Справа № 22 Ц-765 / 2007 р.            Головуючий
у 1 -й інстанції Рудик
Категорія                                             Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17
квітня 2007 p.
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого - Дьоміної
О.О.

Судців            - Мережко М.В., Данілова О.М.

При секретарі - Колесник Н.І.

Розглянувши
в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1   на рішення
Миронівського районного суду Київської області від 11 грудня 2006 р. по справі
за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Миронівської районної державної
адміністрації, 3-я особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів ,-

Встановила:

09
листопада 2006 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача,
посилаючись на те що вона працювала на посаді вчителя хімії та біології в
Росавській ЗОПІ1-111 ступенів з 01 вересня 2003 року. Наказом № 214-К від 11
жовтня 2006 року вона була звільнена з роботи 12 жовтня 2006 року за
систематичне невиконання без поважних причин обов'язків внутрішнього трудового
розпорядку згідно із п.3 ст. 40 КЗпП України.

Звільнення
вважає незаконним, оскільки про свою відсутність на робочому місці 06 вересня
2006 року і з 19 вересня по 22 вересня 2006 року вона вчасно надала керівництву
школи підтверджуючи документи - медичну довідку та лист непрацездатності. Про
те , що на неї накладено дисциплінарне стягнення, її не повідомляли.

Позивачка
просила поновити її на роботі, стягнути зарплату за час вимушеного прогулу, та
відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням
Миронівського районного суду Київської області від 11 грудня 2006 р. в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись
з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення
скасувати, посилаючись на його незаконність, та ухвалити нове рішення, яким її
вимоги задовольнити , поновити її на роботі, стягнути 3 416 грн середнього
заробітку за час затримки розрахунку, 2 000 грн. моральної шкоди.

Апеляційна
скарга   підлягає задоволенню  з таких підстав.

Як
встановлено судом першої інстанції позивачка працювала у відповідача з 01
вересня 2003 року згідно наказу відділу освіти Миронівської районної державної
адміністрації від 27.серпня 2003 року № 152-К за переведенням із
Пустовітівської ЗОШ 1-111 ступенів.

Наказом
від 180-К від 07 вересня 2006 року на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення
у вигляді догани в зв"язку з її неявкою на роботу 06 вересня 2006 року.

Наказом
№ 214 -К від 11 жовтня 2006 року ОСОБА_1 звільнена з роботи з 12 жовтня 2006
року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на
неї правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно з п.3 ст. 40 КЗпП
України.

Відмовляючи
в позові ОСОБА_1, суд виходив з того, що не встановлено порушення трудових прав
позивачки.

Однак з такими
висновками суду погодитись не можна.

Підставами
для звільнення працівника за пунктами 3,4,7,8 ст.40 КЗпП України є його
відповідні винні дії, вчинення яких передувало виданню наказу (розпорядження)
про припинення трудового договору. При вирішенні спорів про таке звільнення суд
має з"ясувати, чи були підстави для нього на час його проведення.

Згідно з
п.3 ст.40 КЗпП України може бути звільнений працівник, який після застосування
до нього дисциплінарного або громадського стягнення, не знятого і не погашеного
спливом часу (ст.. 151 КЗпП України), знову допустив порушення трудової
дисципліни.

Суд
першої інстанції визнавши , що дисциплінарне стягнення , накладене на позивачку
наказом від 07-вересня 2006 року у вигляді догани є правомірним, виходив  з того, медична довідка, яку надала ОСОБА_1
на підтвердження відсутності 06 вересня 2006 року на робочому місці, не
свідчить про її тимчасову непрацездатність.

Однак
суд не врахував , що згідно діючого трудового законодавства, відсутність
працівника за станом здоров"я може підтверджуватись не лише лікарняним
листком чи довідкою медичної установи, а й показаннями свідків та іншими
доказами.

За таких
обставин, довідка надана ОСОБА_1 на підтвердження відсутності 06 вересня 2006
року на робочому місці, є правомірною, і тому накладене на позивачку стягнення
не може вважатися законним та обґрунтованим.

Як
вбачається з протоколу батьківських зборів Росавської ЗОШ 1-111 ступенів від 04
жовтня 2006 року,( а.с. 40-44) було розглянуто питання „ про стосунки, які
склалися між учителем біології і хімії ОСОБА_1 та учнями 11-А класу і їх
батьками". Згідно вказаного протоколу було вирішено „задовольнити письмову
заяву ОСОБА_1 замінити її в 11-А класі іншим учителем. Передати 3 години
біології і хімії у цьому класі іншому вчителю".

Даний
протокол свідчить про те, що між сторонами склалися неприязні стосунки.

Відповідно до
ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач
не надав суду доказів, які б стверджували , що позивачка дійсно порушила
трудову дисципліну 06 вересня 2006 року, 03 жовтня 2006 року. Посилання
відповідача на те, що до позивачки і раніше застосовувалися дисциплінарні
стягнення не знайшли свого підтвердження .

За таких
обставин, наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 12 жовтня 2006 року не може
вважатися правомірним, оскільки підстави ( систематичне невиконання працівником
без поважних причин обов'язків, покладених на нього правилами внутрішнього
трудового розпорядку - п.3 ст.40 КЗпП України) на час звільнення були відсутні.

Відповідно
до ст.. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При
винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Як
вбачається з матеріалів справи, заробітна плата ОСОБА_1 за серпень, вересень
2006 року складала 893,42 грн, 814,39 грн. Середньомісячна заробітна плата
становить 853 грн.90 коп. Таким чином до сплати підлягає 5 123 грн.40 коп за
період з 12 жовтня 2006 року по 17 квітня 2007 року.

Відповідно
до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих
зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя.

Колегія
суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в сумі 500 грн, оскільки саме відповідачем порушені законні права
позивачки, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних
життєвих-зв"язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого
життя.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню не користь держави
державне мито в сумі 59 грн.50 коп.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309, 313,317 ЦПК України, колегія суддів ,-

Вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миронівського
районного суду Київської області від 11 грудня 2006 р. -скасувати. Ухвалити
нове рішення.

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Поновити ОСОБА_1
на посаді вчителя хімії та біології Росавської ЗОНІ 1-111 ступенів з 12 жовтня
2006 року.

Стягнути з
відділу освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області
на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з12 жовтня 2006
року по 17 квітня 2007 року в розмірі 5 123 грн.40 коп (п"ять тисяч сто
двадцять три грн..40 коп) , моральної шкоди 500 грн (п"ятсот грн.), на
користь держави 59 грн 50 коп державного мита.

Рішення в
частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двох
місяців в касаційному порядку до Верховного Суду України.