АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-616/07                                                                   Головуючий
Суддя-доловідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2006 року                                                          М.Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

головуючого
судді       Савченко О.В.

суддів                         Гончара О.С, Мануйлова Ю.С

при
секретарі            Тахтаул О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка також діє в інтересах
ОСОБА_6, на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2006 року в справі за
об'єднаними позовами

ОСОБА_8, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка також діє в інтересах ОСОБА_6, про
виселення, третя особа Комунальне підприємство "Виробниче
житлово-експлуатаційне підприємство №13";
зустрічному позову ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_8, яка також діє
в інтересах непоагіолітнього ОСОБА_7, Запорізької міської ради, про визнання
ордеру на житлове приміщення недійсним, третя особа КП "ВРЕЖО №13";

Відкритого акціонерного товариства "Запоріжсталь" до Виконавчого
комітету Запорізької міської ради. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, про
визнання ордеру недійсним, третя особа КП "ВРЕЖО №13"; КП "ВРЕЖО №13" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2. ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, в зв'язку з надання іншого жилого
приміщення, третя особа ВАТ "Запоріжсталь", -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2005
року ОСОБА_8, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 звернулася
до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, яка також діє в інтересах ОСОБА_6, яким просила виселити з квартири АДРЕСА_1. Зазначала, що
відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які мешкають в спірній квартирі, в жовтні 2004 року надано
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. В свою
чергу позивачеві і її дитині Виконавчим комітетом Запорізької міської ради у
відповідності до ордеру №995
від 22 листопада
2004 року
надано квартиру АДРЕСА_1. Однак
відповідачі ОСОБА_2. ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і неповнолітній ОСОБА_6 продовжують тйи
проживати, квартиру не звільнили, тим самим чинять перешкоди у вселенні
позивачів у спірне житло. В зв'язку з чим, ОСОБА_8 просила суд винести рішення
про виселення зазначених осіб з квартири АДРЕСА_1,
зобов'язавши зняти вказаних осіб з реєстрації по зазначеній адресі. ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
позов не визнали звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_7,
Запорізької міської ради, в якому просили визнати недійсним ордер №995 від 22 листопада 2004 року на квартиру
АДРЕСА_1
виданого на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_7. В обгрунтування свого позову зазначали, що
ордер видано в порушення ст. 58
ЖК України на невільне жиле приміщення, оскільки на момент його видачі
відповідачі продовжували проживати в спірній квартирі, там знаходились їх речі,
через те, що квартира АДРЕСА_2 не була
пристосована для проживання і вони робили там ремонт. 15 квітня 2005 року з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулось КП ВРЕЖО №13, яке просило
виселити зазначених осіб з квартири АДРЕСА_1, за тих
же мотивів, що зазначала й ОСОБА_8 в своєму позові.

12 жовтня 2005 року з позовом
до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 звернулось ВАТ "Запоріжсталь", яке просило визнати ордер №917 від 04 жовтня 2004 року недійсним,
зобов'язати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звільнити квартиру АДРЕСА_2. В
обгрунтування свого позову зазначало, що відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 при отриманні ними квартири по вул.

2

Бородинській
позивачеві, у якого вони
перебували  в черзі на отримання
житла, відповідачами надано недостовірну інформацію, яка надала їм право на
отримання даної квартири згідно протоколу спільного засідання адміністрації і
профспілкового комітету ВАТ "Запоріжсталь" від 21 вересня 2004 року. Усі
зазначені позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2006 року позов
ОСОБА_8 і КП ВРЕЖО №13 задоволено
в повному обсязі. Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано
ЖЕД №57 КП ВРЕЖО
№13 оформити
документи про припинення реєстрації зазначених осіб по вказаній адресі.

Вселено ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_2.

В задоволені позовів ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ВАТ "Запоріжсталь" відмовлено. Не
погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, апелянти ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 просили судове
рішення скасувати, ухваливши нове, яким їх позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. В задоволенні позовних вимог інших позивачів відмовити.

Вислухавши
доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.І
ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги.

З матеріалів
справи вбачається, що суд правильно встановив правовідносини, які склалися між
учасниками справи, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального та процесуального права та прийняв рішення, яким спір
знайшов своє належне вирішення.

Доводи
апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків суду першої
інстанції, а лише відображують позицію апелянтів, висловлену ними в зустрічному
позові, і яку вони вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Встановлено, що
в жовтні 2004 року
відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі ордеру №917
надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2.
Відповідачі 06 жовтня 2004 року надали
письмове зобов'язання про звільнення ними квартири АДРЕСА_1, яку вони
займали. Відповідачі мали дійсний намір на вселення в нову квартиру, бо стали
робити там ремонт. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 написали заяви до ЖЕД №57 про зняття їх з
реєстраційного обліку. Однак фактично квартиру не звільнили, мотивуючи це тим,
що в новій квартирі вони роблять ремонт. Більш того, за письмової згоди ОСОБА_1 в квартирі в
грудні 2004 року
зареєструвалась ОСОБА_5 разом зі своїм сином - ОСОБА_6

Суд першої
інстанції правильно дійшов висновку про необхідність виселення відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1, оскільки при отриманні квартири по вул. Бородинській
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4
надали письмове зобов'язання про звільнення квартири по вул. 12 Квітня. На час
розгляду справи отримана ними квартира є благоустроєною. В ході судових
засідань ОСОБА_2, ОСОБА_1 заявляли про свій намір там проживати. Відповідач ОСОБА_3 член їхньої
родина вже там зареєстрована.

Щодо відповідача
ОСОБА_5, судова колегія приходить до переконання, що нею було порушено порядок
вселення в квартиру АДРЕСА_1,
оскільки на час її там реєстрації відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 своєї письмової
згоди на це не давали. Більш того, дана реєстрація не відповідала вимогам
закону, оскільки зазначені особи, давши згоду на переселення в інше жиле
приміщення вже не мали права вселяти в квартиру АДРЕСА_1 інших мешканців. Таким чином, наявність реєстрації
ОСОБА_5 не потягло за собою виникнення права користування спірною квартирою.

Суд правильно
дійшов висновку про відмову ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в задоволенні їх позову до ОСОБА_8,
ОСОБА_7, Запорізької міської ради, в якому просили визнати недійсним ордер №995 від 22 листопада 2004 року на квартиру
АДРЕСА_1
виданого на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_7, оскільки відповідачі не видавали
оспорюваний ордер. Зазначений ордер видано Виконавчим комітетом Запорізької
міської ради.

Суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги заперечення позивачів
про те, що вони не звільняли квартиру АДРЕСА_1 через
те, що житло по вул. Бородинській

3

не було
пристосовано до проживання. Адже відповідачами за 20 місяців розгляду
справи по суті не надано з цього приводу ніяких доказів. Більш того, ще в
квітні 2005 року
ОСОБА_2 під час обстеження житлових умов родини Тур заявив, що нова квартир
готова для заселення.

Встановлено, що позивачеві ОСОБА_8 і її дитині ОСОБА_7.
Виконавчим комітетом Запорізької міської ради у відповідності до ордеру №995 від 22 листопада 2004 року надано
квартиру АДРЕСА_1.

Через те, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і неповнолітній ОСОБА_6 квартиру не
звільнили, тим самим чинять перешкоди у вселенні позивачів у спірне житло.
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4
надавши письмовий обов'язок звільнити квартиру АДРЕСА_1, тим самим відмовились від договору найму спірної
квартири, в зв'язку з чим ніяких прав щодо неї не мають. Тому суд обгрунтовано
виніс рішення про їх виселення і вселення в квартиру позивачів ОСОБА_8 і
ОСОБА_7

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення
суду першої інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА-

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, яка також діє в інтересах ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2006 року по справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя                             суддя                                         суддя

Савченко О.В.                        Мануйлов Ю.С.                          Гончар О.С.