Апеляційний суд
Справа №
22 ц- 2352007р.                                              Головуючий
Категорія 5                                                                         Доповідач
інстанції Володіна Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22
лютого 2007 року
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого              - Куцеконя І.П.

суддів                         - Володіної Л.В.,
Колбіної Т.П.

при секретарі             - Кравченко О.С

за участю                    - представників
ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, 3-я
особа ВДВС Ленінського РУЮ м. Севастополя про виключення майна із опису і
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, 3-я особа ВДВС
Ленінського РУЮ м. Севастополя про визнання договору дарування недійсним, за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, на рішення місцевого
суду Нахімовського району м. Севастополя від 25 грудня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2004 року ОСОБА_4
звернулася до суду з вказаним позовом і, в ході розгляду справи, уточнивши
заявлені вимоги, просила визнати за нею право власності і виключити з-під
арешту 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1, а
також визнати за нею право власності і виключити з-під арешту 1/2 частку майна,
що належить їй на праві спільної власності подружжя - стінку
коричневого кольору з скляними дверцями, б/в, вартістю 300 грн.; машинку
швейну ручну коричневого кольору ,
б/в, вартістю 50 грн.

Свої вимоги
мотивувала тим, між нею та ОСОБА_5 був укладений договір дарування 1/3 частки вказаної
квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом і на момент укладення цього
договору їм не було відомо про порушення стосовно ОСОБА_5 кримінальної справи.
Крім того, вона має право на 1/2 частку майна ОСОБА_5, як придбане ними
в період шлюбу.

У серпні 2005 року ОСОБА_1
пред'явила зустрічний позов і, змінивши свої вимоги в ході розгляду справи в
суді, просила на підставі ст. 58
ЦК України (в ред. 1963
p.) визнати недійсною угоду - договір дарування квартири АДРЕСА_1, заключний між ОСОБА_5 і ОСОБА_4, мотивуючи тим, що
ОСОБА_5 подарував ОСОБА_4 1/3
частку вказаної квартири в період, коли на цю квартиру був накладений
арешт, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода).

2

Рішенням
місцевого суду Нахімовського району міста Севастополя від 25 грудня 2006 року позов
ОСОБА_4 частково задоволено.

Виключено з-під
арешту, накладеного постановою ДВС Нахімовського району м. Севастополя 20 липня 2004 року 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, даровану
ОСОБА_5 ОСОБА_6 за договором дарування від 31 жовтня 2003
року, посвідченому приватним нотаріусом Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим НОМЕР_1.

Визнано за
ОСОБА_6 право власності і виключено з акту опису і арешту майна від 30 серпня 2004 року магнітофон
синього кольору „Панасонік", вартістю 100 грн. і телефон „Панасонік" чорного кольору, б/в,
вартістю 50 грн., а
всього майно на суму 150
грн., як 1/2 частка майна із спільної власності подружжя.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_1, подали апеляційні скарги, в яких просять рішення суду скасувати, як
необгрунтоване і невірне по суті та прийняте з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вимоги ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним
задовольнити, на підставі того, що вказана угода є удаваною, а позов ОСОБА_4
залишити без задоволення.

Крім того,
вказують, що суд незаконно прийняв рішення про зняття арешту з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 разом з
рішенням про виключення майна із опису, тому що опис майна та накладення арешту
на квартиру проводилося у різний термін та являються різними процесуальними
діями, які можуть бути оскаржені у різному порядку.

Заслухавши
представників ОСОБА_1, які підтримали апеляційні скарги, обговоривши доводи
скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційні
скарги задоволенню не підлягають.

Ухвалюючи
рішення суд виходив з того, що 1/3
частка квартири АДРЕСА_1
належить позивачці ОСОБА_4, а тому підлягає виключенню з-під арешту.

З такими висновками суду погоджується судова колегія.

Судом
встановлено, підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5
перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09
грудня 1983 року по
теперішній час.

Вироком
Нахімовського райсуду м.
Севастополя від 06 травня 2004 року ОСОБА_5
визнаний винним в скоєні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.5, 358 ч.2 і 358 ч.З КК України і
засуджений до 5 років
позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України - з випробувальним
строком - 3 роки.
Цим же вироком з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто на
користь ОСОБА_1 -10 000 грн.

22 жовтня 2004
року постановою Нахімовського райсуду
м. Севастополя був відмінений арешт на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1
накладений 23 лютого 2004 року в період
досудового слідства.

20 липня 2004 року був
накладений арешт на 1/3 частки
вищевказаної квартири, що належить ОСОБА_5,
в виконання вироку суду в частині стягнення 10 000 грн. І 30
серпня 2004 року
описано майно в квартирі ОСОБА_5 на загальну суму 750 грн.

31.10.2003 року ОСОБА_5
подарував своїй дружині ОСОБА_4 1/3
частку квартири АДРЕСА_1.
Договір посвідчений приватним нотаріусом Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим НОМЕР_1.

3

На момент накладення 23.02.2004
року арешту на 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1, ця
частка квартири за договором дарування належала ОСОБА_4

Згідно зі ч.І
ст. 58 ЦК України
(в ред. 1963 р.)недійсною
є угода, укладена лише про людське око без наміру створити юридичні наслідки. У
матеріалах справи відсутні докази, що угода укладена без наміру створити
юридичні наслідки (мнима угода).

Доводи ОСОБА_1 , що договір
дарування 1/3 частки
квартири є мнимою угодою, оскільки був заключний після вчинення ОСОБА_5
злочину, за яке санкція передбачає конфіскацію майна і в меті забезпечення
якої, була винесена постанова 29.10.2003
р. про накладення арешту на майно ОСОБА_5, судова колегія вважає необгрунтованими тому, що вказані
обставини не свідчать про мнимість угоди.

За таких
обставин, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що підстав для визнання
договору дарування ОСОБА_5 ОСОБА_6 1/3
частки квартири АДРЕСА_1,
недійсним, немає.

Оцінив
представлені докази, суд обгрунтовано, у відповідності до вимог ст. 59 Закону України
"Про виконавче провадження" задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 про
виключення майна з-під арешту.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду
відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому судова колегія
вважає, що підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303-315
ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
місцевого суду Нахімовського району м. Севастополя від 25 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня
набрання законної сили.

Головуючий:
/підпис/                                   І.П.
Куцеконь

Судді:                   /підписи/                                Л.В.
Володіна

Т.П. Колбіна

Копія вірна

Суддя апеляційного суду

міста Севастополя                           Л.В. Володіна

З