РІШЕННЯ                                    Справа
№ 2-219/2007р.

Іменем       України

16 березня 2007 року Ірпінський
міський суд Київської області в складі: Головуючого судді  Кісілевич П.І. При секретарі Романік О.

З участю позивача ОСОБА_1, представника
ОСОБА_2 Представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Ірпінської міської ради про визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки; за позовом ОСОБА_3, 3-ї особи на стороні
позивача ОСОБА_4, до відповідача ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В становив:

В грудні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачці ОСОБА_3 належала земельна ділянка
площею 0,0873 га по АДРЕСА_1 в м.Ірпінь на підставі договору купівлі-продажу
від 9.10.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 17.11.1999 року
ОСОБА_3 отримала Державний акт на право приватної власності на вказану ділянку.

В квітні 1999 року він
домовився з відповідачами про купівлю-продаж земельної ділянки площею 0.0873 га
за адресою в м.Ірпінь, АДРЕСА_1 за суму 6800 у.о. ОСОБА_4 виадв йому письмову
розписку від 19.05.1999 року, в якій вказані умови цієї угоди, а саме договірна
вартість земельної ділянки разом з будівельними матеріалами, які на ній
знаходяться. Вони домовились про всі істотні умови договору, про ціну, порядок
розрахунку, отримання завдатку.

Вказує, що він
виконав усі умови цієї домовленості: сплатив ціну земельної ділянки 6800 у.о„ що
підтверджується, розписками ОСОБА_4 від 19.05.1999р., 22.04.1999р.,
22.11.1999р., 26.11.1999р.

Крім того він
додатково у 1999 році за
проханням ОСОБА_4 віддав йому безкоштовно всі будівельні матеріали, які
знаходились на ділянці, а саме: панелі ПК
4.3 - 14 штук, блоки фундаментні СП 3-24 штуки, СП
5-3 штуки, фундаментні подушки ФС -
14 штук, цегла 4 тис.штук
на загальну вартість 1200
у.о.

Відповідачі передали йому всю
документацію на земельну ділянку.

З 1999 року він
користується вказаною ділянкою, провів поліпшувальні роботи по відновленню
родючості землі, завіз 8
великих самоскидів торфокрошки, чонозему і перегною, облаштував бетонними
доріжками

прохід по території, встановив
туалет, посадив насадження, засипав котлован.

Він тривалий час
хворів і не мав можливості укласти договір в нотконторі. На даний час
відповідачі відмовляються укласти з ним договір купівлі-продажу земельної
ділянки в нотконторі.

Просить визнати
дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.0873 га за адресою
м.Ірпінь, АДРЕСА_1, укладений між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та визнати за ним
право власності на цю земельну ділянку.

Просить визнати
недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий 17.11.1999 року Ірпінською
міськрадою на ім»я ОСОБА_3, за адресою м.Ірпінь, АДРЕСА_1.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просили його задоволити.

Представник
відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_5 позов не визнав, пояснивши суду, що між
відповідачкою ОСОБА_3, як власником
спірної земельної ділянки, та позивачем не було ніякої домовленості щодо
купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. Про домовленості між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 відповідачка дізналась пізніше. Відповідачка не давала згоди ОСОБА_4 на
продаж належної їй земельної ділянки. Вона не мала наміру продавати спірну
земельну ділянку.

Відповідач
ОСОБА_4 позов не визнав, пояснивши суду, що після купівлі в 1998 році земельної
ділянки в м.Ірпінь по АДРЕСА_1 на цю ділянку став претендувати позивач, який
шантажував та погрожував йому. Під тиском позивача він приймав гроші за нібито
продану земельну ділянку та видавав розписки позивачу про отримання коштів.
Його дружина ОСОБА_3 не знала про домовленості між ним та позивачем. Про
отримання ним грошей від позивача за земельну ділянку дружина дізналась в 2000 році  і хотіла звертатись до правоохоронних
органів, але він умовив її, що вирішить це питання без звернення до суду.
ОСОБА_3 не мала наміру продати земельну ділянку і не давала йому згоди на
продажу спірної земельної ділянки.

Ірпінська міська
рада направила суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність їх
представника. Позов не визнають.

До суду
звернулась з позовом ОСОБА_3, яка мотивує вимоги тим, що їй на праві власності
належить земельна ділянка площею 0.0873
га в м.Ірпінь по АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від

9.10.1998
року та державного акту на право приватної власності на землю від 17.11.1999 року. Вона
придбала земельну ділянку для будівництва житлового будинку і почала завозити
будматеріали.

На земельну
ділянку почав претендувати ОСОБА_1,
який став вимагати, щоб вона з чоловіком продала йому цю ділянку. ОСОБА_1
застосовував погрози та шантаж до її чоловіка, під впливом яких її чоловік
отримував гроші від ОСОБА_1 Про дану обставину їй стало відомо пізніше, коли
вона дізналась, що ділянка знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_1

Вона не
погоджується з тим, що ОСОБА_1
нібито купив її земельну ділянку, тому що вона її не продавала і не давала
своєї згоди на продажу. Вона хотіла звернутись до суду, але чоловік умовив її
не робити цього, пообіцявши умовити ОСОБА_1
забрати гроші та повернути їй земельнгу ділянку. Потім вона захворіла і не
мала змоги судитись за спірну ділянку.

Вказує, що
ОСОБА_4, отримуючи
гроші від ОСОБА_1 за
земельну ділянку, діяв без її згоди та відому. Вважає, що ОСОБА_1 користується та
володіє її ділянкою незаконно.

Просить
зобов»язати ОСОБА_1 не
чинити їй перешкод у володінні та користуванні вказаною земельною ділянкою,
зобов»язавши його звільнити її.

В ході судового
розгляду справи ОСОБА_3 доповнила вимоги. Просить зобов»язати ОСОБА_1 усунути
перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою, зобов»язавши його не
чинити перешкод в доступу на дану земельну ділянку їй та її чоловіку ОСОБА_4 та
зняти укріплення з воріт в паркані, надавши їм можливість безперешкодного
проходу через них на земельну ділянку.

В судовому
засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 позов підтримав, просить його задоволити.

3-я особа ОСОБА_4
позов ОСОБА_3 визнав.

Відповідач
ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_2 позов ОСОБА_3 не визнали. ОСОБА_1 визнав, що
закрутив ворота дротом зі сторони ділянки, тому що вважає себе власником
ділянки. Також вважають, що позивачка пропустила строк для звернення до суду
з  даним позовом.

Ухвалою
Ірпінського міського суду від 15.02.2007
року вказані позови об»єднані в одне провадження / а.с.52/.

Заслухавши
пояснення сторін та їх представників, покази свідків ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
допитаного як свідка ОСОБА_4,

дослідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що в позові ОСОБА_1
необхідно відмовити, а позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення. Судом
встановлено, що  ОСОБА_3 на праві
власності належить земельна ділянка площею 0.0873 га в м.Ірпінь по АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від 9 жовтня 1998 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_6, та державного акту на право приватної власності
на землю від 17.11.1999 року НОМЕР_1, виданого Ірпінською міською радою на
підстаі вказаного договору.

ОСОБА_3 купила
вказану ділянку в період шлюбу з ОСОБА_4, а тому ділянка є їх спільною сумісною
власністю подружжя.

Відповідно до
ст.18 Земельного
Кодексу України від 1991
року, що діяв на період виникнення спірних правовідносин, придбання
земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, провадиться за
договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. Договір
купівлі-продажу земельної ділянки і документ про оплату вартості землі є
підставою для відведення земельної ділянки в натурі / на місцевості/ і
видачі державного акта на право власності.

Відповідно до
вимог ст.22 ЗК України від 1991
року право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в натурі / на місцевості/  і
одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно ст.4
Закону України «Про власність» право розпорядження майном належить власнику.

Згідно ст.23
КПШС України майном, нажитим під час шлюбу, подружжя ропоряджається за спільною
згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя,
що потребують обов»язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя
повинна бути висловлена у письмовій формі.

Згідно ч.2 ст.47
ЦК України в ред. 1963 року,
якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує
нотаріального, посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною.

В квітні-травні 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
відбулась домовленість про купівлю-продаж земельної ділянки та будматеріалів
разом з документацією в мірпінь по АДРЕСА_1 за суму, еквівалентну 6800 доларів США. За період з 22 квітня по 26 листопада

1999 року
ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 гроші в сумі 6800 доларів США, а ОСОБА_4 видав ОСОБА_1 розписки від
22.04.1999р., 19.05.1999р., 26.08.1999р.,22.11.1999р.,
26.11.1999р. про одержання вказаної суми коштів.

ОСОБА_4 визнав,
що розписки були написані ним і що він отримав вказані кошти від позивача.

ОСОБА_1 не надв доказів
суду, що він мав домовленість із власником земельної ділянки ОСОБА_3  про купівлю у неї вказаної земельної
ділянки  і що ОСОБА_3надавала письмову
згоду та повноваження ОСОБА_4 на продажу належної їй земельної ділянки.

Суд вважає, що  поскільки власником земельної ділянки є
ОСОБА_3, то лише вона має право на відчуження спірної земельної ділянки.
Враховуючи, що ділянка є спільним майном подружжя, то таке відчуження ділянки
можливе ОСОБА_3 за письмової згоди ОСОБА_4

ОСОБА_4 не мав
права та повноважень в квітні-травні 1999 року укладати угоду з ОСОБА_1 на
продажу земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3 Крім трго, право власності у
ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку виникло лише 17.11.1999 року після одержання
державного акту на право приватної власності на землю.

Поскільки
ОСОБА_4 не був власником спірної земельної ділянки, то укладена ним письмова
угода з ОСОБА_1 щодо
купівлі-продажу вказаної ділянки не тягне будь-яких правових наслідків. Виплата
ОСОБА_1 обумовленої
суми не є підставою для визнання угоди дійсною.

ОСОБА_4 не довів
суду, що він діяв під впливом погроз та шантажу зі сторони ОСОБА_1, але дана
обставина не впливає на вирішення спору, тому що не заявлені вимоги про
визнання угоди недійсною.

Таким чином, у
суду немає правових підстав для визнання дійсною угоди про купівлю-продаж
спірної земельної ділянки, яка була укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

З наведених
підстав за необґрунтованістю позовних вимог суд відмовляє ОСОБА_1 в позові.

Згідно ст.48
Закону України «Про власність» власник вправі вимагати усунення будь-яких
порушень його права власності.

ОСОБА_1 визнав, що
він  закрутив дротом ворота в паркані зі
сторони ділянки і ОСОБА_3 не може вільно зайти на ділянку та користуватись нею.

Суд
зобов»язує ОСОБА_1 зняти
укріплення з воріт в паркані зі сторони вулиці Радянської та не чинити перешкод
позивачці та її чоловіку у вільному доступі на спірну земельну ділянку.

З наведених підстав суд задовольняє позов ОСОБА_3 Суд
вважає, що позивачка не пропустила строк звернення з позовом до суду, тому що
порушення її права власності на земельну ділянку продовжується і на даний час.
Крім того, ОСОБА_1 володіє
ділянкою позивачки без законних підстав.

На підставі ст.ст.4,48
Закону України «Про власність», ст.ст. 18,22 Земельного Кодексу України від 1991 року, ст.23 КПШС
України, ч.2 ст.47 ЦК України в ред.1963 року, керуючись ст.ст.209,212, 213,214,215 ЦПК
України, -

Суд
вирішив:

В позові
ОСОБА_1
відмовити.

Позов
ОСОБА_3 задоволити.

Зобов»язати ОСОБА_1 зняти
укріплення з воріт в паркані з вулиці АДРЕСА_1м.Ірпені Київської області та не
чинити перешкод у вільному доступу на земельну ділянку пл. 0.0873 га, яка
знаходиться в м.Ірпінь по АДРЕСА_2
Київської області, гр-нам ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

З повним текстом судового
рішення сторони можуть бути ознайомлені через 5 днів - 22 березня 2007 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі письмової заяви
протягом 10 днів з
наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.

Копію рішення направити Ірпінській міській раді Київської
області для

відома.