Справа № 22-1196 2007 р.                 Головуючий у 1 інстанції- Андреєв В.В.
Категорія 21                                        Доповідач-
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2007 р.                                                Апеляційний
суд Донецької області

в складі:    головуючого - судді Денисенко Л.Л.

суддів: Лоленко А.В., Рецебуринського
Ю.Й. при секретарі- Проляпа О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Дзержинську Донецької області

на рішення
Дзержинського міського суду Донецької області від 23 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м.Дзержинську Донецької області про стягнення моральної шкоди,
заподіяної внаслідок професійного захворювання,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Дзержинського міського суду від 23
листопада 2006 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково, на користь позивача з відповідача стягнуто
на відшкодування моральної шкоди 9
500 грн.

Відповідач в
апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

При цьому
відповідач посилається на те, що судом при винесені рішення порушені норми
матеріального та процесуального права. На думку апелянта, позивач не має права
на відшкодування моральної шкоди з наступних підстав. Судом не встановлений
факт заподіяння моральної шкоди, тому рішення суду про наявність у потерпілого
моральних страждань є необгрунтованим. Такий факт можливо довести лише на
підставі відповідної довідки МСЕК. Встановлення втрати працездатності у зв'язку
з ушкодженням здоров'я на виробництві, не може свідчити про наявність моральної
шкоди. Окрім того, відповідно до ст. 77 Закону України „Про державний бюджет
України на 2006 рік" зупинено дію статей Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", що регулюють відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної
скарги.

Позивач ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представник відповідача, позивача,
дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи
справу по суті, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що
правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної
шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, регулюються Законом
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23
вересня 1999р. (з наступними змінами).

Згідно з п.
п. "е" п.1 ч. 1
ст. 21 та ч. З ст. 28
цього Закону,   у разі настання
страхового випадку, Фонд соціального страхування у встановленому законодавством
порядку зобов'язаний виплатити потерпілому грошову суму за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння йому цієї шкоди.

Судом першої
інстанції по справі встановлено, що під час роботи на підприємствах вугільної
промисловості позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується
актами розслідування професійного захворювання від 21.04.2000 р. та від 25.01.2002 р.

Висновком МСЕК
від 19.02.2002 року
йому вперше встановлена втрата професійної працездатності 40% у зв'язку з
професійними захворюваннями- хронічна вертоброгенна попереко-крижова
радікулопатія та вібраційна хвороба, встановлена третя група інвалідності з
наступним переоглядом. Згідно з довідки МСЕК від 26.02.2003 року дані висновки було підтверджено безстроково.
(а.с.5,27).

Тобто суд
обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивачу внаслідок професійних
захворювань заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його нормальні життєві зв'язки, та
потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Даний висновок
суду відповідає роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, які викладені в
постанові від 31 березня 1995 р. № 4 „ Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та
рішенню Конституційного Суду України від 27 січня 2004 р. по справі №1-9/2004
згідно з яким, положення частини 3 статті 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
треба розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування
Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди,
заподіяної умовами виробництва, в окремому випадку - лише у разі відсутності
втрати потерпілим професійної працездатності.

Доводи апелянта
про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоді не ґрунтуються на
законі.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачу встановлена втрата професійної працездатності, в
зв'язку з чим суд обґрунтовано, виходив з положень ст. 21 та ст. 28 Закону „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" і дійшов висновку про наявність факту заподіяння позивачу
моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, та стягнув на її
відшкодування з відповідача грошову компенсацію.

Визначаючи
розмір моральної шкоди, суд врахував стан здоров'я позивача, а саме, що він на 40 % втратив
професійну працездатність, та визначив розмір моральної шкоди в сумі 9500 грн.

Виходячи з
наведеного та враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний суд вважає
можливим погодитися з розміром моральної шкоди, визначеної судом першої
інстанції. Позивач отримав професійні захворювання, які потягли за собою
необхідність постійно проходити лікування, про що свідчать виписки з історій
хвороби.

При встановлені
зазначених фактів і постановлені рішення судом першої інстанції не порушено
норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права,
тому підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не
має. Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані і не спростовують висновків
суду.

Керуючись ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Дзержинську Донецької області- відхилити.

Рішення
Дзержинського міського суду Донецької області від 23 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.