_2)
застереження ,заявою позивачки до Суворовського РВ від 5.10.06р.,відповіддю
прокуратури Одеської області на заяву ОСОБА_1 Від 9.10.06р. (а.с.29-31).

Зазначені факти підтверджують
ствердження ОСОБА_1 про те,що вона помилялась щодо істотніх обставин укладення
договору,на які вона розрахунковувалаДЇ права довічного проживання після
оформлення договору дарування.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа,яка вчинила право-чин,помилялась щодо
обставин,які мають істотне значення,такий правочин може бути визнаний судом
недійсним.Істотне значення має помилка щодо прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ст.216 ч.І ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін
забов"язана повернути другій стороні у натурі все,що вона одержала на
виконання цього правочину.

При таких обставинах колегія суддів
дійшла до висновку про обгрунтованість та доведеність позову ОСОБА_1 та
задоволення її апеляційної скарги.

Не може бути підставою для
відхилення апеляційної скарги довод
ОСОБА_2 про те,що ОСОБА_1
самостійно залишила житло в зв"язку з незгодою в питанні проживання
ОСОБА_6 разом із ОСОБА_2,оскільки судова колегія оцінює тривалість проживання
людини похилого віку за межами свого житла як наслідок створення перешкод в
проживанні та порушенні домовленості між сторонами,які уклали угоду. Крім того,
навіть і в разі несумісності між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 обов'язок дотримуватись
домовленості,досягнутої при укладенні договору дарування покладений на ОСОБА_2
как на нову власницю будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Не може
бути підставою для залишення без зміни рішення і довод заперечень ОСОБА_2 про
те,що при укладенні договору в нотаріальній конторі були дотримані всі вимоги
закону,оскільки позов ОСОБА_1 ґрунтувався тільки на ч.І ст.229 ЦПК України і
позивачка не посилалась на будь-які порушення,допущені нотаріусом при укладенні
договору ,оскільки розуміла його суть.

Оскільки
сторони відмовились від укладення мирової угоди,про що неодноразово пропонувала
судова колегія, розглянута апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню із
скасування рішення на підставі п3З ст. 309 ЦПК України,оскільки висновки суду
не відповідають фактичним обставинам справи .

Керуючись
ст.ст.307 ч.1.п.2,309 ч.І п.3 ЦПК України,колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Рішення
Суворовського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2006р. скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Визнати
недійсним договір дарування будинку НОМЕР_1 та надвірних будівель по
АДРЕСА_1,укладений 27 жовтня 2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, засвідчений
державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Толстих
Н.М.

Забов"язати
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 будинок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та надвірні
будівлі,одержані за договором дарування від 27 жовтня 2004р.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення,може бути оскаржене в касаційному
порядку на протязі двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України.