Справа №2-691/2007
РІШЕННЯ

Ім'ям України

«25» квітня 2007 р.                                                                                        місто
Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого -
судді Ями Д.М.,

при секретарі Садуро І.Г.,

за участю позивачки ОСОБА_1..

представника позивача ОСОБА_3.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт
Текстиль", 3-тя особа: ОСОБА_2. про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

05.01.2007 р. ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ТОВ "Арт Текстиль" про поновлення на
роботі. В позові зазначила, що з серпня 2004
р. працювала на підприємстві на посаді продавця, з лютого 2005 р. на посаді
адміністратора. 01.11.2006
р. позивачка була звільнена з займаної посади за п. 2 ст. 41 КЗпП. Своє
звільнення вважає неправомірним, оскільки будь-яких дій, які б дали підставу
втратити до неї довіру, не вчиняла. З урахуванням подальшого уточнення позовних
вимог, посилаючись на норми ст. ст. 47.
235, 236, 238 КЗпП, просить поновити її на роботі в ТОВ "Арт
Текстиль" на посаді адміністратора, стягнути середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу в сумі 2.048,70
грн., а також 2.000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням.

Представник
відповідача - ТОВ
"Арт Текстиль". 3-тя особа ОСОБА_2.
в судове засідання не з'явилися. Вимоги ст. 76 ЦПК щодо виклику відповідача виконані, внаслідок чого суд
вважає можливим застосувати правила ч. 4
ст. 169 ЦПК та
постановити у справі заочне рішення.

В попередньому
судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 за позовом заперечувала,
посилаючись на винність ОСОБА_1. у нестачі матеріальних цінностей підприємства.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності
до п. 1) ст. 134 КЗпП працівник
несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його
вини, якщо між працівником та підприємством укладено письмовий договір про
взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання.

У відповідності
до ч. 1 ст. 47 КЗпП власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки,
передбачені ст. 116 КЗпП.

У відповідності
до ч. 1 ст. 1 17 КЗпП в разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум в строки, передбачені ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство
повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по
день фактичного розрахунку.

У відповідності
до ст. 237-1 КЗпП
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних права призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Вирішуючи питання
про можливість поновлення позивачці строку на звернення до суду з позовом, суд
виходить з того, що доказів своєчасного отримання позивачкою копії наказу про
її звільнення у справі немає (а.с. 7,
56). Відповідачем надано лише копію опису поштового відправлення, датовану 01.11.2006 p., але за
цим документом неможливо встановити, чи було вручено це відправлення адресату,
і коли саме (а.с. 55). На час
розгляду справи трудова книжка позивачки знаходиться у відповідача. З огляду на
наведене суд вважає можливим поновити ОСОБА_1. строк для звернення з позовом.

2

Встановлено, що
відповідачка ОСОБА_1. працювала в ТОВ "Арт Текстиль" з 02.08.2004 р. на посаді
продавця непродовольчих товарів, а з 01.02.2005
р. на посаді керуючого магазином (а.с.

21).

02.08.2004 р. між сторонами був укладений договір про повну
індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 23).

За результатами
інвентаризації, проведеної у відповідності до наказу № 5-ин від 29.06.2006 р. (а.с. 24), встановлена
нестача матеріальних цінностей на суму 17.775,29
грн.

Між тим, факт
передачі ОСОБА_1. будь-яких матеріальних цінностей, що належать ТОВ "Арт
Текстиль", в період з 01.02.2005
р. не є доведеним, оскільки надані позивачем акти інвентаризації (а.с. 27-53) свідчать лише
про кількість та асортимент ТМЦ станом на 03.07.2006
p., і не містять відомостей про те, коли, скільки і на яку
вартість було передано ТМЦ під звіт саме позивачці.

Допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_5.,
ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9. підтвердили, що передача ТМЦ на зберігання
ОСОБА_1. як керуючій магазином ("адміністратору") документально не
оформлювалася.

Оскільки
передача під звіт матеріальних цінностей конкретній особі повинна обов'язково
оформлюватися документально, суд приходить до висновку, що належних в розумінні
ст. ст. 59, 60 ЦПК
доказів отримання ОСОБА_1. матеріальних цінностей позивача не надано.

Немає і
будь-яких належних та допустимих в розумінні ст. ст. 59, 60 ЦПК доказів
того, що ОСОБА_1. була належним чином звільнена з займаної посади, рівно як і
доказів того, що між сторонами існував спір про розмір сум, що належать до
сплати.

Навпаки,
представником відповідача надано копію заяви ОСОБА_1., датованої 15.10.2006 р., про звільнення
за власним бажанням (а.с. 54).
Ця заява була отримана підприємством 18.10.2006
р. (поштове повідомлення, а.с. 8),
проте у передбачений ст. 38
КЗпП двотижневий строк розглянута не була, жодного рішення по ній у
встановлений законом термін не прийнято.

Вирішуючи
питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує той факт, що внаслідок
неправомірних дій відповідача позивачка ОСОБА_1. протягом 6 місяців була
позбавлена права на працевлаштування, а отже вочевидь перенесла стрес.
Порушення її прав продовжувалося навіть після пред'явлення позову, оскільки
відповідачем без будь-яких поважних причин були двічі проігноровані судові
засідання. З урахуванням тривалості та характеру вимушених змін у звичному
укладі життя позивачки суд вважає можливим погодитися з заявленою ОСОБА_1.
сумою моральної шкоди.

Оскільки
позивачкою ОСОБА_1. помилково сплачені судовий збір і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то ці суми (100 грн. і 7,50 грн.) підлягають
поверненню позивачці. Інші судові витрати компенсуються за правилами ст. 88 ЦПК.

На підставі
викладеного, керуючись ч. 1
ст. 47. ч. 1 ст. 1 17, п. 1) ст. 134, ст. 237-1 КЗпП України,
ст. ст. 10, 1 1, 59, 60,
87, 88, ч. 4
ст. 169. 212, 213.
214. 224. 225, 226 ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_1поновити
строк для звернення з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Арт Текстиль" про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1
на роботі в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Арт Текстиль" на
посаді керуючого магазином починаючи з 01.11.2006
р.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Текстиль" на користь
ОСОБА_1:

2.048 грн. 70 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

2.000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди,

54 грн.
витрат на виклик відповідача в судове засідання,

всього стягнути 4.102
грн. 70 коп.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Текстиль" 59 грн. 50 коп. судового
збору на користь держави, а також 30
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Повернути
ОСОБА_1надлишково сплачену суму судового збору в розмірі 100 грн. з місцевого
бюджету Хортицького району м. Запоріжжя (розрахунковий рахунок № 0008 в ГУДКУ
в Запорізькій області. МФО
813015).

3

Повернути
ОСОБА_1надлишково сплачену суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 7
грн. 50 коп. з
розрахункового рахунку ТУ ДСА в Запорізькій області (розрахунковий рахунок № 0607 в ГУ ДКУ в Запорізькій
області, МФО 813015).

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне
оскарження може бути подана протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга повинна бути подана
протягом 20 днів з
дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою
відповідача. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя     Д.М.ЯМА