РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2007 року                                                                                               м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Кеміня М.П.

суддів: Павліченка СВ.,
Куштана Б.П.

при секретарі: Талпа С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 29 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні нею права
користування та розпорядження своїм майном,

за участю: апелянта ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_3, позивачки

ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на рішення Тячівського районного суду від 29.11.2006 року яким
зобов'язаного його встановити снігозатримувачі та водостічні труби на своєму
будинку зі сторони дворогосподарства ОСОБА_2, та повернути ОСОБА_2 земельну
ділянку розміром 54 см. х 40 см. що знаходиться
АДРЕСА_1 з боку дворогосподарства ОСОБА_2

Межі оскарження,
оскаржує зазначене рішення в частині зобов'язання його повернути земельну
ділянку розміром 54 см. х40
см. Зазначає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із відмовою
позивачу в змінених позовних вимогах у зв'язку з неповним з'ясуванням районним
судом обставин, що мають значення для справи, а також в зв'язку з
невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду фактичним обставинам
справи.

Колегія суддів,
беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин
справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при
ухваленні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню з таких підстав.

Суд першої
інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині повернення земельної ділянки
виходів із доведеності тих обставин, що на початку 2005 року ОСОБА_1
захопив земельної ділянки у ОСОБА_2 розміром 54см. х 40 см. і це
підтверджується висновком спеціалістів Тячівського районного відділу земельних
ресурсів.

Про те цих
висновків суд дійшов без ретельної перевірки обставин справи й належної оцінки
зібраних доказів, із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається із
матеріалів справи суд першої інстанції вирішуючи даний спір по суті ухвалою від
21 липня 2006 року залучив по
даній справі спеціаліста в порядку ст. 54
ЦПК України та поставив „перед ним ряд запитань в тому числі і щодо
можливості встановлення спільної межі між земельними ділянками між: сторонами, та
правильності встановлення меж земельних ділянок.

Справа №
22ц-267/07
Номер рядка статистичного звіту: №44

Головуючий у
першій інстанції: Чопик В.В. Доповідач: Кемінь М.П.

2

Про те, в даному випадку
суд в порушення вимог ч.І ст.
11 ЦПК України вийшов за межі заявлених позовних вимог, та фактично допустив
підміну предмету судового спору.

Із протоколу
судового засідання (а.с.16) вбачається, що представник позивача ОСОБА_4 змінив
позовні вимоги, з тим, щоб зобов'язати відповідача звільнити незаконну
захоплену земельну ділянку. Вимог про встановлення меж земельних ділянок між
сторонами які повинні вирішуються в порядку передбачених статтями 106-108'Земельного
кодексу (надалі по тексту ЗК) України таким не ставилося.

Що ж до змінених
позовних вимог щодо незаконного захоплення земельної ділянки відповідачем
ОСОБА_1, то колегія суддів констатує, що позивачем та його представником
відповідно до вимог ч. 2
ст. 59 ЦПК
України, належними та допустимими доказами не стверджено, що з боку ОСОБА_1
мало місце саме на початку 2005
року незаконне захоплення суміжної земельної ділянки, контури та площа
такого захоплення (зокрема що такий в передбаченому статтею 53-1 КУпАП
притягувався до адміністративної відповідальності органами земельних ресурсів.
Навпаки, як вбачається із відповіді Біловарської сільської ради Тячівського
району, яка є компетентним органом щодо вирішення земельного спору відповідно
до ч.З ст.158 ЗК, порушення земельних меж громадянином ОСОБА_1 щодо суміжного
землекористування із ОСОБА_5 не виявлено (а.с.7).

В зв'язку з цим
колегія суддів приходить висновку, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України,
зазначене рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із
зміною судового рішення, зокрема щодо відмови у змінених позовних вимогах
ОСОБА_2 щодо зобов'язання ОСОБА_1 звільнити незаконну захоплену земельну
ділянку

Керуючись п.З
ч.І ст. 307, п.п. 1-4 ч.І ст.309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України
колегія суддів,

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Тячівського районного суду від 29
листопада 2006 року в
частині зобов'язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 54см.
х 40 см. що
знаходиться АДРЕСА_1 -скасувати,
і в цій частині у позові -
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

2

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Верховного
Суду України, як суду касаційної інстанції, протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.