Справа
№ 22ц-458/2007
інстанції - Негода A.M.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2007 року                                                                                   м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:
ПОЗІГУНА МЛ.,

суддів:
ГУБАР B.C., ЛИТВИНЕНКО І.В.

при секретарі:
ГАВРИЛЕНКО Ю.В.

з участю: відповідача ОСОБА_1, та н адвоката ОСОБА_3 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від
22 грудня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна, набутого за час спільного
проживання, спільного сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою на
рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2006 року, яким визнано
спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
Ічнянського районного суду від 22
грудня 2006 року та
ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Незаконність судового рішення
апелянт обґрунтовує порушенням судом норм матеріального і процесуального права,
оскільки судом неповно з'ясовано обставини справи, недоведеністю обставин
справи, які мають значення для справи і які суд вважав встановленими та невідповідністю
висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема, суд, ухвалюючи рішення,
керувався ст. 74 СК України, але суд не звернув уваги, що кодекс набрав
чинності лише 01 січня 2004 року, а тому необхідно було керуватися також ЦК
України. Крім того, позивачу до звернення до суду з позовом необхідно було
встановити факт спільного проживання в порядку встановленому ч.І п.5 ст. 256 ЦПК України,
приймаючи ж рішення, суд в рішенні фактично вирішив питання факту спільного
проживання. Судом дано невірну оцінку показам свідків, допитаних в судому
засіданні, в тому числі і свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до
слідуючого висновку.

Судом
встановлено, сторони з березня 1999
року перебували в фактичних шлюбних стосунках і мають спільну доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ЗО
серпня 2005 року
ОСОБА_1 купила у
ОСОБА_4 спірну квартиру (а.с. 6-7,
8). При цьому відповідачка посилається, що на час у укладення договору
купівлі-продажу квартири вона з позивачем не перебувала в фактичних шлюбних
стосунках, квартиру куплено за її особисті кошти та кошти її батьків. Через
деякий час після придбання квартири вони знову відновили сімейні стосунки, які
було остаточно припинено в квітні 2006
року. Відповідачка стверджувала, що позивач не мав жодного відношення до
укладення договору купівлі продажу квартири. Проте, як вбачається з показів
свідків нотаріуса ОСОБА_5, продавця квартири ОСОБА_4 позивач приймав активну
участь у придбанні квартири. Суд дав об'єктивну оцінку показам зазначених
свідків, яким надав перевагу перед іншими показами свідків та правильно прийшов
до висновку щодо придбання сторонами спірної квартири в період проживання
однією сім'єю та застосував до спірного майна положення ст. 74 СК України, яка
і була чинною на час укладення договору купівлі-продажу квартири.

З врахуванням вимог ч. 6 ст. 235
ЦПК України суд вірно при вирішенні цивільно-правового спору перевіряв факт
спільного проживання однією сім'єю, оскільки такі факти встановлюються в
порядку визначеному ст.256 ч.І п.5 ЦПК лише за відсутності спору. Не можуть
бути підставою для скасування рішення суду і доводи апеляційної скарги щодо не
зазначення в рішенні первісних позовних вимог.

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для скасування вірного по суті рішення, яке судом ухвалено з
дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області
від 22 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.

Головуючий
ї