справа № 2-239/2007 р.
РІШЕННЯ
іменем   України

19 березня 2007 року            Ірпінський міський суд Київської
області в складі:

головуючого                           судді Савченка С.І.

при секретарі                          Вітошко О.А.

за участю представника позивача               ОСОБА_4,

відповідача                                         ОСОБА_1,

представника відповідача                ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду у м.Ірпінь справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа Ірпінське комунальне житлово-експлуатаційне підприємство
"Ірпінь" про вселення до квартири та усунення перешкод у користуванні
квартирою, -

встановив:

Позивач в
березні 2006 р.
звернувся до суду із даним позовом, який мотивував тим, що він знаходився з
відповідачкою в зареєстрованому шлюбі до 25.03.1998
р. В період шлюбу в 1993 р. на
підставі ордеру він з дружиною та дочкою ОСОБА_5 1990 р.н. вселився до спірної квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 Після
розлучення і до 2002 р.
дружина проживала у спірній квартирі, але уклавши вдруге шлюб, змінила місце
проживання, однак 02.08.2004
р. відповідачка у його відсутність вселилася до спірної квартири. Позивач в
період з

2004
р. по 11.07.2005
р. перебував на лікуванні в Київській обласній психоневрологічній лікарні № 2, після якого він
повернувся до спірної квартири, але виявив, що замки вхідних дверей змінені, а ОСОБА_1 відмовилася
впустити його до квартири. Він двічі намагався вселитися до квартири за
допомогою представників КЖЕП та міліції, однак відповідач відмовила йому у
вселенні. Позивач звернувся до міліції із заявою про порушення кримінальної
справи, але постановю від

2005
р.
у порушенні справи було відмовлено. Посилаючись на порушення відповідачем
його права на проживання в квартирі, просив вселити його до спірної квартири та
зобов"язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні житлом.

Ухвалою суду від
27.02.2007 р. до
участі у справі у якості третьої особи залучено Ірпінське КЖЕП «Ірпінь», на
балансі якого перебуває спірне житло.

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримав, підтвердив наведені в позові
обставини, уточнив вимоги, просив вселити позивача до спірної квартири та
зобов"язати відповідача не чинити перешкод у користувння квартирою шляхом
передачі позивачу ключів від вхідних дверей.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивач
є небезпечною людиною і спільне з ним проживання у квартирі створює загрозу для
відповідача та їх дочки. Пояснила, що після розлучення в 1998 р. позивач
влаштовував сварки, конфлікти і відповідач пішла жити на іншу квартиру. В 2004
р. позивач скоїв вбивство, однак був визнаний неосудним і звільнений від
кримінальної відповідальності, проходив лікування в психіатричній лікарні. В
цей період позивач вселилася до спірної квартири, поставила двері та нового
замка. Просила в позові відмовити.

Відповідач в судовому
засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити. Визнала той факт, що
поставила нові вхідні двері до квартири та замка і не впускає до квартири
позивача, бо він становить загрозу для неї та дочки, яка страждає на серйозне
захворювання.

Третя особа КЖЕП
в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у
відсутність її представника.

Суд, вислухавши
доводи та заперечення учасників, дослідивши по справі письмові докази,
матеріали кримінальної справи №
1-171/2004 p.,
вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені
слідуючі обставини : позивач
у 1993 р. на
сім"ю з 3-х чоловік,
він, дружина та їх неповнолітня дочка ОСОБА_5 1990 р.н. отримав однокімнатну квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, в
яку вселився із сім"єю. В даний час у вказаній квартирі зареєстровані
позивач, відповідач та їх дочка ОСОБА_5. Квартира знаходиться на балансі
Ірпінського КЖЕП "Ірпінь". 25.03.1998
р. шлюб між сторонами розірвано.

Судом
встановлено, що влітку 2004
р. відповідач замінила у спірній квартирі вхідні двері та замка. Позивач
ключів від вхідних дверей квартири не має, відповідач заперечує проти надання
ключів позивачу та його вселення до спірної квартири.

Вказані
обставини визнаються сторонами і згідно ч.1
ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Також судом
встановлено, що на час розгляду справи позивач має право на користування
спірною квартирою, не визнаний таким, що втратив право користування житловим
приміщенням, не виселений з нього, а тому відмова відповідача у праві позивача
на проживання у квартирі порушує його права на житло.

Відповідно до
ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше
як на підставі закону за рішенням суду.

Це ж положення
закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ст.64
ЖК України наймач та члени його сім»ї мають рівні права у користуванні жилим
приміщенням відповідно до договору найму.

Поскільки судом
встановлено, що позивач як наймач має рівне право на користування жилим
приміщенням в спірній квартирі, як і колишній член його сім»ї - відповідач, то
відповідно дії відповідача, яка не впускає його до квартири, змінивши замки, є
неправомірними і порушують права позивача на користування жилим приміщенням.

Порушені житлові
права позивача підлягають захисту, а тому суд вважає за необхідне вселити його
до спірної квартири та зобов"язати відповідача не чинити перешкоді і
надати йому ключі від вхідних дверей квартири, оскільки остання заперечує проти
його вселення.

Доводи
відповідача, що позивач є небезпечною особою і з ним проживати не можливо, а
тому він не має права мешкати в спірній квартирі, не заслуговують на увагу,
поскільки позивач у встановленому законом порядку не виселений зі спірної
квартири чи не визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням
в квартирі, не обмежений у цьому праві, тому доводи відповідача з цього приводу
безпідставні та суперечать вищевикладеним нормам ст.47 Конституції України та
ст.9 ЖК України.

Керуючись ст.47
Конституції України, ст.ст. 9,61,64
ЖК України, ст. 10,
11, 60, 212-215 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Вселити ОСОБА_3 до жилого приміщення
квартири НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1.

Зобов"язати
ОСОБА_1 не
чинити ОСОБА_3 перешкод
у користуванні житлом, надавши ОСОБА_3 ключі від вхідних квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський
суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів та
наступного подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання
заяви.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву не було подано, а у випадку подання заяви - після закінчення
строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.