Справа № 22ц-2/2007                        Головуючий у 1 інстанції - Коверзнєв В.О.
Категорія - цивільна                                             Доповідач
УХВАЛА

Іменем      України

13 квітня 2007 року                                                                                місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області у складі:

Головуючого - судді Хромець Н.С.

суддів - Острянського
В.І., Смаглюк Р.І.

при секретарі - Мехед Т.О

за участю-
ОСОБА_1., та представника позивачів ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного

суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на

рішення
Деснянського районного суду М.Чернігова від 9 лютого 2006
року по

справі за
позовом юридичного детективно-охоронного агенства „Кобра" в інтересах
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чернігівського
міського нотаріального округуОСОБА_6, Чернігівської районної державної
нотаріальної контори Чернігівської області про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2005 року юридичне
детективно-охоронне агенство „Кобра" в інтересах ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_1.
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3., приватного нотаріуса Чернігівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6. і державної нотаріальної контори
Чернігівського району в якому поставила питання про визнання недійсними
договорів дарування, складених особою, не здатною розуміти значення своїх дій.
В позовній заяві представник позивача послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 батько
позивачів по справі ОСОБА_7 -
помер, тому ОСОБА_4., ОСОБА_5.
і ОСОБА_1, як діти померлого, звернулись до нотаріуса щодо прийняття
спадщини. Однак, як виявилось, померлий за життя своє майно у вигляді
квартириАДРЕСА_1 в м. Чернігові та будинку ( з надвірними будівлями)АДРЕСА_2 Чернігівського

2

району подарував відповідачці по справі ОСОБА_3 відповідно за
договорами дарування: від 3
грудня 2004 року
(а.с.69) та від 11 листопада 2004 року(а.с.68).
Вказує, що померлому в 2004
році виповнилось 79 років і
він за станом свого здоров'я не міг на час укладення оспорюваних договорів
дарування усвідомлювати значення своїх дій чи керувати ними. Тому, в позові
ставляться вимоги про визнання договорів дарування недійсними, про накладення
арешту: на квартиру АДРЕСА_1 в М.Чернігові; на будинок з надвірними
будівлямиАДРЕСА_2 Чернігівського району; на гараж НОМЕР_1 в автокооперативі №
29 в м.Чернігові; на автомобілі: „АЗЛК-408", держномер НОМЕР_2,
„ЗАЗ-968Б2", держномер НОМЕР_3, „3A3-968M",
держномер НОМЕР_4 та „ВАЗ-2103",держномер НОМЕР_5, які зареєстровані в
Чернігівському МРЕВ; на грошові суми на рахунках ОСОБА_7. в Чернігівській філії
AT „Укрінбанк".

12 травня 2005
року суд ухвалою в порядку забезпечення позову наклав арешти на
квартируАДРЕСА_1 в м.Чернігові і на будинок з надвірними будівлямиАДРЕСА_2
Чернігівського району, що належать ОСОБА_3., і для виконання направив ухвалу
відповідним нотаріальним конторам (а.с.44, том 1).

17 листопада
2005 року місцевий суд ухвалою задовольнив клопотання позивачів (а.с. 132-134,
т.1) про призначення по справі комплексної психолого-психіатричної експертизи і
доручив її проведення експертам Чернігівської обласної психоневрологічної
лікарні (а.с.42-43,т.2), про що експертна установа надала суду акт № 674 від 6
січня 2006 року комплексної посмертної судової психолого-психіатричної
експертизи (а.с.81-97, том 2), за яким у ОСОБА_7. мала місце судинна
(атеросклеротична) деменція, яка позбавляла його здатності усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням суду
від 9 лютого 2006 року позов
задоволено частково. Визнано недійсними договір дарування будинкуАДРЕСА_2
Чернігівского району від 11
листопада 2004 року,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом
Чернігівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області і
договір дарування квартири № АДРЕСА_1 в м.Чернігові від 3 грудня 2004 року,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом
Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_6. Стягнуто з ОСОБА_3. в
користь ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_1. 1184 грн.52 коп. у відшкодування витрат по
оплаті експертизи та 17 грн. у повернення витрат по сплаті судового збору і
всього по 400 грн. 50 коп. на користь кожного.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_3. ставить питання про скасування рішення Деснянського районного
суду М.Чернігова від 9 лютого 2006 року року, посилаючись на те, що місцевий
суд порушив процесуальний закон, шляхом невірної оцінки зібраних по справі
доказів, оскільки, на думку апелянта, в справі

3

достатньо
доказів про те, що ОСОБА_7.
на час укладення договорів дарування майна усвідомлював значення своїх дій і
міг керувати ними.

Ухвалою
апеляційного суду від 4 квітня 2006 року за клопотанням
ОСОБА_3. та її представника була призначена повторна посмертна судова
психолого-психіатрична експертиза, проведення якої доручено Київському центру
судово-психіатричної експертизи (а.с.192-193,
том 2) і на
вирішення якої було поставлено питання -
чи міг ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з
урахуванням стану здоров'я, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними
на момент укладення договорів дарування нерухомого майна від 11 листопада та від
3 грудня

2004       року, на
виконання якої суд 27 березня 2007 року одержав акт
посмертної

судово-психіатричної
експертизи № 1627 і за
яким ОСОБА_7. в період
часу складення договорів дарування нерухомого майна (11 листопада 2004 року і 3 грудня 2004 року) виявляв
ознаки церебрального атеросклерозу з інтелектуально- мнестичним зниженням і
змінами особистості. І у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_7. на вказаний судом
період часу (11.11.2004. і 03.12.2004.) психічного розладу у вигляді психозу чи
слабоумства, він був здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними,
але психічні розлади, що мали

місце у нього в
цей період часу, суттєво впливали на його здатність усвідомлювати

значення своїх
дій і керувати ними, обмежуючи цю здатність.

Заслухавши
доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановивши
рішення, місцевий суд виходив з того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 є
батьком позивачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_1 та що останні є спадкоємцями
першої черги щодо майна спадкодавця; що сукупність зібраних та досліджених
доказів по даній справі дали підстави суду для застосування правил ч.1 ст.225
та ч.1 ст.231 ЦК України щодо визнання договорів дарування нерухомого майна від
11 листопада 2004 року і від 03 грудня 2004 року недійсними,
оскільки ОСОБА_7. на час
укладення цих договорів про дарування ОСОБА_3. квартири та будинку не
усвідомлював

значення своїх
дій і не міг керувати ними та піддавався психічному тиску з боку ОСОБА_3. з
метою укладення спірних договорів.

Такий висновок
місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну
оцінку, і не суперечить нормам чинного законодавства, які регулюють спірні
правовідносини.

Зокрема, з акту
комплексної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи № 674 від 6 січня 2006 року (а.с.81 - 97, том 2) слідує, що у
ОСОБА_7. 11 листопада
2004 року і 03 грудня 2004 року мала місце
судинна (атеросклеротична) деменція, яка позбавляла його здатності
усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З акту посмертної
судово-психіатричної експертизи №  1627 від
18 січня 2007 року, яка була
проведена за ухвалою

4

апеляційного
суду від 4 квітня 2006 року і яка, на
думку суду, попереднього висновку експертизи не спростовує, вбачається, що
ОСОБА_7. в період
часу складення договорів дарування нерухомого майна (11 листопада 2004 року і 03 грудня 2004 року) виявляв
ознаки церебрального атеросклерозу з інтелектуально-мністичним зниженням та
змінами особистості. Що в зв'язку з відсутністю у ОСОБА_7. на вказаний судом
період часу (11.11.2004. і 03.12.2004.) психічного розладу у вигляді психозу чи
слабоумства, він був здатним усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними,
але психічні розлади, що мали місце у нього на цей період часу, суттєво
впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними,
обмежуючи цю здатність.

Доводи
апеляційної скарги про те, що суд невірно дав оцінку доказам по справі і
прийшов до неправильного висновку не можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення суду і його висновків не спростовують.

За таких
обставин місцевий суд постановив рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315,
317 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м.Чернігова від 9 лютого 2006
року -залишити
без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.