Справа
№ 2-1066
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М   У К Р А Ї Н И

28 березня 2007 року

Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі головуючого судді Бондаренко Г.М., при секретарі
Муравської О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста
Ялти цивільну справу за позовом закритого акціонерного товариства „Юніор-Стар”
до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В
И В :

Позивач  закрите акціонерне товариство „Юніор-Стар”
звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1
матеріальну шкоду у сумі 21739 грн  04
копійки та судовий збір в розмірі 217 грн 39 копійок.

Позивні вимоги  мотивовані
тим, що наказом № 28-к от 1 листопада 1997 року  ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до
акціонерного товариства закритого типу „Юніор-Стар” на посаду  водія.
Згідно з наказом № 10-к від 26 лютого 1999 року відповідач переведений
на  посаду начальника транспортного
відділу.

4 квітня 2002 року з відповідачем
укладений договір № 10-03 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

20 січня 2004 року позивачем  був
виданий наказ № 7 „Про проведення ревізії у транспортному  відділі ЗАТ „Юніор-Стар”. Як слідує з позову,
у результаті ревізії виявлена нестача пально-мастильних матеріалів,
комплектуючих і запасних частин до автомобілів на загальну суму 21739 грн  04 копійки.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що ОСОБА_1 повинен нести матеріальну
відповідальність на підставі договору про повну матеріальну відповідальність,
укладеному з ним 4 квітня 2002 року. Як з начальником транспортного відділу
подібний договір з ним не укладався. Сума збитків  виходить з результатів ревізії, проведеної
підприємством, та аудиторської перевірки, здійсненої фірмою „Лау”. Про недоліки
у роботі відповідач повинен був доповідати виконавчому директору підприємства,
що він не робив. В ході службового розслідування встановлена вина ОСОБА_1 у
нестачі товарно-матеріальних цінностей.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав
у повному обсязі та пояснив, що договір
про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладався з ним як
з водієм підприємства. Під час роботи як у якості водія, так і начальника транспортного
відділу у нього ніколи не було нестачі. В матеріалах ревізії вказана нестача
тих товарно-матерільних цінностей, які не відносяться до автомобілів та не
пов'язаних із їх обслуговуванням. Він отримував гроші на обладнання, звітував
за них, здавав в бухгалтерію акти виконаних робіт та іншу необхідну
документацію.

Представник відповідача пояснив,
що від час виконання ОСОБА_1 обов'язків начальника транспортного відділу
договір з ним про повну матеріальну відповідальність не укладався, тому з нього
не можна стягувати суму, зазначену в акті ревізії. ОСОБА_1 не  заперечує факт одержання грошей у бухгалтерії
підприємства для закупівлі устаткування, але по цих сумах він відзвітувався.
Сума, зазначена в позові, повністю збігається із заявою виконавчого директора
ЗАТ "Юніор-Стар" про нестачу в бухгалтерії підприємства, по  якому
порушена кримінальна справа. На даний час постанова  про порушення кримінальної справи скасована.
Тому в діях його довірителя відсутня будь яка провина.

Суд, заслухавши показання сторін, свідків,
перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до
наступного.

Судом встановлені такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що наказом
№ 28-к от 1 листопада 1997 року  ОСОБА_1
був прийнятий на роботу до акціонерного товариства закритого типу „Юніор-Стар”
на посаду  водія (а.с.19). Згодом  підприємство було перейменовано в закрите
акціонерне товариство „Юніор-Стар”.

Згідно з наказом № 10-к від 26 лютого
1999 року відповідач переведений на
посаду начальника транспортного відділу (а.с.20).

20 січня 2004 року позивачем
був виданий наказ № 7 „Про проведення ревізії у транспортному  відділі ЗАТ „Юніор-Стар”, по результатах якої
складений акт, де вказана нестача пально-мастильних матеріалів, комплектуючих і
запасних частин до автомобілів на загальну суму 21739 грн  04 копійки (а.с. 23-27).

Свідок ОСОБА_2 показала, що
вона працювала в ЗАТ „Юніор-Стар” з 1997 року до вересня 2003 року головним
бухгалтером. У той же час на підприємстві працював відповідач. Від одержував
гроші в бухгалтерії на господарські
потреби, а звітував за них повністю, без порушень строку. У цей час на
підприємстві працювали 4 водія автомобілів, котрі також отримували гроші та
звітували за них без зауважень. Під час її роботи нестач не було.

Свідок ОСОБА_3, який працював
у ЗАТ „Юніор-Стар” водієм автомобіля з 1991 по 2001 роки разом з ОСОБА_1,
показав, що на його автомобілі нестачі не було. Відповідач як начальник
транспортного відділу видавав йому комплектуючі та запасні частини, які
встановлювалися на автомобіль. Мілкий ремонт автомобіля він здійснював сам, а
більш  великий-на станціях технічного
обслуговування.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 як
працівник ЗАТ „Юніор-Стар” повинен нести повну матеріальну відповідальність,
оскільки шкода підприємству заподіяна з його вини. Проте Перелік посад і робіт,
що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою,
організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну
відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для
зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі
виробництва, затверджений Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС 28 грудня
1977 року.

Відповідно до ст. 135-1
КЗпП України договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може
укладатися при наявності одночасно двох умов: наявності посади, яку працівник
займає, або роботи, яку він виконує, у зазначеному Переліку; виконання
обов'язків з посадою, виконання роботи відповідно до професії має бути
безпосередньо пов'язане із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском),
перевезенням або застосуванням у процесі виробництва довірених працівникові
цінностей. У тексті самого договору зазначено, що працівник (ОСОБА_1)
призначений на посаду водія автомобіля і виконує роботи безпосередньо пов'язані
з водінням транспортного засобу, перевезенням людей та вантажів, бере на себе
повну матеріальну відповідальність за забезпечення ввіреного йому транспортного
засобу і вантажів, а також інших матеріальних цінностей і грошових коштів. З
відповідачем як начальником транспортного відділу договір про повну
індивідуальну матеріальну відповідальність не укладався, тому він не міг нести
відповідальності за  матеріальні
цінності, нестача яких  могла мати місце
згідно з  матеріалами службового
розслідування, представленими ЗАТ „Юніор-Стар”.

Згідно з ч.2 ст. 130 КЗпП
України при покладанні матеріальної відповідальності права й законні інтереси
працівників гарантуються шляхом установлення відповідальності тільки за прямий
дійсний збиток, тільки в межах і порядку передбачених законодавством, і за
умови, якщо такий збиток заподіяний підприємству, установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Підставою для цивільно-правової
відповідальності за скоєння шкоди є правопорушення, яке включає в якості
основних елементів: шкоду, протиправність поведінки особи, яка вчинила шкоду,
причинний зв'язок між ними, а також вину причините ля шкоди. У порушення вимог
ст. 60 ЦПК України позивачем не надано суду будь-яких доказів, що підтверджують
зазначені обставини. Тому судом не встановлена провина ОСОБА_1 у нестачі
пально-мастильних матеріалів, комплектуючих і запасних частин до автомобілів,
заявленій позивачем.

Крім того, згідно з
інформацією,  яка міститься у довідці
слідчого управління Головного управління МВС України в АР Крим, у його
провадженні знаходилася кримінальна справа за № 637678, порушена за ознаками
злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України
по факту нестачі грошових коштів у бухгалтеріїї ЗАТ „Юніор-Стар”. У
процесі розслідування вона була припинена на підставі п.3 ст. 206 КПК України
(коли не встановлена особа, яка вчинила злочин) (а.с.57). Шляхом аналізу цих
даних та матеріалів  цивільної справи, що
розглядається,  судом встановлено, що
заявлена у позові нестача
пально-мастильних матеріалів, комплектуючих і запасних частин до
автомобілів співпадає з сумою нестачі грошових коштів, у зв'язку з чим порушена
кримінальна справа.

Однак, як свідчить довідка
того ж слідчого органу від 5 березня 2007 року, прокуратурою АР Крим у порядку
нагляду постанова про порушення вказаної кримінальної справи відмінена на
підставі ст. 100 КПК України, а матеріали
направлені до відділу державної служби по боротьбі з економічними
злочинами Ялтинського міського управління ГУМВС України в АР Крим для  організації додаткової перевірки. У зв'язку з
зазначеним суд  критично ставиться до
висновків   ревізії у транспортному  відділі ЗАТ „Юніор-Стар”,  даних, які містяться в аудиторській довідці
фірми „Лау”, даних службового розслідування про нестачу запасних частин і
паливно-мастильних матеріалів за 2003 рік, загальної суми нестачі у розмірі
21739 грн  04 копійки. Отже судом не
встановлена  вина ОСОБА_1 у заподіянні
позивачу матеріальної шкоди.

Таким чином, оцінивши у
сукупності усі представлені докази, суд доходить висновку про те, що вимоги
позивача не є законними, обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,
статтями 130, 134 КЗпП України, суд,

В И Р І Ш И В
:

Відмовити у задоволенні
позову закритого акціонерного товариства „Юніор-Стар” до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди у загальній сумі 21739 грн 04 копійки та
судового збору в сумі 217 грн 39 копійок.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через Ялтинський міський
суд  АРК у порядку встановленому ст. ст.
294, 296 ЦПК України.

Суддя