У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого                           Григор'євої Л.І.,

судді:
Гуменюка В.І.,          Барсукової
В.М.,

Балюка М.І.,             Косенка В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Краматорську (далі - Відділення) до
територіального управління державного нагляду охорони праці по Донецькій
області, третя особа - колективне ремонтно-будівельне підприємство (далі -
КРБП)  “Окант”, про визнання недійсним
акта за формою                 Н-1, за
касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Краматорського міського суду Донецької
області від 23 січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області
від 18 квітня 2007 року,

встановила:

У березні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом,
мотивуючи вимоги тим, що 30 січня 2006 року під час виконання робіт
працівниками КРБП  “Окант” у
мартенівському цеху ЗАТ “НКМЗ” стався нещасний випадок з ОСОБА_2, унаслідок
якого він був смертельно травмований. Комісією, до складу якої входив
представник Відділення, були складені акти за формою Н-1 та формою Н-5, згідно
з якими нещасний випадок і травма визнані такими, що пов'язані з виробництвом,
із чим представник Відділення не погодився. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не
перебував у трудових відносинах із КРБП “Окант”, а виконував роботи за
договором підряду, просив визнати зазначені акти недійсними, а травму, що
сталася з                      ОСОБА_2,
такою, що не пов'язана з виробництвом.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від                          23 січня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 квітня
2007 року, позов Відділення задоволено. Визнано акт за формою Н-1 про нещасний
випадок на виробництві та акт за формою Н-5 спеціального розслідування
нещасного випадку зі смертельним результатом від                          28 лютого 2006 року,
який трапився 30 січня 2006 року з вогнеупорником        КРПБ “Окант” ОСОБА_2 на ЗАТ “НКМЗ”,
недійсними. Травму, яка сталася з ОСОБА_2 30 січня 2006 року зі смертельним
результатом, визнано не пов'язаною з виробництвом.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 січня
2007 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від                      18 квітня 2007 року та ухвалити нове
рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального
права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а судові рішення
- скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з
таких підстав.

Судами встановлено, що 28 лютого 2006 року було складено
акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, згідно з
яким            30 січня 2006 року на
території ЗАТ “НКМЗ” з робітником КРПБ “Окант” - вогнеупорником ОСОБА_2 стався
нещасний випадок зі смертельним результатом.

Задовольняючи позов Відділення про визнання недійсним
акта за формою Н-1, суди виходили з того, що в указаному акті зазначені дані,
що не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_2 не перебував у трудових
відносинах із КРПБ “Окант”, працював на підставі договору підряду від                    28 січня 2006 року,
укладеного між ним і КРПБ “Окант”, а тому не вносив трудові внески та КРПБ
“Окант” не сплачувало ці внески за нього.

Однак з таким висновком не можна погодитися з таких
підстав.

Захист прав, свобод та інтересів працівників усіх
підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності
і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з
фізичними особами, здійснюється у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання
розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно
до Закону України “Про охорону праці”.

Згідно з п. 58 Порядку розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №
1112 у разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного
випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має
право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку
спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати
висновки попередньої спеціальної комісії.

Пунктом 59 указаного Порядку
передбачено, що рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у
судовому порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім'ї
чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого акта форми
Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ).

Перелік осіб, яким надано право на таке
оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України (далі - Фонд) та його робочі органи не належать до переліку осіб, яким
надано право оспорювати зміст указаних актів, оскільки складання акта та
підтвердження фактичних обставин нещасного випадку на виробництві не зачіпає і
не порушує прав і інтересів Фонду.

Статтею 55 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” передбачено право виконавчих органів
Фонду звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків,
розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань,
але факт нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, який
пов'язаний з виробництвом, не може бути оскаржений Фондом (його регіональними
відділеннями).

Таким чином, Відділення не може звертатись до суду з позовом про оскарження
актів форми Н-1, формі Н-5, оскільки чинним законодавством таке право не
передбачено та чітко визначено механізм оскарження обставин і причин нещасного
випадку.

За таких обставин судом першої інстанції неправильно застосовано норми
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і ці
порушення не були усунені апеляційним судом, а тому судові рішення відповідно
до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від                       23 січня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від                     18 квітня 2007 року
скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                               Л.І. Григор'єва

Судді:                                                      М.І.
Балюк

В.М. Барсукова

В.Й. Косенко

В.І. Гуменюк