У Х В А Л А

І м е н е м  У к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Яреми А.Г.,

Гуменюка В.І.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 31
липня  2007 року справу за позовом ОСОБА_1до Луганського обласного комунального спеціалізованого
теплозабезпечуючого підприємства “Луганськтеплокомуненерго” про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 24
січня  2007 р.,

в с т а н о в и
л а:

У липні 2006 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КСТП
“Луганськтеплокомуненерго" про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 1996 року працювала у
відповідача на різних посадах, в тому числі
з 1998 р. ІНФОРМАЦІЯ_1. Наказом від 5 червня 2006 р. була звільнена з
роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням
штатів.  Вважаючи своє звільнення
незаконним, оскільки фактично було проведено не скорочення штатів, а
реорганізація, їй не було запропоновано посаду, яка б відповідала її
кваліфікації, скорочення було  проведено
саме для того, щоб її звільнити, просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Стахановського міського суду від 21 серпня 2006 р. позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 24 січня 2007 р.  рішення міського суду скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для  скасування
ухвалених у справі судових рішень
відсутні.

Відмовляючи у задоволені позову, суд апеляційної інстанції правильно
виходив з того, звільнення ОСОБА_1 відбулось відповідно до закону і це
підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом
апеляційної інстанції були допущені порушення або неправильне застосування
норм  процесуального права, які призвели
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Апеляційного суду Луганської області від 24 січня  2007 р.
відхилити та зазначене
судове рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Верховного Суду України

Ярема
А.Г.

Гуменюк В.І.

Охрімчук Л.І.