АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-422-2007р.                                                      Головуючий
Категорія спори про                                                              Гончарук
спадкове право                                                                      Доповідач
в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16"
березня 2007 р.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого                Захарової А.Ф.

суддів                            Адаменко Л.В.,
Подорога В.М.

при секретарі               Шульга Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від 25
грудня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 на рішення
Корсунь-Шевченківського районного суду
Черкаської області від 25 грудня 2006р. по справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, який діє від свого імені та в
інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4, про виділ в натурі частки із
майна, що є у спільній частковій власності та зустрічний позов ОСОБА_1, який
діє від свого імені та від імені і в інтересах своєї неповнолітньої дитини
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Державного
нотаріуса Корсунь-Шевченківського нотаріального округу Черкаської області
Гончаренко Юлії Іванівни, Голови вуличного ' комітету Степаненка Ігоря Васильовича про визнання
свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та розподіл житлового
будинку,-

встановила:

22 лютого 2005 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1., який також діє в інтересах
своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4. про виділ в натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності посилаючись на те, що сторони по справі є
співвласниками житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в
м.Корсунь-Шевченківському по АДРЕСА_1,
а також співвласниками земельної ділянки площею 0,1177 га на якій
розташований даний будинок.

Житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка належать їм в
рівних долях, по 1/4 частині кожному на підставі
свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого
07 травня 2004 року Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною
конторою.

На підставі зазначеного позивачі
просили суд ухвалити рішення, яким виділити їм в , натурі 1/2 частину будинку з відповідною частиною надвірних
споруд, розташованого по

АДРЕСА_1 в
м.Корсунь-Шевченківському та розділити земельну ділянку розміром 0,1177 га на якій
розташований спірний будинок, виділивши їм її 1/2 частину, згідно з
частками сторін у право власності на будинок.

В своїй
зустрічній позовній заяві, яка була доповнена в процесі судового розгляду про
визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та розподіл
житлового будинку ОСОБА_1. посилався на те, що будинок №АДРЕСА_1 в
м.Корсунь-Шевченківський, а також земельна ділянка на якій розташований цей
будинок та господарські споруди являються спільним майном його та дружини
ОСОБА_5, яка
померла в 2003 році.
Спільними також являються і грошові заощадження на ім.'я його дружини ОСОБА_5. в Корсунь-Шевченківський
відділеннях ВАТ «Державний ощадний банк України» та ЧОД АППБ «Аваль».

Враховуючи, що в
масу спадкового майна ввійшло і його майно, яке належить йому, як подружжю,
позивач просив суд ухвалити рішення яким визнати частково недійсними свідоцтва
про право на спадщину за законом, видані Корсунь-Шевченківською державною
нотаріальною конторою 7 травня 2004 року на ім.'я
ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_1., та ОСОБА_6.

Визнати за ним ОСОБА_1 право власності на Уг частину житлового
будинку з надвірними спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 в
м.Корсунь-Шевченківський, на Уг частину земельної ділянки, яка
розташована за тією ж адресою та на Уг частину грошових заощаджень які
являються спільними заощадженнями і знаходяться на особистих рахунках на ім.'я
його померлої дружини ОСОБА_5

В зв'язку з тим,
що постановою Корсунь-Шевченківського районного суду від 2 листопада 2006 року визнано не
чинною довідку від 5 травня 2004 року голови
вуличного комітету Степаненка І.В. на підставі якої видано свідоцтво про право
на спадщину ОСОБА_2 та ОСОБА_7, вбачається, що дані особи не вступили в
управління та володіння спадковим майном до закінчення 6-місячного строку після
відкриття спадщини, а, оскільки, ні він ОСОБА_1., ні його донька згоди на продовження строку на прийняття
спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3. не давали, зазначені особи взагалі не мають права
претендувати на спадщину.

Тому позивач
ОСОБА_1. просив суд також визнати за ним та за його донькою ОСОБА_4. право
власності і на спадкове майно, тобто, за кожним із них право власності на 1/4
частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться на
АДРЕСА_1 в
м.Корсунь-Шевченківський, на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1177 га на якій
розташований даний будинок та на 1/4 частину грошових заощаджень з
нарахованими відсотками, що знаходяться на рахунках: №НОМЕР_1, №НОМЕР_2, №НОМЕР_3 в
Корсунь-Шевченківському відділенні №3285
ВАТ «Державний ощадний банк України» і на рахунках №НОМЕР_4, № НОМЕР_5 в
Корсунь-Шевченківському ЧОД АППБ «Аваль».

Позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3. до нього залишити без
задоволення.

Рішенням
Корсунь-Шевченківського районного суду від 25 грудня 2006
року ухвалено: позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, який діє від свого імені
та в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 1993 року народження,
про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,
задовольнити повністю.

Розділити
земельну ділянку розміром 0,1177
га, на якій розташований спірний будинок, виділивши ОСОБА_2, ОСОБА_3 у
розпорядження, користування та володіння 1/2 їй частини, згідно з
частинами сторін у право власності на будинок, який розташований по АДРЕСА_1 в
м.Корсунь-Шевченківський, по варіанту №3
судової будівельно-технічної експертизи, яка позначена на плані зеленим
кольором, площею 589,8 кв.м.

Виділити ОСОБА_1 і ОСОБА_6 у
розпорядження і користування 1/2 частини зазначеної земельної ділянки,
згідно з частинами

сторін у праві власності на
будинок, який розташований по АДРЕСА_1 в м.Корсунь-Шевченківський по варіанту №3 судово-будівельної
експертизи, яка позначена на плані синім кольором, площею 589,8 кв.м. Виділити у
спільне загальне користування ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_1, ОСОБА_4. земельну
ділянку площею 24,4 кв.м.,
що позначена на плані жовтим кольором.

Виділити ОСОБА_2
і ОСОБА_3 у розпорядження, користування та
володіння 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних
споруд, розміщеного по АДРЕСА_1 в м.Корсунь-Шевченківський, а саме: частину приміщення 1 (веранда) площею
5,63 кв.м.
приміщення 3 (тамбур)
площею 4,3 кв.м.,
приміщення 4 (передпокій)
площею 14,6 кв.м.
приміщення 5 (вітальня)
площею 14,7 кв.м.
Всього загальною площею 39,23
кв.м. в будинку, та вартістю 14425,93
грн., що становить 48,925
% від вартості житлового будинку.

Визнати за позивачами право власності на виділену їм
частину будинку та майна.

Виділити ОСОБА_1
і ОСОБА_6 у розпорядження, користування та
володіння 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною
надвірних споруд, розміщеного, в м.Корсунь-Шевченківський по АДРЕСА_1, а саме: частину
приміщення 1 (веранда)
площею 2,27 кв.м.,
приміщення 2 (котлова)
площею 3,8 кв.м.,
приміщення 6 (спальня)
площею 10,6 кв.м.,
приміщення 7 (спальня)
площею 10,8 кв.м.,
приміщення 7 (кухня)
площею 11,0 кв.м.,
приміщення 9 (ванна
кімната) площею 2,5 кв.м.
Всього загальною площею 40,97
кв.м. в житловому будинку, загальною вартістю 15060,07 грн. що
становить 51,075% від
вартості житлового будинку. Визнати за відповідачем право власності на виділену
їм частину будинку та майна. Горище виділяється сторонам відповідно по
виділених частинах будинку.

Виділити ОСОБА_2
та ОСОБА_3. наступні господарські споруди і будівлі даного будинковолодіння:

·
менше приміщення у сараї літ. «Б» площею 12,9 кв.м. вартістю 3186,97 грн.

·
погріб літ. «В» вартістю 2076, грн..

- 1/2 частину вартості
дворової вбиральні літ «Г» (у спільне користування) вартістю 530 грн.

ґанок літ. «К» вартістю 581,00 грн. колодязь поз. «1»
вартістю 1200 грн.
Разом вартість частин господарських будівель і споруд які виділяються ОСОБА_2 і
ОСОБА_3. складає 7573,97
грн., що становить 54,16%
від вартості господарських будівель і споруд будинковолодіння.

ОСОБА_1.
та ОСОБА_4. виділити наступні господарські споруди будинковолодіння:

-    більше приміщення у сараї літ. «Б»,
площею 20,0 кв.м.
вартістю 4941,03 грн.

- 1/2 частину дворової вбиральні
літ. «Г» (у спільне користування) вартістю 530 грн. ворота з хвірткою позн. «1», вартістю 318
грн.

огорожу позн. « 2» по червоній
лінії вул.Кулішенка вартістю 621
грн. Разом вартість частини господарських будівель і споруд, які
виділяються ОСОБА_1.  і  ОСОБА_4.
складає 6410,03  грн., що  становить
45,838% від
вартості господарських будівель і споруд домоволодіння.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовити.

Не
погоджуючись з даним рішенням суду в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить його скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким повністю задовольнити його позовні вимоги, оскільки вважає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
учасників процесу, обговоривши матеріали справи, перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної

скарги, а
також вимог заявлених в суді, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду
скасуванню, з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1. та ОСОБА_5 проживали в
зареєстрованому шлюбі з 16
листопада 1991 року по
день смерті ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період
шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2
народилась донька ОСОБА_4., яка в даний час проживає разом зі своїм батьком
ОСОБА_1. та знаходиться на його вихованні та утриманні.

В
період  шлюбу  подружжя
ОСОБА_1   також   придбали
будинок  з   надвірними спорудами, що знаходиться на
приватизованій земельній ділянці за адресою м.Корсунь-Шевченківський АДРЕСА_1, відповідно до
договору купівлі-продажу від 7
листопада 2001 року.

Відповідно
до вимог ст.60 сімейного кодексу України «Майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається,
що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.»

Згідно
роз'яснень п.6. постанови Пленуму Верховного Суду України №4, з наступними
змінами, «Про практику розгляду судами України справ про спадкування». «При
встановленні в справі про поділ спадщини, що до її складу включено майно,
придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя, хто пережив іншого, суд
визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за
правилами статей 28, 29 КПШС і
виключає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями.

Вклади в
кредитних установах, внесені подружжям у період спільного проживання на ім.'я
одного або кожного з них, становлять їх спільну сумісну власність, тому
спадщина відкривається також лише на належну померлому дружині частку.

Саме з
цих обставин слід було виходити суду першої інстанції при розподілі спадкового
майна.

Судова колегія вважає необгрунтованим висновок суду про
те, що позивачем ОСОБА_1. не подано жодних доказів того, що спірне майно було
нажито ним та ОСОБА_5
під час спільного проживання, оскільки це суперечить зібраним по справі
доказам та матеріалам справи.

Не можна
погодитись і з висновками суду про те, що між ОСОБА_2, ОСОБА_3. з однієї
сторони та подружжям ОСОБА_1 був договір про придбання спільної власності,
оскільки з пояснень позивачів вбачається, що вони позичили гроші на придбання
будинку для доньки, ОСОБА_5
які пізніше потрібно було їм віддавати.

Судом
також не враховані вимоги ст.1272
ЦК України, що «якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу,
не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її».

Письмової
згоди на те, щоб ОСОБА_2 та ОСОБА_3. подали заяву про прийняття спадщини до
нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, ОСОБА_1. не надавав і до
суду вони з питанням про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
не звертались.

Заява
ОСОБА_1. до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори, написана на 9 місяць з дня
відкриття спадщини, 7.05.2004р., в той же день, коли було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом, сторонам по даній справі державним нотаріусом, не
має ніякого відношення до заповідального відказу, який до того ж у відповідності з вимогами ст.127 ЦК України повинен бути поданим протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Суд першої
інстанції також помилково не врахував той факт, що Постановою
Корсунь-Шевченківського районного суду від 2 листопада 2006
року визнано нечинною

довідку від 05
травня 2004 року
голови вуличного комітету Степаненка І.В. на підставі якої було видано
свідоцтво про право на спадщину на ім.'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3. і прийшов до
необгрунтованого висновку про задоволення їх позовних вимог.

Аналізуючи
зазначене в сукупності судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність висновків обставинам
справи, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому дане рішення піддягає до скасування з ухваленням
нового рішення, про задоволення позовних вимог ОСОБА_1., який також діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4., та відмову в позові до них ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303,
304, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення
Корсунь-Шевченківського районного суду від 25 грудня 2006
року -скасувати.

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину
частково недійсним та розподіл житлового будинку-задовольнити повністю.

Визнати
недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані
Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою 7 травня 2004 року на ім.'я
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності:

·
на 1/2 частину житлового будинку з надвірними
спорудами, який знаходиться в м.Корсунь-Шевченківський по АДРЕСА_1, - на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,1177
га, на якій розташований даний будинок, на 1/2 частину грошових
заощаджень з нарахованими відсотками, що знаходяться на рахунках №НОМЕР_1, №НОМЕР_2, №НОМЕР_3 в
Корсунь-Шевченківському відділенні №3285
ВАТ «Державний ощадний банк України» і на рахунках № НОМЕР_4,
№НОМЕР_5 в Корсунь-Шевченківському ЧОД АППБ «Аваль» - як на майно, що
являється спільною сумісною власністю подружжя. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового
будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в
м.Корсунь-Шевченківський по АДРЕСА_1.

·
на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1177 га на якій розташований
даний будинок, та на 1/4 частину
грошових заощаджень з нарахованими відсотками, що знаходяться на
рахунках: №НОМЕР_1, №НОМЕР_2,
№НОМЕР_3 в Корсунь-Шевченківському відділенні №3285 ВАТ «Державний
ощадний банк України» і на рахунках №НОМЕР_4, №НОМЕР_5 в
Корсунь-Шевченківському ЧОД АППБ «Аваль», як на спадкове майно, що залишилась
після смерті ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку
з надвірними спорудами, який знаходиться в м.Корсунь-Шевченківський по АДРЕСА_1,

-  на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1177 га на якій
розташований даний

будинок, та на 1/4 частину грошових
заощаджень з нарахованими відсотками, що знаходяться

на рахунках №НОМЕР_1,
№НОМЕР_2, №НОМЕР_3 в Корсунь-Шевченківському відділенні

№3285 ВАТ «Державний
ощадний банк України» і на рахунках №НОМЕР_4, №НОМЕР_5

в Корсунь-Шевченківському ЧОД АППБ «Аваль», як на спадкове майно, що
залишилось

після смерті ОСОБА_5.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, який діє також і в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_1

Ірини
Анатоліївни, - про виділ в натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності -відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двохмісячного
строку до Верховного Суду України, з дня набрання ним законної сили.