Справа №
2-53/2006р. РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
районний суд міста Донецька Донецької області в складі:
головуючої суді                              - Токаревой Н.М.,
при секретарі                                  - Красношлик Н.В.,
позивачки                                       - ОСОБА_1,
представника позивачки               - ОСОБА_6.,
відповідача                                     - ОСОБА_2,
представника відповідача             - ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку
Донецькій області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа -ОСОБА_3 про
відшкодування матеріального та морального збитку, завданого
дорожньо-транспортною пригодою -
Позивачка звернувся до Калінінського районного
суду м. Донецька з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального та
морального збитку, завданого дорожньо-транспортною
пригодою, посилаючись на те, що 29.07.2004 року в 7.40 годин під час перетину нею проїжджої частини вул. М.
Ульянової в м. Донецьку приблизно в 4-х метрах від перехрестя,
утвореного перетином проїжджих частин вул. М. Ульянової і вул. Овнатаняна, на
неї був вчинений наїзд автомобілем марки «Тоуоіа Согоііа» реєстраційний номер НОМЕР_1, яким управляв відповідач. Відповідач є власником
вказаного автомобіля. Наїзд на неї був вчинений відповідачем, що рухався
по вул. М. Ульянової з боку пр. Ілліча убік б. Шевченко на смузі зутрічного для відповідача руху, на яку він
виїхав, здійснюючи обгін автомобіля, що рухався в попутному напрямі. Вона ж в
цей час завершувала перетин проїжджої частини вул. М.Ульянової. Вважає, що відповідачем порушені пункти 14.6, 12.3,12.1
Правил дорожнього руху. В результаті наїзду
вона отримала закритий перелом основи черепа, ускладнений крововиливом в мозок,
а також ряд інших тілесних пошкоджень. Вона була госпіталізована в ДОКТМО, де
пролікувалася на стаціонарному лікуванні 3
тижні, а потім 4 місяці
амбулаторно в ЦМКЛ № 3 м.
Донецька. Встановлена друга група інвалідності. Заподіяна їй моральна шкода.
Просила суд стягнути з відповідача на її користь щомісячні виплати у розмірі 1000 гривень до 1.12.2005 року, а всього
В ході розгляду справи позивачка неодноразово змінювала
та додавала позовні вимоги. Просила суд стягнути з відповідача на її користь
матеріальну шкоду у розмірі 3277
У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і дала пояснення
аналогічні викладеним у позовних заявах.
У судовому
засіданні представник позивачки підтримав позицію ОСОБА_1
У судовому засіданні відповідачОСОБА_2 позовні вимоги
не визнав і в обґрунтування своїх заперечень пояснив, що позивачка просить
стягнути з нього різницю в заробітній платі. виходячи з п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної платі. Дані вимоги не грунтуються на законі. Позивачка,
згідно нею ж наданих довідок з місця роботи, щомісячно одержувала на
виробництві заробітну плату. Під час знаходження позивачки на лікарняному
листі, останній позивачки оплачувався в
повному об'ємі, і на різниці в заробітній платі не позначилося. Вимога позивачки
про стягнення з відповідача вартість санаторно-курортного лікування не може
задоволена, оскільки в матеріалах справи немає даних, що позивачка
проходила санаторне лікування. У матеріалах цивільної справи є довідка на
отримання путівки через Міністерство охорони
здоров'я, де їй рекомендоване лікування в санаторії. Позивачка тільки
представила рахунок-фактуру через туристичне агентство для оплати
путівки в оздоровчому центрі, що не відповідає
медичним рекомендаціям. Крім того, позивачка надала чеки на придбання ліків,
які не можуть нею застосовуватися при лікуванні наслідків ДТП. Проте позивачка не враховує, що відповідач
придбав їй ліків на суму 1500 гривень. Для лікування позивачки він додатково
гривень, про що є розписка ОСОБА_1 Вини його в даному ДТП немає, проте він як власник джерела підвищеної небезпеки, діючий за
дорученням, вжив заходи до лікування позивачки.
Не можуть бути задоволені і позовні вимоги позивачки про відшкодування
моральної шкоди, оскільки необхідно враховувати, що є вина самої постраждалої
грубо ігнорувала правила дорожнього руху,
що привело до даного ДТП. Просив
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію ОСОБА_2
У судове засідання третя особа ОСОБА_3. не з'явилася.
Проте до суду від неї надійшло заперечення на позов ОСОБА_1, де вона підтримує позицію ОСОБА_2
Розглянувши цивільну справу в межах
заявлених вимог, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши відмовні матеріали НОМЕР_2 по факту ДТП
від 29.07.2004 року, заслухав
експертів, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд доходе до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обгрунтованими і підлягають
частковому задоволенню по наступним підставам.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, зв'язана з
використанням, збереженням і утриманням транспортних засобів. Шкода, заподіяна
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній
правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність^
що є джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 1195
ЦК України фізична або юридична особа,
яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю
посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків,
протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до вимог ст. 1197
ЦК України розмір втраченого фізичною
особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку
(доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього
місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за
дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували
ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є
меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого
заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної
Як встановлено в судовому засіданні,
відповідачОСОБА_2, керуючи
технічно справним автомобилем марки
«Тоуоіа Согоііа» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався на ньому по вул. Марії
Ульянової з боку пр. Ілліча у напрямі бул. Шевченко в Калінінському районі м. Донецька. Проїжджаючи
ділянку дороги в районі перетину вул. Марії Ульянової з вулицею
Овнатаняна, він зробив наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка порушуючи вимог п.п. 4.8, 4.14 а, б Правил дорожнього
руху України, переходила проїжджу частину вул. Марії Ульянової в місці її
перетину з вул. Овнатаняна, не дійшовши до проїжджої частини зупинилася на
тротуарі, а потім не переконавшись у відсутність небезпеки для себе і інших
учасників руху раптово вибігла на смугу руху автомобіля, рухаючись справа
наліво по ходу його руху. В результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_1 були
заподіяні тілесні пошкодження і вона стала
інвалідом. За наслідками огляду органами МСЕК НОМЕР_3 їй було встановлено другу групу
інвалідності строком до 1.12.2005 року.
позивачка пройшла огляд у Донецькій обласній МСЕК № 5 , акт НОМЕР_4
і їй встановлена третя група інвалідності за загальним
захворюванням строком на два роки до 1.03.2008 року.
Відповідно до Постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 19.08.2005
порушенні   кримінальної  справи
по  факту  дорожньо-транспортної  події,
29.07.2004  року у Калінінському районі м. Донецька за участю
ОСОБА_2 по ознакам злочину,
передбаченого ст.. 286 КК України -
відмовлено у зв'язку з відсутністю складу злочину на
підставі п.2 ст.б КПК України.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу
власником автомобіля «Тоуоїа СогоІІа» реєстраційний номер
Відповідно до доручення, засвідченого приватним
нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 18.11.2002 року ОСОБА_3. уповноважила ОСОБА_2 керувати автомобілем «Тоуоїа СогоІІа»
реєстраційний номер НОМЕР_1.
„Донбаснафтопродукт" ОСОБА_1 працювала у товаристві на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1.08.1997
року по 8.08.2005 року, вахтера з 8.08.2005 року по 8.02.2006
року. З 8.02.2006 року по теперішній час ОСОБА_1 працюєІНФОРМАЦІЯ_3.
Згідно довідки ТОВ „Донбаснафтопродукт" ОСОБА_1 за період з 29.07.2004
року по 31.12.2005       року знаходилася
на лікуванні в ДОКТМО з 29.07.2004
року по 20.08.2004 року, в ЦМКЛ № 3 з 21.08.2004 року по 23.1 1.2004 року, з 24.02.2005 року по 11.03.2005 року, з 9.09.2005 року по 19.09.2005 року, в ЦМКЛ №
року по 8.09.2005 року.
Згідно з довідкою НОМЕР_6 нарахована позивачу заробітна плата за три місяці, що передували
перенесенню черепно-мозкової травми, склала: квітень 2004 року -555,11
гривень; травень 2004
року - 593,07 гривень; червень 2004 року - 561,22 гривня. Тобто, середньомісячний заробіток (доход) ОСОБА_1 становить (555,11 грн. +
593,07 грн. + 561,22 грн.) : 3 = 569,80 гривень. Оскільки заробіток (доход) позивачки менший за п'ятикратний розмір
мінімальної заробітної плати, то втрачений заробіток буде обраховуватись
виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати з урахуванням
ступеня втрати позивачкою професійної працездатності.
Згідно з висновком призначеної ухвалою суду судово-медичної експертизи
НОМЕР_7          року професійна
працездатність ОСОБА_1 після перенесення черепно-мозкової травми 29.07.2004 року була втрачена на 100%. При встановленні
ОСОБА_1 другої групи інвалідності 22.11.2004 року професійна працездатність у неї була втрачена на 65%. При
встановленні ОСОБА_1 третьої групи інвалідності 24.01.2006
року і по теперішній час ступінь втрати нею професійної працездатності становить 55%.
Закону України № 380-ІУ
до 31.08.2004 року мінімальна заробітна плата складала 205 гривень, а п'ятикратний розмір мінімальної заробітної плати складає 1025 гривень.     -
Таким чином, на момент перенесення позивачкою
черепно-мозкової травми та протягом одного
місяця після травми (серпень), враховуючи втрату професійної працездатності на 100%,
втрачений заробіток (доход) склав: 1025 гривень.
З вересня 2004 року після
стаціонарного лікування, на момент встановлення позивачці другої групи
інвалідності 22.11.2004
року, встановлення їй третьої групи інвалідності 24.01.2006 року до проведення експертизи 11.09.2006 року, тобто протягом двадцяти чотирьох місяців (вересень 2004 року -
вересень 2006 року) враховуючи
ступінь втрати ОСОБА_1 професійної працездатності 65%, втрачений заробіток (доход) склав: 65% від 1025 грн. =
рік включно (пьять місяців),
враховуючи ступінь втрати позивачкою професійної
втрачений заробіток (доход) склав: 55% від 1025
грн. = 563,75 гривень, 563,75 грн. X 5 місяців = 2818,75 гривень.
Таким чином, загальна сума
заробітку, втраченого ОСОБА_1 внаслідок перенесеної черепно-мозкової травми в
період з 29.07.2004 року
включно, враховуючи встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати 205
гривень, зміну ступеня втрати професійної працездатності позивача складає 1025 грн. +
зменшення або відновлення її працездатності починаючи з березня 2007 року складає: 55%
від 1025 грн. = 563,75 гривень.
Відповідно до вимог ст. 1193
ЦК України якщо груба необережність
потерпілого сприяла виникненню   або
збільшенню   шкоди   то
залежно   від   ступеня
вини   потерпілого   розмір
відшкодування зменшується. Вина потерпілого не
враховується у разі відшкодування додаткових витрат,
передбачених частиною першою статті 1195
Проаналізувавши обставини справи та
зібрані докази суд доходе до висновку, що в діях потерпілої ОСОБА_1 при
дорожньо-транспортній події 29.07.2004 року є груба необережність. Позивачка
переході проїжджої частини дороги не дотрималась вимог уважності та
обережності, допустила грубу необережність, чим порушила пункти 4.8, 4.14 а.б Правил
дорожнього руху України, в яких передбачено, що якщо в зоні видимості немає
переходу або перехрестя, а дорога має не більш три смуги руху для обох його
напрямів, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїжджої частини
в місцях, де дорогу добре видно в обидві
сторони, і лише після того, як пішохід переконався у відсутності небезпеки.
Пішоходам забороняється виходити на проїжджу частину, не переконавшись у
відсутності небезпеки для себе і інших
учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїжджу частину, зокрема на
Згідно висновку фахівця від 6.08.2004 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тоуоіа
Согоііа» реєстраційний номер НОМЕР_1ОСОБА_2
повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3
Правил дорожнього руху України. У дорожній обстановці, що склалася, водій
автомобіля «Тоуоїа СогоІІа» реєстраційний номер НОМЕР_1ОСОБА_2
не мав в своєму розпорядженні технічної можливості запобігти наїзд на пішохода
своєчасного гальмування керованого їм автомобіля і зупинкою автомобіля до місця
наїзду на пішохода і в його діях не
убачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, що
знаходилися в причинному зв'язку з дорожньо-транспортною подією.
З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що
розмір відшкодування слід зменшити на 30%
і з відповідача, який володів на відповідній правовій підставі джерелом
підвищеної небезпеки - автомобілем
«Тоуоїа СогоІІа» реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі
ст.ст. 1187, 1193, 1195,
1197 ЦК України, необхідно стягнути втрачений заробіток враховуючи ступінь втрати позивачкою
перенесеної черепно-мозкової травми в період з 29.07.2004 року по лютий 2007 року включно, та
від 563,75 гривні - щомісячного розміру втраченого
заробітку (доходу) позивачки, оскільки в діях потерпілої ОСОБА_1 при дорожньо-транспортній події 29.07.2004 року та в наслідках, які настали є груба необережність
починаючи з березня 2007
року втрачений заробіток у сумі 169
гривень 12 копійок (30% від 563,75 грн.). Суд вважає вказаний розмір
відшкодування достатнім, оскільки позивачка продовжує
працювати, отримувати заробітну плату і її становище матеріально не погіршалося
відносно середнього заробітку до дорожньо-транспортної події.
Вимоги позивачки про стягнення з
відповідача вартість санаторно-курортного лікування на суму 3985 гривень, стягнення витрат позивачки на придбання нею у
зв'язку з черепно-мозковою травмою ліків та проходження необхідних процедур на суму 1292 гривні не можуть
бути задоволені, оскільки в матеріалах справи немає даних, про те що позивачка
проходила санаторне лікування. У матеріалах цивільної справи є довідка на
отримання путівки через Міністерство охорони здоров'я, де їй рекомендоване лікування
в санаторії. Позивачка тільки представила рахунок-фактуру через туристичне
агентство для оплати путівки в оздоровчому центрі, що не відповідає медичним рекомендаціям. Крім того,
позивачка надала чеки на придбання ліків, які не можуть нею застосовуватися
при лікуванні наслідків ДТП.
Проте суд враховує, що відповідач придбав ОСОБА_1 ліків на суму 1500 гривень. Для
лікування позивачкиОСОБА_2
додатково видав їй 2000
гривень, про що є в матеріалах справи розписка ОСОБА_1
У відповідності з ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини
фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.
У відповідності зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається
судом у залежності від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня провини особи, що причинили моральну шкоду, а також інших
обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і справедливості.
Однак, приймаючи до уваги конкретні обставини справи,
характер і обсяг заподіяних позивачу
страждань, сутність зміни її способу життя, з огляду на істоту позовних вимог,
допущені порушення правил дорожнього руху позивачкою, а так само вимоги
розумності і справедлидості
суд
вважає, що розмір моральної шкоди, обчислений позивачкою не розмірний, а тому
позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню, а саме у сумі 3000
На підставі ст. 88 ЦПК України,
Декрету   Кабінету Міністрів   України "Про  державне мито" судовий збір підлягає
стягненню з відповідача у дохід держави у сумі 68 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 23, 1167, 1187, 1193, 1195, 1197 ЦК України,
ст. ст. 10,11,60,61,79,88,212,213,214,215
ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа -ОСОБА_3 про відшкодування
матеріального та морального збитку, завданого дорожньо-транспортною
пригодою - задовольнити
В задоволені позовних вимог про
стягнення з відповідача вартість санаторно-курортного лікування на
стягнення витрат позивачки на придбання нею у зв'язку з черепно-мозковою
травмою ліків та проходження необхідних процедур на суму 1292 гривні ОСОБА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаю
користь ОСОБА_1 одноразово втрачений заробіток у сумі 5950 гривень 12 копійок,
щомісячно починаючи з березня 2007
року втрачений заробіток у сумі 169
моральну шкоду у сумі 3000
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаю чого АДРЕСА_1, судовий збір у сумі 68
гривень у дохід держави.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може
бути подано до Апеляційного суду Донецькій області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Калінінський
районний суд м. Донецька.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до
Апеляційного суду Донецькій області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Калінінський районний суд м. Донецька.
Рішення суду набирає чинності після закінчення рядок
подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.