РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14   березня
2007  року  колегія
суддів   судової  палати
в   цивільних  справах апеляційного суду Закарпатської
області в складі: головуючого - Ігнатюк Б.Ю. суддів - Белякова І.І., Собослоя
Г.Г. при секретарі - Махмутової В.Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 25 жовтня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2-про
розірвання шлюбу, який мотивував тим, що у них різні характери, часто між ними
виникали непорозуміння і тому після закінчення навчання відповідачка виїхала до
своїх батьків на постійне місце проживання. Разом не проживають вже півроку,
дітей немає.

Рішенням суду у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач з цим рішенням не погодився, просить його скасувати та задовольнити
його вимоги.

Апеляційна
скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія судців
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них

Відмовляючи в задоволенні вимог позивача про розірвання
шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сторони разом не проживають
малий термін - всього шість місяців і сім'ю ще можна зберегти. І такий висновок
суд зробив на підставі пояснень відповідачки /а.с.7/.

Разом з цим, судом першої інстанції не враховано такий факт як надання на
прохання відповідачки строку для примирення і що на протязі цього строку вона
не зробила жодних дій для відновлення спільного з позивачем проживання.

Як вказував позивач, на час подання позовної заяви сторони разом не
проживали півроку, а тому станом на теперішній
час вони разом не проживають вже рік. Жоден з подружжя не проявляє
ініціативи для відновлення спільного проживання. Більш цього, позивач наполягає
на розірванні шлюбу.

Таким чином колегія суддів вважає, що фактично шлюбних відносин між
сторонами вже не існує: останні передбачають добровільність, чого між сторонами
немає, що в свою чергу свідчить про суперечність шлюбу інтересам позивача.

Справа №-22ц-151/07

При таких обставинах,
колегія судців вважає за необхідне рішення суду скасувати у зв'язку з
невідповідністю висновків суду обставинам справи /п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України/
та ухвалити нове рішення про задоволення вимог позивача.

Керуючись
ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України та ст. 112 СК України, судова колегія

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Тячівського районного суду від 25 жовтня 2006 року скасувати.

Позов задовольнити. Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 17 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану
Козятинського районного управління юстиції Вінницької області за НОМЕР_1,
розірвати.

При видачі свідоцтва про розлучення стягнути з ОСОБА_1 17 грн. в користь
держави як держмито, а ОСОБА_2. від сплати держмита звільнити.

Рішення набирає
законної сили негайно та може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня його оголошення.