У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27 червня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка
Є.Ф.,   Пшонки М.П.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання
права користування житлом та визнання права власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 1 червня 2006 року та рішення Апеляційного суду
Одеської області від 19 грудня 2006 року,

в с т а
н о в и л а:

У липні 2003 р. ОСОБА_3 звернувся в суд із
позовом до виконкому Ізмаїльської міськради та ІДІФРП Ізмаїльського МО УМВД
України в Одеській області про визнання права користування жилою площею та
зобов'язання здійснити реєстрацію.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 12.04.2005р. позов задоволено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 14.12.2005 р. рішення суду скасовано за нововиявленими
обставинами; залучено до участі у справі ОСОБА_1 як  третю особу із самостійними вимогами;
провадження в частині вимог ОСОБА_3 закрито у зв'язку зі смертю позивача.

ОСОБА_1 заявила самостійні вимоги про
визнання права користування житлом та визнання права власності.

18.01.2006 р. ОСОБА_3  пред'явив позов до Ізмаїльської міської ради
Одеської області про визнання права власності на спірну квартиру, який ухвалою
місцевого суду об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від
1.06.2006 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано за нею право
користування житлом - квартирою АДРЕСА_1, а в решті позову, а також у
позові  ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області
від 19.12.2006 р. рішення місцевого суду в частині задоволення позову ОСОБА_1
скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові, а в
решті рішення місцевого суду залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про
задоволення його позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_2 в
позові, місцевий суд виходив з того, що  спірна квартира не належала до спадкового
майна померлого ОСОБА_3, оскільки
останній не був її власником і не звертався до органу приватизації з
питання  її приватизації.

Апеляційний суд погодився з таким висновком суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення місцевого суду в частині вирішення позову ОСОБА_2 та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням судами
норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1
ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 1 червня                  2006 року та рішення
Апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

М.П. Пшонка

Я.М. Романюк