Справа
№ 22ц-403/2007р.
Головуючий у першій інстанції - Мамонова О.Є.
УХВАЛА

Іменем      України

03 березня 2007 року
місто Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області у складі:

головуючого  - ХромецьН.С.
суддів - Острянського
В.І., Смаглюк Р.І. при секретарі -
Мехед Т.О. з
участю - прокурора
Абакуменко Л.О., ОСОБА_1 представника ЧТУ
-Березовчук М.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства
„Чернігівське тролейбусне управління" на рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 27
грудня 2006 року по
справі за позовом першого заступника прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_1
до КП „Чернігівське тролейбусне управління" про визнання незаконними дій
щодо обмежень права на безоплатний проїзд автомобільним транспортом,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі КП „Чернігівське тролейбусне
управління" просить скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м.
Чернігова від 27 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено та визнано незаконними дії КП „Чернігівське тролейбусне
управління" щодо обмеження його прав як інваліда 2 групи, ветерана
праці на безоплатний проїзд автомобільним транспортом загального користування.
Стягнуто з КП „Чернігівське тролейбусне управління на користь держави 8 грн. 50 коп. судового
збору та 7 грн. 50 коп. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ на користь
ОСОБА_1

В апеляційній скарзі КП „Чернігівське тролейбусне
управління" зазначає, що таке рішення є необгрунтованим внаслідок
неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи. Судом не було
взято до уваги ч.4 ст.37 та ч. 1
ст.31 Закону України „Про автомобільний транспорт", які визначають, що
види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, а відносини
автомобільного перевізника з органом виконавчої влади та місцевого
самоврядування визначаються договором про організацію перевезень. Апелянт
вказує, що такі договори на перевезення відповідачем були укладені, проте в них
серед категорій осіб, перевезення яких здійснюється перевізником безоплатно,
відсутня така категорія як ветерани праці, пенсіонер. Лише в одному договорі
від 21.03.2006 року
визначені види та обсяги пільгових перевезень згідно чинного законодавства, але
це положення розповсюджується тільки на один маршрут автобуса №41, і судом
безпідставно зазначене положення застосовано на всі автобусні маршрути.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером,
інвалідом 2 групи
загального захворювання, ветераном праці, що підтверджується відповідними
посвідченнями (а.с.
11-13).

Відповідно до ст.38-1 Закону України „Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні" інваліди мають право на
безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім метрополітену і
таксі), а також всіма видами пасажирського транспорту.

Відповідно до п.12 ст.7 Закону України „Про основні
засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в
Україні" ветеранам праці надається пільга щодо безоплатного проїзду всіма
видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі), автомобільним
транспортом загального користування (за винятком таксі) в сільській місцевості,
а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами
приміських маршрутів в межах області за місцем проживання.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку, з посиланням на норми закону, про те, що відповідач,
як перевізник, безпідставно обмежує права позивача на безоплатний проїзд всіма
видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального
користування, і вірно визнав дії КП „Чернігівське тролейбусне управління"
по обмеженню цього права незаконними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно
застосував положення договору на перевезення від 21.03.2006 року в частині встановлення видів та обсягів пільгових
перевезень згідно чинного законодавства, не можуть бути прийняті до уваги і
бути підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідно до ст.203
ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства. Відповідно до ст.1 Закону України „Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні" інваліди в Україні володіють
усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод,
закріплених

2

Конституцією
України   та   іншими
законодавчими   актами. Дискримінація
інвалідів забороняється і переслідується за законом.

Право позивача на безоплатний проїзд всіма видами
міського пасажирського транспорту (за винятком таксі), автомобільним
транспортом загального користування залізничним і водним транспортом
приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів в межах області за
місцем проживання не може бути обмежено договорами на перевезення пасажирів на
міських автобусних маршрутах загального користування, які укладені між КП
„Чернігівське тролейбусне управління" та Управлінням транспорту,
енергетики і зв"язку Чернігівської міської ради.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає
встановленим обставинам справи, підтверджено доказами та нормами закону, є
законним і обгрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 314-315, 319 ЦПК  України,
апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства „Чернігівське
тролейбусне управління" -
відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня вступу в законну силу.

Головуючий