overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа
№ 2-1725/07
районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді          Подус
при секретарі                   Андренко
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільна справа за позовом
КП«Харківські   теплові
мережі»   до   ОСОБА_1про
з теплопостачання та гарячого водопостачання, -
КП «Харківські теплові мережі» звернулося в Дзержинський
районний суд м .Харкова з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 1136,
97 грн., заборгованість з теплопостачання та гарячого водопостачання, мотивуючи
тим, що відповідач своїх обов'язків тривалий період часу не виконує,
добровільно заборгованість не погашає. Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підтримав, просив позов
задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про
день і час слухання справи був сповіщений вчасно й належним чином. Зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді , що відповідає положенням
ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню .
Судом встановлено, що відповідач є піднаймачем житлового приміщення, згідно
ст.64 ЖК України , розмір оплати за користування житлом встановлює Кабінет
Міністрів України. Ст. 68 ЖК України вказує, що наймач зобов'язаний вчасно
вносити квартирну плату й комунальні платежі. Згідно представлених позивачем
розрахунків заборгованість відповідачів за період з 01.06.2004 р. по 31.10.2006
р. становить 1136, 97 грн. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України на відповідача
також варто покласти витрати по оплаті державного збору, які становлять 1% від
ціни позову, але не менш 51 грн.
Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 10,
11,15, 30, 62, 75, 88, 224 ЦПК України, ст. ст. 64, 66,67, 68 ЖК України, суд,
Позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» визнати
обґрунтованими й задовольнити, стягнувши з ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість
з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.06.2004 р. по
31.10.2006 р. в сумі
1136, 97 грн., а також держмито в доход держави в сумі 51 грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Харківської області через
Дзержинський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення і апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заочне рішення
може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом 10 днів з дня утримання його копії.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№2-423/2007р.

07 березня 2007 року
м.Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Гуцала МЛ., при секретарі Нерезенкб Ю.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою БПТМ до
ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з
відповідача 1367,49грн. заборгованості за користування тепловою енергією.

8  судовому
засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю та пояснив,
що відповідач користувався тепловою енергією за місцем його мешкання в м.
Балаклія Харківської області по АДРЕСА_1.
Станом на 1.10.2006р. заборгованість відповідача становить 1367,49грн. за
період з 1.11.2004р. по 1.10.2006р. Просить стягнути зазначену суму
заборгованості з відповідача.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча був
належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини не
відомі. Справа слухається у його відсутність в порядку заочного судового
розгляду.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши
матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи
з наступного:

Згідно ст.ст.67,68
ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими тарифами,
яку наймач зобов'язаний вносити своєчасно в установленому порядку.

Судом встановлено, що позивачем на підставі наданих
відповідачем документів відкрито особистий абонентський рахунок за адресою в м.
Балаклія Харківської області по АДРЕСА_1. Відповідно до розрахунків по
абонентському рахунку відповідача №НОМЕР_1
заборгованість станом на 1.10.2006р. становить 1367,49грн., оплату
теплозабезпечення абонент здійснював частково.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України,
керуючись ст. ст. 224-233
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Балаклійського підприємства
теплових мереж 1367,49грн. заборгованості за надані послуги з постачання
теплової енергії та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи, а всього
-1397,49грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 51 грн. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного
суду через Балаклійський районний суд шляхом подачі в 10-денний термін з дня
проголошення рішення заяви на апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Копію рішення направити відповідачу.
Справа № 2-0-20/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14
березня 2007 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді  БабичаО.П.

при
секретарі      Григорчук О.С.

з участю
заявника ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Бобринець в залі судових засідань
Бобринецького районного суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту
належності особі правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою встановити факт належності йому диплома
НОМЕР_1, виданого
Кіровоградським технікумом механізації сільського господарства. 29 червня 1984 року
реєстраційний номер НОМЕР_2,
диплома НОМЕР_3, виданого
Українською ордена Трудового Червоного
Прапора сільськогосподарською академією в м. Києві 31 липня 1991 року, реєстраційний номер НОМЕР_4, трудової книжки колгоспника УКР № НОМЕР_5, заведеної 22 червня 1989 року, оскільки
даний факт поставлений під сумнів при призначенні його на посаду начальника
управління Пенсійного фонду України в
Бобринецькому районі із-за помилки при записі його прізвища в названих
документах замість правильного "ІНФОРМАЦІЯ_1" записано
"ІНФОРМАЦІЯ_2".

В судовому
засіданні заявник підтримав заявлену вимогу.

Представник управління Пенсійного фонду України в
Бобринецькому районі в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині.

Про час та місце
слухання справи він повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши надані письмові
докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з слідуючих
підстав.

Відповідно до ст. 256
ЦПК України та пункту 12
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31 березня 1995 року ( з внесеними змінами) "Про судову практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що суд може встановити
факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують
особу.

Вказані заявником дипломи та трудова книжка містять
установчі дані, які за виключенням однієї букви "е" в прізвищі,
повністю збігаються з даними в його паспорті.

За таких обставин суд вважає доведеним факт належності
ОСОБА_1 зазначених документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 212-215, 256 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

В становити факт належності ОСОБА_1:
диплома НОМЕР_1, виданого Кіровоградським
технікумом механізації сільського господарства 29 червня 1984 року,
реєстраційний номер НОМЕР_2; диплома НОМЕР_3, виданого Українською ордена
Трудового Червоного Прапора сільськогосподарською академією в м.
Києві 31 липня 1991 року, реєстраційний номер
НОМЕР_4; трудової книжки колгоспника УКР. № НОМЕР_5, заведеної 22 червня
1984 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через Бобринецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього в
20-денний строк апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

8 серпня 2007 року                                                            м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Лященко Н.П.,
Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України, відділення Державного казначейства України у
Печерському районі м. Києва про відшкодування моральної шкоди, завданої
незаконними діями правоохоронних органів,

в
с т а н о в и л а:

У
жовтні 2004 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що
29 серпня 2002 року Генеральною прокуратурою України відносно нього була
порушена кримінальна справа за ознаками вчинених злочинів, передбачених ч. 1
ст. 165, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ст. 42
КК України (в ред. 1960р.). В ході розслідування справи відносно нього
обиралась міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, де він
утримувався з 29 серпня 2002 року по 11 грудня 2002 року, після чого перебував
під слідством та судом до 5 липня 2006 року, тобто до набрання законної сили
вироку суду, яким його виправдано.

Посилаючись
на викладене, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відділення Державного
казначейства України у Печерському районі м. Києва на відшкодування моральної
шкоди 19 332 000 грн.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2006
року, позов задоволено частково. Стягнуто з відділення Державного казначейства
України у Печерському районі м. Києва на користь позивача 283125 грн. на
відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів
прокуратури.

Рішенням
апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2007 року зазначене рішення
суду змінено, зменшено розмір відшкодування моральної шкоди до 125625 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

У
поданій касаційній скарзі Генеральна прокуратура України просить вказані судові
рішення скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу Генеральної прокуратури України відхилити.

Рішення
апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М.Барсукова

Н.П.Лященко   Ю.В.Прокопчук
У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

8 серпня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого          Патрюка В.М.,

суддів:                    Барсукової
В.М.,         Балюка М.І.,

Лященко Н.П.,            Охрімчук Л.І., -

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом приватного
підприємства (далі - ПП) юридична фірма “Сімейний адвокат” до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства юридична фірма “Сімейний
адвокат” про визнання угоди про надання юридичної допомоги недійсною,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 22 січня 2007 року позов ПП юридична фірма “Сімейний адвокат”
задоволено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з указаним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою судді апеляційного суду м.
Києва від 19 лютого 2007 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано
строк до 5 березня 2007 року для усунення недоліків, а саме сплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в належному розмірі.

Ухвалою судді апеляційного суду м.
Києва від 13 березня 2007 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто
апелянту.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу  апеляційного суду від 13
березня 2007 року скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Суддя апеляційного суду, повертаючи
апеляційну скаргу, послався на те, що ОСОБА_1 до 5 березня 2007 року не були
виконані вимоги суду, тобто недоліки не усунуті.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна.

З матеріалів справи (а.с.124) вбачається,
що ухвала судді апеляційного суду від 19 лютого 2007 року про залишення скарги
без руху була направлена ОСОБА_1 з супровідним листом, в якому строк для
усунення недоліків продовжено до 12 березня 2007 року. Згідно листа
Лівобережного поштамту ухвала судді ОСОБА_1 отримана лише 15 березня 2007 року
і в той же день, після отримання ухвали, ним сплачені в належному розмірі
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Таким чином апеляційний суд
передчасно визнав скаргу неподаною.

Оскільки вказаною ухвалою судді
порушено право ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення суду, зазначена ухвала
підлягає скасуванню, а справа направленню до апеляційного суду м. Києва для
вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Керуючись ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду м.
Києва від 13 березня 2007 року скасувати, а справу направити до апеляційного
суду м. Києва для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          М.В.Патрюк

Судді:                                                                                      В.М.
Барсукова

М.І. Балюк

Н.П.Лященко

Л.І.Охрімчук
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 серпня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Барсукової В.М., Прокопчука Ю.В., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна  компанія (далі - ВАТ ЕК) “Миколаївобленерго”
до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2006 року ВАТ ЕК “Миколаївобленерго” звернулося до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що при перевірці в квартирі
відповідачки виявлено без облікове користування електроенергією.

Позивач  просив стягнути з відповідачки 7379 грн. 14
коп.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 7 грудня  2006
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 12
березня 2007  року, позов  задоволено частково, постановлено стягнути з
ОСОБА_1 500 грн.

У касаційній скарзі ВАТ ЕК
“Миколаївобленерго”  просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення і справу направити на новий розгляд,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ВАТ ЕК
“Миколаївобленерго” відхилити, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва
від 7 грудня  2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Миколаївської області від 12 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:
В.М.Барсукова

Ю.В.Прокопчук

Ю.Л.Сенін
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 серпня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Барсукової В.М., Прокопчука Ю.В., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна  компанія (далі - ВАТ ЕК) “Миколаївобленерго”
до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ВАТ ЕК “Миколаївобленерго” звернулося до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що при перевірці в квартирі
відповідача виявлено без облікове користування електроенергією.

Позивач  просив стягнути з відповідачки 1323 грн. 50
коп.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 5 грудня  2006
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 5
березня 2007  року, позов  задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_1
532 грн. 81 коп.

У касаційній скарзі ВАТ ЕК
“Миколаївобленерго”  просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення і справу направити на новий розгляд,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ВАТ ЕК
“Миколаївобленерго” відхилити, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва
від 5 грудня  2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Миколаївської області від 5 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:
В.М.Барсукова

Ю.В.Прокопчук

Ю.Л.Сенін
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 березня
2007року.   Бердянський
міськрайонний    суд  Запорізької
області в складі головуючого Буднікової Н.П., при секретарі   Коваленко Т.В.,

розглянувши у
попередньому відкритому судовому засіданні у М.Бердянську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2    про
стягнення аліментів на неповнолітню
дитину,

встановив:

ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 з 09.10.1999
року по 17.07.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який
проживає з матір"ю /а.с.2-5/.

В лютому 2007
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача,
який підтримала у попередньому судовому засіданні, про стягнення аліментів на
неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку на
місяць, посилаючись на те, що після припинення сімейних відносин 13.01.2003 року добровільно на утримання дитини він інколи кошти   надає,
але вона бажає отримувати їх  в
судовому порядку /а.с.1/.

Відповідач   ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні
позов визнав.

Відповідно до ст.ст. 130,
174 Сімейного кодексу України, враховуючи думку осіб, які
приймають участь у справі, суд вважає можливим розглянути справу по суті в
попередньому судовому засіданні.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

З урахуванням сімейного і матеріального стану сторін, на думку суду,
маються підстави стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше, передбачених ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дітей відповідного віку на місяць.

Керуючись ст.ст.208, 212-218,
223 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного

кодексу України,   суд

вирішив:

Позов  ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 21 ІНФОРМАЦІЯ_2

народження, уродженця с.Осипенко
Бердянського району Запорізької області,

на користь ОСОБА_1 аліменти на сина
ОСОБА_3

Олександровича, 02 серпня 2000 року народження, в розмірі 1/4 частки з

усіх видів заробітку /доходу/, але не менше ЗО відсотків
прожиткового

мінімуму  для
дітей   відповідного   віку
щомісячно,     починаючи
з      16

лютого  2007 року до
його   повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 51 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення 7,5
грн.

Рішення в частині аліментів підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення, апеляційна скарга подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.