Справа № 2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20 квітня 2007
року                                                                                                       м.
Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві в складі: головуючого - судді Кононенка С.Д.,

при секретарі -
Храмовій І.Ю.,

за участю позивачки ОСОБА_1., її представників ОСОБА_3. та адвоката
ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування
шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки , -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1. з позовом до ОСОБА_2., про стягнення з
відповідача на її користь матеріальної шкоди в розмірі 734 грн. 85 коп. та
моральної шкоди в розмірі 5000 грн. завданих їй джерелом підвищеної небезпеки,
а саме собакою відповідача, яка її покусала.

В ході судового слідства відповідачка змінила свої вимоги і просила суд
стягнути із відповідача на її користь, завдану їй матеріальну шкоди в розмірі
2934 грн. 85 коп., в яку вона включила: - прямі фактичні витрати на лікування в
розмірі 734 грн. 85 коп.; - витрати які понесе в майбутньому позивачка на
лікування в клініці пластичної хірургії в розмірі 2000 грн.; - витрати за
надання юридичної допомоги в розмірі 400 грн. Крім того позивачка просила суд
стягнути із відповідача на її користь відшкодування завданої моральної шкоди в
розмірі 7000 грн. Таким чином загальна сума грошових коштів, яку позивачка
просила стягнути із відповідача була збільшена до 9934 грн. 85 коп.

В позові позивачка вказала та в судовому засіданні пояснила, що 29 липня
2006 року, близько 14 години у дворі її помешкання, яке огороджене парканом,
але відсутні вхідні ворота, на неї напала собака породи, як вона тоді думала
„сенбернар", але вияснилося, що то була „кавказька вівчарка", яка
належить ОСОБА_2. Про це вона дізналася на наступний день, коли в дворі будинку
відповідача впізнала собаку, яка на неї напала. Під час нападу собака кусала їй
руки, але ОСОБА_1. встигла забігти до будинку. Внаслідок нападу собаки
позивачка проходила довгостроковий курс лікування, що потягло за собою
матеріальні витрати. Крім того під час нападу собаки позивачка зазнала значного
фізичного болю, нервового стресу, моральних страждань і тому просила
задовольнити її позовні вимоги в тому числі і по відшкодуванню завданої їй
моральної шкоди.

В судовому
засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представники позивачки ОСОБА_3. та адвокат ОСОБА_4., кожні окремо вимоги
своєї довірительки підтримали в повному обсязі, вказавши, що позивачка понесла
не тільки матеріальні витрати на лікування, а також перенесла моральні страждання,
внаслідок нападу на неї собаки відповідача.

Відповідач ОСОБА_2. не визнав заявлений до нього позов, повністю заперечив
проти позовних вимог ОСОБА_1. пояснивши, що в своєму позові позивачка вказує,
що на неї напала собака породи „сенбернар", а він утримує собаку породи
„кавказька вівчарка". Крім того його собака більшу частину дня знаходиться
в просторому вольєрі, а коли він її випускає, то вона бігає всередині подвір'я,
яке з усіх сторін обнесене парканом. Тому не відкидаючи сам факт покусів, які
зазнала позивачка ОСОБА_1., відповідач ОСОБА_2. повністю відкинув вимоги
позивачки до себе, вказавши, що позивачку покусала не його собака, яка в час на
який вказує позивачка знаходилась у вольєрі його домоволодіння.

Тому відповідач просив
суд відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1. в повному
обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок, ОСОБА_5,
ветеринарний лікар, пояснив що 08.09.2006 року громадянин ОСОБА_2., який
проживає за адресою: м. АДРЕСА_1приводив на щеплення собаку породи „кавказька
вівчарка", яку було оглянуто на предмет хвороби собаки на сказ та зроблено
відповідне щеплення. Собку було поставлено на карантин і через деякий час знято
із карантину. Крім того свідок пояснив, що щеплення проводиться за бажанням
власника собаки і не завжди пов'язане із покусами собакою людей.

Свідок ОСОБА_6, завідуючий ветеринарної клініки, дав пояснення аналогічні
поясненням свідка ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_7, сусід позивачки, допитаний в судовому засіданні показав, що
особисто бачив, як 29 липня 2006 року, близько 15 години із подвір'я де
проживає ОСОБА_1. вибігала собака породи „кавказька вівчарка", яка як
потім було встановлено належить ОСОБА_2. Самого факту нападу собаки на ОСОБА_1.
свідок не бачив а дізнався про це пізніше.

Свідок ОСОБА_8, сусід позивачки, показав в судовому засіданні, що бачив, як
собака породи „кавказька вівчарка", близько 14 або 15 години вибігала із
подвір'я ОСОБА_1. Але самого факту нападу собаки на ОСОБА_1. він не бачив, а
дізнався про це пізніше.

Свідок ОСОБА_9, дільничний інспектор Ленінського РВ Полтавського МУ УМВС
України в Полтавській області, в судовому засіданні показав, що до Ленінського
РВ звернулася громадянка ОСОБА_1. із заявою про притягнення до кримінальної
відповідальності громадянина ОСОБА_2., оскільки саме його собака її покусала. При
з'ясуванні обставин нападу собаки було встановлено, що ОСОБА_1. була покусана
собакою дуже схожою на собаку ОСОБА_2. Крім того сама потерпіла вказувала, що
її покусала саме собака ОСОБА_2. Ним по даному випадку була винесена постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи, відносно громадянина ОСОБА_2.,
оскільки він сам не був присутній при нападі собаки і не подавав команди собаці
про напад.

Свідок ОСОБА_10, чоловік позивачки, в судовому засіданні показав, що про
факт нападу собаки знає із слів своєї дружини. Свідок вказав, що його дружина
перенесла дуже великий нервовий стрес, проходила довготривалий курс лікування і
має намір робити пластичну операцію, по відновленню функцій покусаної руки.

Свідок ОСОБА_11,
знайомий відповідача, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 29 липня 2006
року з 13 до 15 години знаходився по справах у дворі відповідача. Під час
бесіди, яка проводилась на подвір'ї ОСОБА_2., його собака породи „кавказька
вівчарка" знаходилася у вольєрі і хазяїн її не випускав. Крім того свідок
вказав, що знає ОСОБА_2, як порядного чоловіка, який не міг допустити щоб його
собака покусала позивачку.

Вислухавши пояснення позивачки, представників позивачки, відповідача,
свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1.
підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Так в судовому засіданні було встановлено, що 29 липня
2006 року, близько 14 години у дворі помешкання ОСОБА_1., на неї напала собака,
яка належить ОСОБА_2. Під час нападу собака кусала їй руки, але ОСОБА_1.
встигла забігти до будинку. Внаслідок нападу собаки позивачка проходила
довгостроковий курс лікування, що потягло за собою матеріальні витрати в
розмірі 734 грн. 85 коп. Крім того внаслідок нападу собаки позивачка зазнала
значного фізичного болю, нервового стресу, моральних страждань, тобто моральної
шкоди, яку вона оцінила в 7000 грн.

Факт нападу собаки на позивачку підтверджується поданими та дослідженими в
судовому засіданні документами і поясненнями позивачки.

На підставі показань свідків, даних в судовому засіданні,
суд доходить до висновку, що напад на позивачку ОСОБА_1. стався собакою породи
„кавказька вівчарка", яка належить ОСОБА_2.

Таким чином, кладучи в основу рішення покази свідків та
документи про факт нападу собаки на позивачку досліджені в судовому засіданні,
суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження,
покази позивачки про спричинену їй матеріальну шкоду, яка виразилася в витратах
позивачки на лікування та спричинення позивачці моральної шкоди, яка виразилася
в нервовому стресі, фізичних больових стражданнях, моральних переживаннях
позивачки.

Але вирішуючи питання про розмір відшкодування матеріальної шкоди
позивачці, суд приймає до уваги, що фактичні матеріальні витрати позивачки,
підтверджені квитанціями про оплату медичних послуг склали 734 грн. 85 коп.

При визначенні розміру відшкодування завданої позивачці
моральної шкоди, суд виходить із положення про співвідношення спричиненої
моральної шкоди, відповідно до завданого позивачці фізичного болю, перенесеного
позивачкою стресу та виходячи із матеріального становища відповідача, вважає,
що він має становити 2265 грн. 15 коп.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення із відповідача на її користь
витрат понесених позивачкою на оплату наданої правової допомоги, то відповідно
до ст. 84 ЦПК України, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги, несуть
сторони, а тому в цій частині позовних вимог позивачки необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1167 ЦК України, ст.ст.
8, 10, 84, 88, 169, 208, 209, 213 - 215, 294 ЦПК України суд , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної
небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1грошові кошти за завдану матеріальну
шкоду в розмірі 734 грн. 85 коп., завдану моральну шкоду в розмірі 2265 грн. 15
коп., а всього на суму 3000 грн.

В решті позовних
вимог - відмовити.

Крім того стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1частину суми сплаченого нею
судового збору в розмірі 2 грн. 56 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.