Справа № 22-104107
Головуючий в 1 інстанції: Калюжний А.Є.
Доповідач: Хилевич С.В.
3 грудня 2007 року                                        м.
Колегія суддів Апеляційного суду
Рівненської області в складі:
Головуючого - судді: Оніпко О.В.
Суддів: Мельника Ю.М., Хилевича С.В.,
при секретарі судового засідання
за участю ОСОБА_1 та представника
відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України”,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Здолбунівського районного суду від 15 червня 2007 року в справі за позовом
відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк
України”, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки,
в с т а н о в и л а:
Рішенням
Здолбунівського районного суду від 15 червня 2007 року позов відкритого
акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” задоволено повністю;
стягнено солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь позивача борг за
кредитним договором сумою у 2 648 гривень 55 копійок та судові витрати. Цим
рішенням у зустрічному позові ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
„Державний ощадний банк України” про визнання недійсним договору поруки -
відмовлено.

Не
погодившись із рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. У поданій скарзі
вказує на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
установленими, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та на
порушення і неправильне застосування норм матеріального й процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення спору.

Вважає,
що судом першої інстанції не враховано положень ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо
припинення поруки. Також суд не взяв до уваги, що обов'язок сплати
заборгованості в спорі може бути покладений лише на позичальника, оскільки
ОСОБА_1 вжила всіх заходів відповідно до ч. 1 ст. 555 ЦК України.

Крім
того, переконана у неправильності висновків суду про безпідставність зустрічного
позову, зокрема не взято до уваги, що вона є неписьменною людиною, не вміє
читати, а тому твердження про те, що вона особисто ознайомлена зі всіма
істотними умовами договору не може бути достовірним. Вважає, що якби було
відомо про правові наслідки, які можуть настати, вона б відмовилася від
укладення договору поруки, а тому згідно ст. 229 ЦК України цей правочин слід
визнати недійсним. Наполягала на врахуванні судом апеляційної інстанції її
майнового стану та платоспроможності, те, що вона є пенсіонеркою і отримує
пенсію, яка є нижчою від прожиткового мінімуму.

Просила
в позові відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити
за безпідставністю, а зустрічний позов ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства „Державний ощадний банк України” та ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору поруки - задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності позову
відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та безпідставності
позову ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк
України”, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки суд першої
інстанції обґрунтовано вирішив спір, повно, об'єктивно і всебічно дослідивши
обставини справи, вірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального
права з дотриманням процесуального права.

Доводи ОСОБА_1 про те, що їй не було відомо про істотні умови договору
поруки від 25 березня 2005 року №662 спростовуються її ж поясненнями в
судовому засіданні, згідно чого вона підтвердила, що особисто підписувала
договір поруки, а з умовами кредитного договору була ознайомлена (а.с. 47,
зворот).

Таким
чином, покликання апелянта на правила ст. 229 ЦК України як на правову підставу
своїх вимог є необґрунтованими.

Рішення
суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано
обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, а апеляційна скарга не
містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не
спростовує правильності висновків суду, а тому колегія суддів не знаходить
підстав для його скасування.

Керуючись
п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Здолбунівського районного суду від 15 червня 2007 року  - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони
мають право оскаржити ухвалу суду апеляційної інстанції і рішення місцевого
суду в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців, починаючи з дня набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий:

Судді: