в 1 інстанції Шум Л.І.
21 (2 )                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21
березня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді Неклеси В.І.

суддів  Митрофавової Л ,В.»Братіщсвої Л .А.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за
участю; представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України
в м. Кривому Розі -ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2. розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2006 року за позовом
ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний
комбінат», Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від
28.11. 2006 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Суд стягнув з відповідача ВАТ «КЗРК» на користь позивача ОСОБА_2
заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування шкоди за період з 1.01.1996
року по 01.04.2001 року в сумі 4265,74 грн., компенсацію втрати частини
відшкодування шкоди у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі
3066,22грн.., а також на користь держави держмито в сумі 73,32 грн. та
судово-інформаційний збір - 1,50 гри.; з Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі стягнуто на користь ОСОБА_2
заборгованість но страховим
виплатам за період з 1.04.2001 року по 01.09.2006 року в сумі 13051,26 грн. та
щомісячно, починаючи з 1 вересня 2006 року по 417,19 грн. страхові виплати до
зміни обставин, що тягнуть їх перерахунок або припинення страхових виплат.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі ставить питання про скасування рішення
суду І направлення справи на новий розгляд; оскільки судом не взято до уваги,
що у Фонду соціального страхування існує інтерес як 3-ої особи, судом не
досліджене питання фактичного підвищення тарифних ставок окладів за період з
01.01.1996 року по 01.05.2000 роки та не дана належна правова оцінка
економічному обґрунтуванню застосування або не застосування коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок І окладів на підприємстві, а також фактичних
заробітної плати. Крім того, суд необґрунтовано стягнув суми за період, що
перевищує три роки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював у
відповідача ВАТ "КЗРК" з 1966 року у шкідливих підземних умовах.
Висновком МСЕК від 31.05.1994 року йому встановлено 25% втрати професійної
працездатності безстроково.

2

Відповідно відповідач ВАТ «КЗРК»
призначив позивачу щомісячні платежі у відшкодування шкоди, заподіяної його
здоров*ю, виходячи із розрахунку середньої заробітної плати за його професії,
за січень-квітень 1992 року у розмірі 9416 карб.

Спір між
сторонами виник з приводу розрахунку середнього заробітку позивача для
щомісячних виплат та застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та
посадових окладів з 01,07,1994 року.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо розміру середньої
заробітної плати позивача, з якої необхідно обчислити щомісячні виплати
відшкодування втраченого заробітку в сумі 22,49 грн.( а.с.8б).

Однак, при
розрахунку середнього заробітку для визначення сум відшкодування шкоди, суд не
врахував положення п. 22 "Правил відшкодування власником підприємства,
установи, організації або уповноваженим їм органом шкоди, заподіяної працівнику
пошкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків"(
надалі - "Правил відшкодування шкоди"), затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, і Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.05.1992 р. № 276 із змінами і доповненнями, відповідно
до якого, для розрахунку сум відшкодування шкоди потерпілим, які на момент
встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності вже не працюють на
підприємстві, береться середньомісячний заробіток за січень-квітень 1992года по
тій професії, розряду( посаді), на якій працівник працював до ушкодження
здоров'я. Середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню
на час встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності з урахуванням підвищення
тарифних ставок, посадових окладів, які встановлюються на підприємстві.

Крім того,
ухвалюючи рішення, суд не з'ясував суть та обсяг позовних вимог та розглянув не
всі позовні вимоги, суд першої інстанції не визначив середній заробіток
позивача на час встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної
працездатності та не розглянув позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по
щомісячним виплатам відшкодування втраченого заробітку за період відповідно до
позовних вимог, в той час, як позивач не відмовлявся від цієї частини позову.

Оскільки цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно скасувати та
направити справу на новий розгляд відповідно до вимог ст. 311 ч.1 п.5 ЦПК
України.

Ухвалюючи
рішення суд керувався положеннями Правил відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров*я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків далі
Правила , які діяли на момент встановлення позивачу втрати працездатності і
призначення йому відповідних виплат. Також судом першої інстанції зазначено, що
відповідно до положень Правил правовідносини, що виникли є трудовими і на них
поширюється дія ст.238 Кодексу Законів про працю України.

Однак з таким
висновком погодитись неможливо, так як він зроблений на неповно досліджених
обставинах по справі та з порушенням норм матеріального права.

Правила є
спеціальним нормативним актом, що регулював відносини про відшкодування
власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом
шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров* я, пов'язаним з виконанням
ним трудових обов'язків.

Згідно пункту 41
Правил, якщо заяву на відшкодування шкоди потерпілий або заінтересовані особи
подали через три роки з дня визначення МСЕК стійкої втрати працездатності,
відшкодування шкоди проводиться з дня подання заяви.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України у пункті 22
Постанови Пленуму від 27.03. 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» де зазначено, що виплати
призначені, але своєчасно не одержані

3

потерпілим або
особою, яка має право на їх одержання» а також вимоги про перерахунок сум
щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають
задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Однак всупереч зазначених правил суд стягнув недоплачені
виплати за весь період з 1.01,1996 року.

Оскільки допущені судом порушення
норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення
справи, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд.

При новому
розгляді справи суду першої інстанції слід усунути зазначені вище порушення і
вирішити спір у відповідності з вимогами закону.

Керуючись ст. 303, 307,ч.1 п.5 ст. 311,313-315 ЦГЖ
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі задовольнити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2006 року скасувати.
Справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.