Справа № 22-ц -174/2007 року                                                 Головуючий 1 інст.- Єрічоленко В.Б.
Категорія :_житлові                                                                   Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7
лютого 2007 року
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого -
Коростійової В.І.,

суддів -        Кіпенко І.С., Котелевець А.В., при
секретарі -    Полубан СМ.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 3 листопада 2006 року по справі за позовом
ОСОБА_2, яка діє також в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_1, третіх осіб -
Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства
Орджонікідзевського району м. Харкова, органу опіки і піклування
Орджонікідзевської районної ради м. Харкова про поновлення порушеного права
користування житловим приміщенням та вселення; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третіх осіб - Виконавчому комітету
Орджонікідзевської районної ради м. Харкова, органу опіки і піклування
Орджонікідзевської районної ради м. Харкова про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2005
року ОСОБА_2 звернулась у суд із позовом в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_1, третіх осіб - Виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного підприємства Орджонікідзевського району м. Харкова,
органу опіки і піклування Орджонікідзевської районної ради м. Харкова про
поновлення порушеного права користування житловим приміщенням та вселення.

Позивачка
вказав, що відповідач є наймачем трьохкімнатної житловою площею 43,92 кв. м. квартири АДРЕСА_1, в якій
прописані він та вона з неповнолітньою дочкою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак
ОСОБА_1 з 2003 року
чинить їй перешкоди в користуванні цим житлом, замінив замки. Посилаючись на
підстави, передбачені ст. 16 ЦК України щодо захисту прав та інтересів судом,
просила задовольнити позов, відновити її порушене право користування спірним
житлом та вселити її туди разом із неповнолітньою дитиною.

В січні 2006
року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2, третіх осіб - Виконавчого
комітету Орджонікідзевської районної ради
м. Харкова, органу опіки і піклування Орджонікідзевської районної ради м. Харкова
про визнання її такою, що втратила право користування спірним житлом разом з
неповнолітньою дитиною, посилаючись на те, що з 1999 року вони не проживають в
квартирі без поважних причин.

Ухвалою судді
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2006 року позови
об'єднані в одне провадження /а.с. 37/.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 3 листопада 2006 року в позові
ОСОБА_1 відмовлено.

Позов ОСОБА_2
задоволений. Порушене право ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 поновлене.
ОСОБА_2 разом з неповнолітньою ОСОБА_3, 1996
року народження, вселена в цю квартиру.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального
права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої
інстанції і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 і
задоволення його позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких
підстав.

Суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази і
постановив рішення згідно з вимогами статей 10, 57 ЦПК України.

Відповідно до
правил статей 71, 72 ЖК
України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що
втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, вони в ньому не
проживають без поважних причин понад шість місяців.
У п. 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про
деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»
роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування жилим приміщенням /ст. 71 ЖК/, необхідно з'ясувати
причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності
/перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок
неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо/ суд може продовжити пропущений
строк.

Як вбачається із
матеріалів справи і стверджується належними доказами, наймачем трьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 /а.с. 46, 47/. Окрім нього, на спірній житловій
площі прописані ОСОБА_2 та її неповнолітня дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. II.

Починаючи з 2003 року, між
сторонами стали виникати конфлікти. Зареєструвавши шлюб в 1996 році зі ОСОБА_4,
остання із спірної квартири не виписалася і залишалася проживати з ОСОБА_1,
однак з 2003 року не може користуватися цим житлом, оскільки відповідач не
впускає її туди.

Перевіряючи
доводи ОСОБА_1 про непроживання ОСОБА_2 в квартирі з 1996 року без
поважних причин, тобто понад шість місяців, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що вони не стверджуються достовірними доказами.

Дійшовши до
висновку про неможливість спільного проживання, 15 квітня 2004
року, 2 листопада
2004 року і 20 червня 2005 року ОСОБА_2
звернулась до ЖЕУ-150 із заявами з проханням не проводити ніяких дій щодо
прописки і виписки із спірної квартири /а.с. 10, 11, 69/. При цьому, оплату за комунальні
послуги за трьох осіб весь час здійснював сам ОСОБА_1 Таким чином останній
визнавав за ОСОБА_2 та її неповнолітньою донькою право на проживання в спірній
квартирі.

Окрім цього,
ОСОБА_1 дійсно чинить ОСОБА_2 перешкоди в проживанні:
не впускає її у квартиру, змінивши там замки, поселив на цю житлову площу нову
дружину.

Доказів того, що житлові права ОСОБА_2 та її неповнолітньої доньки Аліни не
порушувались, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду
апеляційної інстанції.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про вселення
ОСОБА_2 з неповнолітньою дитиною в спірне житло.

Посилання в
апеляційній скарзі на акти про не проживання позивачки разом з неповнолітньою
дитиною в квартирі АДРЕСА_1 від

14.11.05, 12.05.05., 19.07.05, 01.11.05 /a.с. 9, 49-51/ не можуть бути прийняті до уваги, оскільки були
складені після звернення ОСОБА_2 до суду із відповідним позовом.

Рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч.І п. 1, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 3 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути
оскаржена в касаційному

порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня її

проголошення.