Справа № 2-303/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 січня 2007р. Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі

головуючого судді - Слєзко Т.В.,

при секретарі - Воробйової О.І.,

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Ялти цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ялтинської міської ради,
Ялтинського управління земельних ресурсів, ОСОБА_3, про визнання державного
акту на право приватної власності на земельну ділянку та рішення Ялтинської
міської ради недійсними, -

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_2, яка діє
і в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом, у
якому просить визнати державний акт на право власності на земельну ділянку №
536 від 15 жовтня 2002р. АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_3 Ялтинською міською
радою, недійсним. Крім того, доповнивши вимоги, просить визнати п. 1.30 рішення
№ 20 45-ї сесії Ялтинської міської ради 23 скликання від 01 березня 2002р. в
частині передачі ОСОБА_3 у спільну сумісну власність земельну ділянку площею
0,2988 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, не
дійсним.

Вимоги
мотивовані тим, що вказана земельна ділянка могла бути виділена лише об'єднанню
власників багатоквартирного будинку за згодою інших мешканців будинку, але таке
об'єднання не було створено. Тобто прийняття рішення та видача держакту
здійснено у порушення ст. 42 Земельного Кодексу України.

Відповідачі
проти позову заперечували, так як ніяких порушень законодавства при прийнятті
рішення Ялтинської міської ради та видачі держакту допущено не було.

Розглянувши
матеріали справи у межах заявлених вимог, вислухавши сторони та представників
сторін, суд вважає, що законних підстав для задоволення позову немає.

Судом
встановлено, що відповідно до п. 1.30 рішення № 20, 45-ї сесії Ялтинської
міської ради 23 скликання від 01 березня 2002р., ОСОБА_3 та іншим співвласникам
житлового будинку в загальну спільну власність передана земельна ділянка
загальною площею 0,2988 га для обслуговування жилого будинку та господарських
споруд АДРЕСА_1. 15 жовтня 2006р. йому був виданий держакт на право приватної
власності на цю ділянку.

Відповідно до
ч.ч. 2-3 ст. 42 Земельного Кодексу України, у разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися
безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.
Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні
жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові
території, визначається співвласниками. Тобто у цьому випадку йде мова про
право передачі земельній ділянки, а не про обов'язок зробити це.

Крім
того, позивачем не надано жодного доказу, який свідчить про те, що будинок
АДРЕСА_1 приватизований, відповідні клопотання з цього приводу не заявлялися.

Посилання
позивача на ст. 42 Земельного Кодексу України є необґрунтованим, так як
стосується прав на земельну ділянку об'єднання власників багатоквартирного
жилого будинку, а не окремого громадянина.

Ст. 83
Земельного Кодексу України встановлено, що у комунальній власності перебувають
усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної
власності.

Відповідно до
ст. 118 Земельного Кодексу України, передача земельної ділянки громадянину у
власність відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування.

На час, коли
Ялтинською міською радою було прийняте оскаржуване рішення та був виданий
державний акт на земельну ділянку, діяло Положення «Про порядок встановлення та
закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання їх
у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для
спорудження житлових будинків», що було затверджене наказом Державного комітету
України по земельних ресурсах, Державного комітету України у справах
містобудування і архітектури, Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству та Фонду державного майна за № 31/30/53/396
від 05 квітня 1996р.

Відповідно до п. 2.4. Положення межі земельних ділянок
прибудинкових територій встановлюються за проектами відведення цих ділянок
відповідно до затверджених у встановленому порядку норм і проектно-технічної
документації. Затверджений відповідними органами місцевого самоврядування за
місцем розташування цих ділянок проект поділу території мікрорайону (кварталу),
групи будинків є підставою для розробки проектів відведення земельних ділянок
прибудинкових територій будинку (будинків) цього мікрорайону (кварталу).

Прибудинкова територія
біля будинку АДРЕСА_1, не визначалася.

Таким чином,
ОСОБА_3 законно реалізував своє право на земельну ділянку, що встановлено ст.
116 Земельного Кодексу України.

Відповідно до ч.
1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки
позивачем не надано доказів, підтверджуючих незаконність прийняття рішення
Ялтинської міською радою та держакту, позов не може бути задоволений.

Суд також не
вважає, що строк звернення до суду позивачем є пропущеним.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 42, 83, 116, 118 Земельного кодексу України,
ст.ст. 60, 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_2
до Ялтинської міської ради, Ялтинського управління земельних ресурсів, ОСОБА_3,
про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку
та рішення Ялтинської міської ради недійсними - відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення в Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Ялтинський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя