У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,                          Гуменюка В.І.,
Барсукової В.М.,
Данчука В.Г., -

розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом Гусятинського районного споживчого
товариства (далі - райСТ) Тернопільської області до Коцюбинської сільської
ради, ОСОБА_1, Гусятинського районного комунального бюро технічної
інвентаризації, Фонду комунального майна Гусятинської районної ради про
визнання недійсним договору купівлі-продажу, реєстрації права власності та
примусове виселення,

в с т а н о в и л
а:

У липні 2005 року Гусятинське райСТ Тернопільської
області звернулось з зазначеним позовом, посилаючись на те, що воно з 1986 року
здійснює господарську діяльність в приміщенні кафе-їдальні за адресою:
АДРЕСА_1.  Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 21 грудня 2004 року за позивачем визнано
право власності на це приміщення. Рішенням господарського суду Тернопільської
області від 28 квітня 2005 року зобов'язано Гусятинське районне комунальне бюро
технічної інвентаризації (далі - РКБТІ) зареєструвати право власності за
позивачем на приміщення спірного кафе-їдальні, що складає 32/100 частин цілої
будівлі АДРЕСА_1. Проте, це рішення виконати неможливо виходячи з наступного.
Рішенням Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської
області від 5 квітня 2004 року за територіальною громадою Коцюбинської
сільської ради оформлено право власності на нежиле приміщення АДРЕСА_1. 27
квітня 2004 року територіальній громаді видано свідоцтво про право власності на
це кафе-їдальню, яке 30 квітня 2004 року було зареєстровано у Гусятинській
РКБТІ. За договором купівлі-продажу від 21 липня 2004 року, укладеного через
Фонд комунального майна Гусятинської райради, територіальна громада
Коцюбинської сільської ради продала спірне приміщення ОСОБА_1. Позивач просить
визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21 липня 2004 року, визнати
незаконною реєстрацію права власності в Гусятинському РКБТІ від 30 квітня 2004
року та 23 липня 2004 року, виселити ОСОБА_1. із приміщення кафе-їдальні.

Рішенням
Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2006 року у
задоволенні позову Гусятинського райСТ відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Тернопільської області від 11 липня 2006 року рішення
Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2006 року
скасовано в частині відмови у визнанні недійсним договору купівлі-продажу від
21 липня 2004 року 32/100 частин приміщення АДРЕСА_1. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу від 21 липня 2004 року 32/100 частин
приміщення АДРЕСА_1. В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна
скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Визнаючи
недійсним договір купівлі-продажу  від 21
липня 2004 року недійсним, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив
з того, що оскільки Гусятинське райСТ судовими рішеннями відновило своє право
власності на спірне нежиле приміщення, то воно має право на витребування його
від набувача.

Визнання в судовому порядку
недійсними правовстановлюючих актів, документів (рішень, договорів, свідоцтв
про право власності) чи визнання в судовому порядку права власності є підставою
для скасування реєстрації права власності за попередніми власниками в органах
технічної інвентаризації.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову Гусятинському райСТ у задоволенні його
позовних вимог про визнання недійсною реєстрації права власності в
Гусятинському РКБТІ 30 квітня 2004 року за територіальною громадою с. Коцюбинці
та 23 липня 2004 року за ОСОБА_1

Крім того, суд першої інстанції
також дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог
Гусятинського райСТ про виселення ОСОБА_1. із спірного приміщення, оскільки
останній є власником спірного приміщення і правомірно ним користується.

У відповідності до частини 1 статті
335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно
статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо
визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Судом апеляційної інстанцій досліджено
обставини справи повно, зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги не спростовують висновків
суду.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального
та  процесуального права, підстав для
його зміни або скасування не встановлено.

Керуючись
статтями 333, 335-337, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 11 липня 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                       М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.Г. Данчук