РІШЕННЯ                                         справа № 2-О-38/07

Іменем України

19 березня
2007 р.                                                               Вільногірський
міський суд

Дніпропетровської області в складі: головуючого судді      Шаповала Г.І.

при секретарі              Головешко
Н.В.

з участю:
заявника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду
в місті Вільногірську, Дніпропетровської області цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа у справі -
Державний нотаріус Вільногірської державної нотаріальної контори, про
встановлення факту належності часток на майно у праві спільної сумісної
власності, який має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

14.02.07 року
заявник звернулася в суд з   заявою, в
якій зазначила наступне.

їй та її
чоловіку ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на
праві приватної спільної сумісної власності належить квартираАДРЕСА_1

Після відкриття
спадщини заявник звернулися в Вільногірську державну нотаріальну контору з
заявою про прийняття спадщини, де їй було роз'яснено, що для отримання
свідоцтва на спадщину необхідно визначити частки за кожним співвласником, які
приймали участь в приватизації квартири, для чого потрібно звернутися в суд для
встановлення факту належності спадкодавцю за його життя та заявнику по 1/2
частці в спільній сумісній власності на зазначену квартиру.

Згідно ст. ст. 370, 372 ЦК України, вважається,
що частки співвласників у праві спільної сумісної  власності
є  рівними,   якщо
інше   не  встановлено
домовленістю  сторін  або
законом.

Факт отримання
квартири в спільну сумісну власність при її приватизації підтверджується
свідоцтвом про право власності на житло від 29.09.93 року. Заявник вважає, що їй та її чоловікові за його
життя належало по 1/2 частки вказаної квартири.

Керуючись ст.ст.
357 ч.1, 370 ЦК України, ч. 2 ст. 256 ЦПК України,
Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» заявник прохає
встановити юридичний факт належності часток співвласникам, за яким визначити
заОСОБА_2, за його життя, та заявником, за кожним право на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1

В судовому
засіданні заявник заявлену вимогу та її обґрунтування, викладені в письмовій
заяві підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що за життя чоловіка, на
неї та на нього припадало по 1/2 частки квартири. Домовленості щодо розміру
часток в праві власності на квартиру не було. Спору з приводу прав власності чи
розміру часток не було і немає в цей час. В зв'язку з тим, що чоловік помер,
визначити частки в спільній сумісній власності на зазначену квартиру можливо
лише в судовому порядку. Син ОСОБА_3 нотаріально відмовився від своєї частки в
спадщині на її користь.

Заінтересована
особа - Державний
нотаріус Вільногірської державної нотаріальної контори в судове засідання не
з'явилася, але телефонограмою передала заяву про розгляд справи за її
відсутності. З врахуванням думки заявника, який не заперечував проти проведення
судового засідання за відсутності заінтересованої особи - державного
нотаріуса, суд на місці ухвалив, на підставі ст.ст. 169 ЦПК України
судове засідання проводити за відсутності заінтересованої особи, яка надала
заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд вважає, що
вимоги заявника виникли із правовідносин набуття права спільної сумісної
власності на нерухоме майно -
житлову квартиру - внаслідок
її приватизації, та з факту невизначеності розміру часток співвласників у
зазначеному праві спільної сумісної власності на житлову квартиру за життя
одного із співвласників.

На підставі пояснень заявника,   дослідження та оцінки в сукупності
представлених в судове засідання письмових доказів, керуючись законом, суд
прийшов до висновку, що заява не суперечить закону, обгрунтована, не порушує
прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, і тому підлягає повному
задоволенню за наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1993 року та
технічного паспорту,АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної
власності  ОСОБА_2    та
ОСОБА_1,   право   спільної
сумісної      власності
зареєстроване в Верхньодніпровському БТІ у реєстровій книзі за номером 526.

Згідно копії
свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого 19.01.1958 року
П'тихатським райбюро ЗАГС, Дніпропетровської області, ОСОБА_2, та ОСОБА_1
уклали шлюб 19.01.1958 року,
про що зроблено актовий запис про одруження за НОМЕР_2. Подружжю присвоєно одне
прізвище - ОСОБА_1.

Згідно копії
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ВРАІДС Вільногірського міського управління
юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
актовий запис в книзі реєстрації смертей НОМЕР_4.

Згідно квитанцій
НОМЕР_5 заявником
сплачено судовий збір у розмірі 08.50
грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі 07.50 грн.

Згідно копії
заяви ОСОБА_3, посвідченої нотаріально, від 13.10.06 року, він відмовився від успадкування своєї частки на
спадщину, яка належить йому на підставі заповіту батька - ОСОБА_2.

Згідно ст. 328 ЦК України, право,
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст. 345 ЦК України, фізична
особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та
майна, що є в комунальній власності.

Згідно п.1 І ч.І ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті
власника.

Згідно ст. З
Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року N 2482-ХІІ,
приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир
(будинків) з розрахунку санітарної норми 21
квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та
додатково 10 квадратних
метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків)
громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих
поліпшення житлових умов.

Згідно ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року N 2482-ХІІ, 1. Приватизація
державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами,
створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого
самоврядування, державними підприємствами, організаціями. установами, у повному
господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний
житловий фонд. 2. Передача
займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову
власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника
квартири (будинку).

Згідно ст. 355 ЦК України, майно,
що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві
спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або
на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою,
якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними або законом.

Суд приходить до
висновків, що: квартираАДРЕСА_1 належала за життя ОСОБА_2 та заявнику на праві
приватної спільної сумісної власності з рівними частками у праві цієї спільної
сумісної власності, тобто кожному з них належало по 1/2 частці;
право приватної спільної сумісної власності було належним чином зареєстроване в
Верхньодніпровському БТІ, Дніпропетровської області; спору щодо права власності
та розміру часток немає; відсутність правоустановчого документу, який би,
відповідно до діючого законодавства, посвідчував для співвласників розмір їх
часток в праві приватної спільної сумісної власності на квартиру, являється
фактом, який перешкоджає заявнику отримати в порядку успадкування спадщину, що
відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після
смерті ОСОБА_2; усунути цей недолік можливо лише за рішенням суду.

На
підставі     викладеного,     а
також     ст.ст.3,4,6,1 1,14     -
16,316-319,     321,325,

328,345,346,355,368,372 ЦК України; Законом
України «Про приватизацію державного житлового фонду», керуючись ст. ст. 212-215, 222, 223, 234,235,256-259,
294 ЦПК України, суд

3

ВИР I Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності часток на майно у праві
спільної сумісної власності, який має юридичне значення, - задовольнити в
повному обсязі.

Установити юридичний факт належності ОСОБА_2, за його життя, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, по 14 частці кожному у
їх праві приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, що потрібно
заявнику ОСОБА_1 для оформлення права на спадщину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений статтею 294
ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана в
Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в строк,
установлений для подання заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський
міський суд.

Копію рішення надіслати протягом п'яти днів з часу його
проголошення рекомендованим листом з повідомленням про вручення : заінтересованій
особі - державному
нотаріусу Вільногірської державної нотаріальної контори.

Головуючий суддя                Шаповал