Справа № 22-Ц-5543 2007p.                                     Головуючий
власності        Доповідач: Бобровський В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2007р.
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Малійської С.М.

судців              - Бобровського В.В., Івах А.П.

при секретарі - Чоларія К.З.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про роз'яснення рішення апеляційного суду
Харківської області від 23 листопада 2006р. по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на житловий
будинок, прибудови до житлового будинку та надвірні споруди в порядку
успадкування та забудови, визнання частково недійсним заповіту; за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до Московського райвиконкому м.Харкова, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_1, - про визнання недійсним рішення райвиконкому, визнання права
власності на прибудову до житлового будинку та надвірні споруди в порядку забудови;

·
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 - про визнання права власності на частину домоволодіння в
порядку успадкування;

·
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Московського
райвиконкому м.Харкова, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсними
рішень райвиконкому про зобов'язання відповідачів знести незаконні споруди та
поновлення права користування земельною ділянкою і треті особи Харківська
міська рада; Управління земельних відносин Харківської міської ради, Комунальне
підприємство «Харківське міське БТІ», -

встановила:

Рішенням
Московського районного суду м.Харкова від 16 серпня 2006р., позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано, що
померлим ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя в
порядку забудови належало 20/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1.

2

Визнано за
ОСОБА_3 права власності на 5/100 частин цього домоволодіння в порядку
успадкування після смерті ОСОБА_6 та на 1/100 домоволодіння в порядку забудови:

Визнано право
власності ОСОБА_2 на 5/100 частин домоволодіння в порядку успадкування після
смерті батьки, ОСОБА_6;

Визнано частково
недійсним заповіт ОСОБА_3 на ОСОБА_5 та визнано право ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
обов'язкову частку у спадщині за заповітом ОСОБА_3, в розмірах 16/300 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Визнано право
власності ОСОБА_2 на житловий будинок літер «В-1», прибудову літер «в», сарай
літер «р», за зазначеною адресою в порядку забудови;

Визнано право
власності ОСОБА_3 на 8/100 частин цього домоволодіння в порядку забудови, а
також на житлову прибудову літер «АЗ-1», сіни літер «а 4», до житлового будинку
літер «А-1», та сарай літер «П» в порядку забудови;

Визнано право
власності ОСОБА_5 на 16/300 частин спірного домоволодіння в порядку
успадкування за заповітом ОСОБА_3

В решті у позові ОСОБА_5 відмовлено.

Визнано право
власності ОСОБА_4 в порядку забудови на сіни літер «а 5», ґанок літер «а 6».

В решті у позові ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 за його
безпідставністю.

Рішенням
апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2006р., ухваленим
відповідно до положень п.3 ч.1 ст.306, 309 ЦПК України, рішення Московського
районного суду м.Харкова від 16 серпня 206р. було змінено через неправильне
застосування норм Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991р. ст.ст.22,
28 КпПС України чинного з 1 січня 1970 р.,
до правовідносин, що виникли у 1958р. про право власності ОСОБА_3 на частину
домоволодіння у спільній сумісній власності подружжя, та на 10/100 частин
домоволодіння за ОСОБА_3 ОСОБА_2 в порядку успадкування кожним на підставах
ст.ст.529, 548, 549 ЦК України,
1963р. після смерті ОСОБА_6 у роки війни 1941-1945р.р., оскільки такі
правовідносини були врегульовані ст.ст.61, 416, 418 ЦК УРСР, 1922р.,
чинного з 1 лютого 1923р. по 1 січня 1964р.

У грудні 2006р.
ОСОБА_1 з мотивів складності досліджених правовідносин, звернулась до
апеляційного суду з заявою про роз'яснення з яких підстав було змінено рішення
Московського районного суду м.Харкова від 16 серпня 2006р. як його слід читати у
зміненому стані та роз'яснити як розподіляються частки домоволодіння між
співвласниками з цим рішенням.

Дослідивши
доводи ОСОБА_1 колегія вирішила, що заява про роз'яснення не підлягає
задоволенню з наступного.

Згідно до ст.221
ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у
справі, суд за їх заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не
змінюючи при цьому його змісту.

Із матеріалів
справи, рішення суду, апеляційного суду, вбачається що рішення суду першої
інстанції було змінено лише з підстав за ч.2 ст.309 ЦПК України через
неправильне застосування норм матеріального права щодо встановлених фактів
надбання ОСОБА_3 ОСОБА_2 права власності на відповідні частки у домоволодінні
по АДРЕСА_1 за час шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_6 та на спадщину після його смерті.

В решті це
рішення районного суду, в тому числі щодо прав і обов'язків ОСОБА_1 - залишено
без змін.

3

З огляду на викладене, враховуючи, що підстави, за якими було змінено
рішення суду першої інстанції є цілком
зрозумілі, керуючись ст.ст.221, 293, 313 ЦПК України, судова колегія,
-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення апеляційного суду від 23 листопада
2006 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом двох місяців може
бути оскаржена до Верховного Суду України.