У Х В А Л А ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

4 липня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути  Л.М.,

Пшонки М.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого
акціонерного товариства “Комерційний банк “ПриватБанк” про стягнення
банківського вкладу, процентів за користування ним і відшкодування моральної
шкоди та за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства “Комерційний
банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 2 лютого 2006
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ЗАТ “Комерційний банк “ПриватБанк” про стягнення банківського вкладу, процентів за користування ним і
відшкодування моральної шкоди.

Зазначала, що з 12.10.2000 р. вона є вкладником
Маріупольської філії ЗАТ “Комерційний
банк “ПриватБанк”, з яким  уклала договір про строковий депозитний вклад
строком на один рік з виплатою 5 % річних. Оскільки банк збільшив відсоток по
депозитних вкладах, 4.09.2001 р. вона уклала новий договір про строковий
депозитний вклад з умовою виплати 9 % річних строком на 1 рік на суму 51000
доларів США. 17.10.2001 р. до неї звернулася директор Маріупольської філії ЗАТ “Комерційний банк “ПриватБанк” Кудінова Т.М. і запропонувала їй перевести свій вклад і вклад своїх близьких і рідних
на один внесок з виплатою 18 % річних. У цей же день вона перевела на один
рахунок свій вклад з нарахованими відсотками в сумі 51579 доларів США, кошти,
які були в неї на електронному рахунку в сумі 3200 доларів США, а також вклад
своєї невістки ОСОБА_2 у сумі 2800 доларів США, і підписала новий договір про
строковий депозитний вклад на суму 57579 доларів США з умовою виплати 18 %
річних.

У січні 2002 р. вона запросила виписку з її рахунку й
встановила, що 17.10.2001 р. новий валютний рахунок на суму 57579 доларів США
банком відкрито не було. В зв'язку з цим вона просила суд зобов'язати банк
відкрити на неї особовий рахунок відповідно до умов договору від 17.10.2001 р.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 змінила позовні вимоги й просила
розірвати договір від 17.10.2001 р. і стягнути на її користь вклад у сумі 57579
доларів США, проценти за його користування в сумі 7297 доларів США та
відшкодувати їй                 10000
грн. моральної шкоди.

ЗАТ “Комерційний
банк “ПриватБанк”  позов не визнав і пред'явив зустрічний позов,
у якому просив визнати угоду недійсною, посилаючись на те, що сторонами не було
досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, гроші не були внесені в касу
банку, а директор Маріупольської філії ЗАТ “Комерційний банк “ПриватБанк” Кудінова Т.М.  при укладенні угоди
вийшла за межі своїх повноважень у частині встановлення високих відсотків за
користування вкладом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від
15.11.2005 р. первісний позов задоволено частково: стягнуто із ЗАТ “Комерційний банк
“ПриватБанк” на користь позивачки 290773 грн. 95 коп. вкладу, 20634
грн. - процентів за користування вкладом, 24715 грн. 80 коп. - 3 % річних за
прострочення зобов'язання та 10000 грн. моральної шкоди, а в зустрічному позові
відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 2.02.2006 р. рішення
місцевого суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до того ж
місцевого суду.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 та її представник посилаються на
невідповідність висновків апеляційного суду фактичним обставинам справи та
порушення норм матеріального й процесуального права, в зв'язку з чим ставлять
питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та залишення в силі
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та направляючи справу на новий
розгляд, апеляційний суд виходив з того, що місцевий суд неправильно застосував
норми процесуального права, оскільки поновив провадження в справі до розгляду
кримінальної справи щодо посадових осіб банку та не залучив Кудінову Т.М. до
розгляду справи як третю особу на боці відповідача.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки він
ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник щодо укладеного 17.10.2001 р.
між ОСОБА_1 та Маріупольською філією ЗАТ “Комерційний банк “ПриватБанк” договору про спеціальний терміновий вклад, за яким позивачка внесла грошові
кошти у сумі 575798  дол. США на строк 12
місяців з виплатою 18 % річних. Спірний договір від імені банку було підписано
директором Маріупольської філії ЗАТ “Комерційний банк “ПриватБанк” Кудіновою
Т.М., яка відповідно до статутних документів та довіреності була уповноважена
банком укладати та підписувати від його імені кредитні та інші договори.

Висновок апеляційного суду про те, що рішенням місцевого суду було вирішено
питання про права й обов'язки Кудінової Т.М., щодо якої оголошено розшук в
кримінальній справі, суперечить матеріалам справи, оскільки рішення суду
ухвалено щодо юридичної особи: ЗАТ “Комерційний банк “ПриватБанк”.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційний суд не виконав
своїх обов'язків, визначених законом, а тому його ухвала підлягає скасуванню з
направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст.ст. 333, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 2 лютого 2006 року
скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

М.П. Пшонка

Я.М. Романюк