Справа № 2-87/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року Малиновський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючого
судді Дрішлюка А.І.,

при секретарі
Іскрич В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
-

встановив:

В
Малиновський районний суд м. Одеси з позовною заявою про стягнення аліментів
звернуласяОСОБА_1посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 вже п'ять років
нехтує своїми батьківськими обов'язками, не надає ніякої матеріальної допомоги
своїй дитині, і що на протязі усього цього періоду вона у середньому щомісячно
отримувала 80 (вісімдесят) гривень, також те, що весь цей час він працював на
кількох роботах і отримував величезний порівняно з нею прибуток, просила суд
постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти, на утримання дитини,
у розмірі 1/3 від його сукупного щомісячного прибутку. В процесі судового
розгляду позивачка уточнила позовні вимоги, про що надала відповідну письмову
заяву від 18.12.2006 р. вх. № 11689 від 18.12.2006 р. та просила змінити розмір
аліментів з 25 % на розмір 1/3 частини від сукупного щомісячного прибутку, а
також стягнути на її користь, на період навчання ОСОБА_3 у Приватній школі
«Крок» щомісячну грошову суму у розмірі 50 гривень, як додаткові витрати.

Відповідач
позовні вимоги не визнав, надав суду письмові пояснення, а також довідки про
свої доходи. У своїй заяві відповідач ОСОБА_2 також зазначив, що аліменти
сплачує регулярно через бухгалтерію організацій, в якій він працював, а також
те, що у нього є донька, ОСОБА_4, якій він виплачує аліменти, є мати
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на його утриманні, а ще те, що ОСОБА_2 одружений
і має піклуватись за дитиною, від першого шлюбу його теперішньої жінки. Також він
звернув увагу суду на те, що ОСОБА_3 навчається у школі „Крок", тому, що
ОСОБА_1 там працює,
і коли приймала дане рішення, то з ним не порадилась. Відповідач вважає, що
варто обрати іншу школу

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про
необхідність відмовити в позові.

Як
встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі, який було
розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2001
року. В шлюбі народився ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якого є відповідач
ОСОБА_2.

Як вбачається з
копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2002 року з
відповідача здійснюється утримання аліментів в розмір 1/4 частині від
заробітку.

Судом
встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її
утриманні. Згідно з наданими довідками про доходи, виданими від 8.12.2006 року
(№ 618 та № 619), за період з січня 2005 року по листопад 2006 року включно,
відповідач належним чином виконував свої обов'язки щодо надання утримання
дитині.

Згідно
зі ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням
суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального
або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Втім,
належних та об'єктивних доказів про зміну матеріального стану, погіршення
здоров'я позивач не надав, та не довів ці обставини у відкритому судовому
засіданні.

2

Доводи позивачка
про те, що її
колишній чоловік працюючи на кількох роботах (при цьому на інших не оформлений
офіційно з метою ухилення від аліментів), отримував величезний порівняно з нею
прибуток не знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Судом за клопотанням
позивачки здійснювалася перевірка наявності інших джерел доходу, зокрема як
сумісника, проте згідно з відомостями Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси від 16.01.2007 p., №909/17-212
та Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси
від 22.01.2007 p., № 2451/9/1702, ОСОБА_2, який мешкає за адресою АДРЕСА_1
не надавав декларацій про доходи у 2003-2005 p.p. як сумісник.

Відмовляючи у
задоволенні позову про зміну розмірів аліментів, суд має врахувати не тільки
реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й його можливості
щодо його отримання як повнолітньої працездатної особи. Суд має виходити з
необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків
щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні
спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону
дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для
її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. З урахуванням цього суд має відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Приймаючи
рішення по справі суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180
СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і
обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по
утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Батьки дитини
мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141
Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо
дитини. При цьому згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що
дитина проживає з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості
матері по наданню утримання на дитину є обмеженими.

Згідно ст. 180
Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення
нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,
батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до
п.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,
який на момент прийняття рішення згідно з Законом України "Про державний
бюджет України на 2007 рік" складає 558 грн. для дітей віком від 6 до 18
років, а з 1.04.2007 року він буде складати 568 грн.

Як вбачається з
довідки про доходи відповідача від 8.12.2006 року рівень вирахування аліментів
складав на листопад місяць 289 грн. 09 коп., при мінімальному рівні аліментів
на той час - 160 грн. 80 коп. (30 % від прожиткового мінімуму, що діяв на той
час 536 грн. ). Відповідно виконуючи вимоги ст. 192 СК України суд в цій
частині не вбачає підстав для зміни розміру аліментів.

Відмовляючи в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд
ваховує, шо згідно зі ст. 53 Конституції України, кожен має право на
освіту. Повна загальна середня освіта є обов'язковою. Держава забезпечує
доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої,
професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних
закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної,
професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання;
надання державних стипендій та пільг учням і студентам. А тому, суд не вбачає
перешкод в отриманні дитиною середньої освіти.

За
довідкою, наданою директором Приватної середньої загальноосвітньої школи
„Крок" від 15.12.2006 p.,
ОСОБА_3 навчається в ПОПІ „Крок" у 2-А класі, оплата за що становить
100 (сто) гривень щомісяця. Разом з тим, згідно зі ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору
визначається за

3

рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення
разово, періодично або постійно. На момент ухвалення рішення суд не встановив
особливих обставин, які б дозволили задовольнити позов в частині стягнення
додаткових витрат, крім того враховує, що розмір аліментів, що сплачує
відповідач, перевищує мінімальний розмір, а також те, що він є зобов'язаною
особою в інших аліментних зобов'язаннях.

Суд
роз'яснює, що згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, у разі виникнення обставин,
передбачених законом позивачка не зважаючи на відмову в заявленому позову, не
втрачає права на звернення до суду з аналогічною вимогою (за цим самим
предметом), проте за іншими підставами.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 51, 53 Конституції України, ч. 1 ст.
192, ст. ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України
„Про охорону дитинства", ст. ст. 10, 11, 60, 62, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, визначеного рішення суду відмовити у повному обсязі.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.