Справа № 22-Ц-325                                                  Головуючий
у 1-й інстанції: Сидоренко Р.В.
Категорія - 39                                                             Судця-доповідач:
УХВАЛА

іменем     України

01
березня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів                          - Криворотенка В.І.,
Рибалки В.Г.,

з участю секретаря судового
засідання - Рой Я.М.,

в
присутності осіб, які приймають участь в справі - представника позивача
ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну

справу

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2007 року

у справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя

особа: Охтирський міськрайонний
центр зайнятості, про визнання контракту та трудового

договору недійсним, -

Встановила:

Рішенням
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним трудового
договору НОМЕР_1, укладеного 19 січня 2005 р. між ним та приватним підприємцем
ОСОБА_2, відмовлено за безпідставністю. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним трудового договору в формі контракту, укладеного
17 вересня 2004 р. між ним і ПП ОСОБА_2, відмовлено в зв'язку з пропуском
строку звернення до суду за вирішенням даного спору.

В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане
рішення суду та постановити нове рішення по суті позовних вимог. Зазначає, що
трудовий договір, укладений 19 січня 2005 р. між ним та ПП ОСОБА_2, є недійсним
через те, що підписано цю угоду ним особисто з обох сторін. Також ОСОБА_2 до
Охтирського міськрайонного центру зайнятості не було надано паспорт, довідку
про ідентифікаційний код, і не внесені відповідні записи до трудової книжки.
Його не ознайомлювали з наказом про призначення на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1. Всі дії
він робив не за трудовим договором, а за дорученням відповідача. Вказує, що ним
не пропущений строк звернення до суду із вимогою визнання недійсним укладеного
між сторонами 17 вересня 2004 р. трудового контракту, оскільки про порушення
свого права він дізнався лише після порушення відносно нього кримінальної
справи 07 червня 2006 р.

Судом
першої інстанції встановлено, що 01 липня 2004 р. ОСОБА_1 був прийнятий до ПП «Тристан» на посаду
ІНФОРМАЦІЯ_2, і звільнений з посади за власним бажанням з 30 листопада 2004 р. по ст. 38 КЗпП України.

ОСОБА_2
здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності. ОСОБА_2 обравши організаційну форму - підприємець,
організувала заклад громадського харчування, кафе швидкого обслуговування
«Ням-Ням», орендувавши нерухомість у ПП «Тристан». Однак, відповідно до листа
управління економіки та інвестиційної політики Охтирської міської ради дозвіл
на розміщення об'єкта

2

сфери
послуг - закладу ресторанного господарства кафе «Ням-Ням» по вул. Жовтневій, 4
в м. Охтирка не видавався. Такий дозвіл було надано лише 18 грудня 2006 р.

11
серпня 2004 р. ПП ОСОБА_2 видано наказ НОМЕР_2 про призначення ОСОБА_1 на
посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 швидкого обслуговування «Ням-Ням» з випробувальним строком
в 3 місяці та наміром по закінченню строку укласти з ним трудовий
договір-контракт.

На
реалізацію даного наказу 17 вересня 2004 р. між ПП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено
контракт строком на 1 рік відповідно до якого ОСОБА_1 був підпорядкований ПП
ОСОБА_2 і мав виконувати обов'язки ІНФОРМАЦІЯ_1 швидкого обслуговування
«Ням-Ням».

Одночасно
ПП ОСОБА_2 21 грудня 2004 р. надала на ім'я ОСОБА_1 довіреність, якою
уповноважила останнього вести від її імені справи та представляти її інтереси в
усіх установах з правом розпорядження банківськими рахунками, застосуванням
печатки, в т.ч. з правом підпису за неї всіх необхідних документів, виконувати
всі інші дії, пов'язані із виданою довіреністю.

ОСОБА_1
із самого початку відкриття кафе «Ням-Ням» ідентифікував себе як ІНФОРМАЦІЯ_1
цього закладу, підписував документи даного підприємства, вів табелі обліку
робочого часу, видавав і особисто отримував заробітну плату, розпоряджався
коштами з банківського рахунку кафе.

19 січня
2005 р. сторони уклали трудовий договір, зареєстрований в Охтирській МАПІ 31
березня 2005 р. та в Охтирському МРЦЗ 19 січня 2005 p., і знятий з
реєстрації - 26 грудня 2005 р. Згідно п.2 зазначеного договору працівник
зобов'язаний виконувати обов'язки ІНФОРМАЦІЯ_1 за контрактом. В п. 17 Договору
зазначено, що 26 грудня 2005 р. даний договір було розірвано за згодою сторін
ст. 36 п.1 КЗпП України.

Згідно
довідки Пенсійного фонду України для застрахованої особи про інтегровані
показники відомостей, що накопичені в системі загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування за звітами всіх роботодавців по роках трудових відносин
в 2004 році роботодавцем ОСОБА_1 значиться ПП «Тристан», в 2005 році - ПП ОСОБА_2.

В
трудовій книжці, виписаної на ім'я ОСОБА_1 будь-яких записів про його роботу за
Договором у ПП ОСОБА_2 і взагалі за період з 19 січня 2005 р. по 26 грудня 2005
р. не зазначено.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд
першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно
встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності зі ст. 212 ч.
1 ЦПК України, дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що
ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх
дослідженні.

В
апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів
законність рішення місцевого суду.

Доводи
апелянта щодо наявності підстав визнання недійсним трудового договору,
укладеного 19 січня 2005 р. між ним та ПП ОСОБА_2, а також стосовно того, що
ним не пропущений передбачений ст. 233 ч.1 КЗпП України строк звернення до суду
з вимогою визнання недійсним укладеного між сторонами 17 вересня 2004 р.
трудового контракту, були предметом розгляду в суді першої інстанції і, на
думку колегії судців, обгрунтовано ним спростовані.

Зокрема,
місцевим судом вірно визначено, що позивача було фактично допущено до роботи,
визначено його робоче місце, коло прав і обов'язків, які він виконував, проти
чого ПП ОСОБА_2 не заперечувала, а також те, що ОСОБА_1 не надав роботодавцю

3

для належного
оформлення трудову книжку з власної ініціативи, а тому підписаний 19 січня 2005
р. трудовий договір в силу положень ст. 241 ч.1 ЦК України і ст. 24 ч.4 КЗпП України вважається укладеним, і
підстав для визнання його недійсним колегією судців не вбачається. Зазначені
обставини повно і всебічно встановлені судом першої інстанції і підтверджуються
матеріалами справи.

Посилання
апелянта на те, що ним не пропущений строк звернення до суду із вимогою
визнання недійсним укладеного між сторонами 17 вересня 2004 р. трудового
контракту, оскільки про порушення свого права він дізнався лише після порушення
відносно нього кримінальної справи 07 червня 2006 p., колегія суддів
вважає необгрунтованим, оскільки воно носить загальний характер і конкретними
доказами необізнаність позивача про зміст трудового контракту на момент
укладення не підтверджена.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким
чином, рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі та відповідає
вимогам норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його
зміни чи скасування не вбачається.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЩІК
України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.