У х в а л а

іменем   україни

27 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого       Яреми А.Г.,

суддів:
Пшонки М.П.,
Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,                        Романюка Я.М., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної
страхової компанії (далі - НАСК) “Оранта”, треті особи: приватне підприємство
“Інвестрембуд”, закрите акціонерне товариство (далі - ЗАТ) “Укрросметал”, про
стягнення страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції за весь час
прострочення, 3% річних від простроченої суми та моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Сумської області від 12 грудня
2006 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що НАСК “Оранта” не виконав свого зобов'язання
за договором страхування транспортного засобу у зв'язку з настанням страхового
випадку, чим йому було завдано шкоду, тому просив стягнути з відповідача на
його користь 176 083 грн. 70 коп. страхового відшкодування з урахуванням
індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми та 150 000 грн. моральної
шкоди.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 жовтня
2006 року позов задоволено частково: стягнуто з НАСК “Оранта” на користь
ОСОБА_1 81 083 грн. 75 коп. страхового відшкодування, 6 889 грн. 56 коп. виплат
у зв'язку з інфляцією, 2 845 грн. 71 коп. - 3 % річних від простроченої суми, 1
000 грн. моральної шкоди та 1680 грн. витрат на правову допомогу, на користь
держави 908 грн. 19 коп., 8 грн. 50 судового збору, 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 12 грудня 2006 року рішення
міськрайонного суду скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
апеляційного суду й залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення з НАСК “Оранта”
93499 грн. 02 коп., суд першої інстанції виходив із дійсності договору
страхування автомобіля марки “АUDI”, що належить позивачу на праві власності, і доведеності
факту страхового випадку, який стався 5 грудня 2004 року.

На порушення норм матеріального та процесуального права,
вважаючи, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 4.4 Сертифіката і не надав
документів, передбачених цим пунктом, апеляційний суд скасував рішення суду
першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_1 і ухвалив нове - про
відмову в позові.

Проте цей висновок апеляційного суду суперечить вимогам
закону й матеріалам справи.

Судом установлено, що
2 грудня 2004 року між ОСОБА_1  і
Шосткинським відділенням НАСК “Оранта” був укладений договір страхування
автомобіля марки “АUDI” модель А8 4.2 QUATTRO, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу.

5 грудня 2004 року близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_1,
рухаючись на своєму автомобілі автодорогою по вул. Терещенків у м. Глухові, з'їхав у котлован, виритий посеред проїзної частини й
неогороджений, у результаті чого позивачу були завдані збитки на суму 81 083
грн. 75 коп.

6 грудня 2004 року ОСОБА_1 на виконання умов договору
страхування своєчасно повідомив страховика про настання страхового
випадку.

У період з грудня до 5 травня 2005 року ОСОБА_1 надав
відповідачу документи, необхідні для виплати страхового відшкодування.

НАСК “Оранта” проти вказаного факту не заперечував.

Таким чином, позивач
підтвердив належне виконання своїх договірних зобов'язань.

Відповідно до п. 12.4 Правил добровільного страхування
наземного транспорту (крім залізничного) № 100 протягом 10 робочих днів з
моменту одержання всіх необхідних документів для підтвердження факту настання,
причин, обставин та наслідків страхового випадку та визначення розміру збитків
страховик складає страховий акт із визначенням розміру страхового відшкодування
і в строк до 15 робочих днів здійснює його виплату.

Таким чином, акт повинен був складений страховиком не
пізніше 23 травня 2005 року, після чого в строк до 14 червня 2005 року
відповідач повинен був здійснити виплату належних позивачу платежів або
прийняти обґрунтоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування,
чого НАСК “Оранта” зроблено не було.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач не
виконав свої договірні зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 202, 203, 205, 215 ЦК України
цивільно-правовий правочин є дійсним, тобто таким, що має юридичну силу, якщо
він за формою , змістом, складом сторін відповідає вимогам закону.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що
оспорюваний НАСК “Оранта” договір страхування відповідає вимогам закону та має
юридичну силу, а тому задовольнив позов ОСОБА_1

Таким чином, визнавши факт укладення сторонами
зазначеного договору страхування автомобіля і його дійсність, апеляційний суд
водночас відмовив у стягненні з відповідача на користь ОСОБА_1 суми страхового
відшкодування. При цьому апеляційний суд дійшов помилкового висновку про
відсутність належних допустимих доказів факту представлення ОСОБА_1 свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу.

Твердження апеляційної інстанції, про те, що позивач не
мав права на отримання страхової виплати у зв'язку з ненаданням усіх необхідних
документів, передбачених п. 4.4 Сертифіката, є помилковими, не можуть служити
підставою для звільнення НАСК “Оранта” від відповідальності за договором.
Автомобіль позивача пройшов реєстрацію в органах ДАЇ, ОСОБА_1 оформив
тимчасовий реєстраційний талон з терміном дії до 23 листопада 2009 року, який і
був наданий відповідачу.

Оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам
закону,  рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню, а рішення районного суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.
336, 339, 344, 345  ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 12 грудня
2006 року скасувати, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської
області від 16 жовтня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

М.П. Пшонка    Є.Ф. Левченко   Л.М. Лихута   Я.М. Романюк