У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 6 липня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 17 квітня
2007  року в справі за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до Антонівської селищної ради м. Херсона, ОСОБА_3 про
визнання рішення селищної ради незаконним, свідоцтва на право власності
недійсним, скасування державної реєстрації права власності на частину будинку  та встановлення права власності на частину
будинку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з рішенням Антонівської
селищної ради від 6 вересня 1995 року
НОМЕР_1 зменшено частину її власності на жилий будинок з надвірними
спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, а відповідачу збільшено частку зазначеної
будівлі з 37/100 до 57/100.

Вважаючи, що рішення ради винесено
з порушенням діючого законодавства, просила суд визнати рішення ради
незаконним, свідоцтво на право власності недійсним, скасувати державну
реєстрацію права власності на 43/100 та 57/100 частин будинку, встановити право
власності на 63/100 та 37/100 за нею  і
відповідачем відповідно.

Рішенням Дніпровського районного
суду м.Херсона від 4 жовтня 2006 року позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду
Херсонської області від 17 квітня 2007 року вищезазначене рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено  нове,
яким в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права та ставить питання про скасування рішення
апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право
особистої власності належало 57/10 частин будинку, ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності - 43/100 частин будинку, прибудови  до будинку, споруджені  відповідачем, узаконені в установленому
порядку і прав позивачки на її частину будинку не порушують.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не
може  встановлювати або (та)
вважати доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваного рішення не дають
підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись
ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Антонівської селищної ради
м. Херсона, ОСОБА_3 про визнання рішення селищної ради незаконним, свідоцтва на
право власності недійсним, скасування державної реєстрації права власності на
частину будинку  та встановлення права
власності на частину будинку за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 17 квітня 2007  року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема