Колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Верховного Суду України
головуючого суддів:
Патрюка М.В., Балюка М.І., Барсукової В.М.,
Лященко Н.П., Волкова О.Ф.,-
розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та поділ спільного
майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного
майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 1 березня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 18 травня 2006 року
в с т а н о в и л а :
У листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та виселення
відповідачки разом із дитиною ОСОБА_3 з вказаної квартири.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що 7 серпня 1998 року він обміняв належну
йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 серпня
1990 року Ѕ частину будинковолодіння АДРЕСА_2 з надвірними будівлями на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Після чого він та його дружина -
відповідачка по справі перейшли проживати у вказану квартиру. 18 травня 2005
року шлюб між ними за рішенням суду розірвано. На час звернення до суду в
спірній квартирі проживали відповідачка, хоча за вказаною адресою не
зареєстрована, а також їх дитина - ОСОБА_3. Іншого житла, крім вказаної
квартири, у позивача немає. Відповідачка не погоджується звільнити квартиру чим
чинить йому перешкоди в користуванні житлом.
В грудні 2005 року ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги та просив провести поділ
майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме гарнітур-вітальню
вартістю 2500,00 грн., м'який гарнітур (диван, два крісла) вартістю 2500,00 грн., кухонний гарнітур
вартістю 1800,00 грн., телевізор “Sharp” вартістю 900,00 грн., телевізор “Nokia” вартістю 1500,00 грн., пральну машину вартістю 1500,00
грн., холодильник вартістю 500,00 грн., мікрохвильову піч вартістю 800,00 грн.
В грудні 2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до
ОСОБА_1. про поділ спільного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 вартістю
Тернополя, частки в ТОВ “Оазис ЛТД”, автомобіля “TOYOTA Land Cruiser”.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1
березня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Тернопільської
області від 18 травня 2006 року, позов ОСОБА_1. задоволено частково. Усунено
ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою шляхом виселення ОСОБА_2 Проведено
поділ спільного майна подружжя, виділено у власність ОСОБА_1 гарнітур-вітальню,
м'який гарнітур,
контейнер всього на суму 5250 грн. Виділено у власність ОСОБА_2 кухонний гарнітур,
телевізор, пральну машину, холодильник, мікрохвильову піч всього на суму 6100
грн. В задоволенні позовних вимог про виселення із вказаної квартири доньки
ОСОБА_3 відмовлено. Також відмовлено в задоволенні зустрічного позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 не погоджуючись з судовими рішеннями,
посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, просить скасувати судові рішення і направити справу
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 338 ЦПК України передбачено підстави для скасування судових рішень
і передачі справи на новий розгляд, у тому числі порушення або неправильного
застосування норм процесуального права за умови, що ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги про
усунення перешкод в користуванні спірною квартирою і виселення ОСОБА_2 суд
виходив із того, що на підставі вимог статті 48 Закону України «Про власність»
ОСОБА_2 зобовязана звільнити жиле приміщення.

Проте зазначені мотиви не можна
визнати обгрунтованими.

Відповідно до статті
48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких
порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням
володіння та відшкодування заподіяних цим збитків.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 - колишнє подружжя, перебували у шлюбі з 15 серпня 1996 року. Шлюб розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 18 травня 2005 року (а.с. 19).

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності за договором міни від
7 серпня 1998 року, про обмін ½ будинковолодіння АДРЕСА_2 з надвірними будівлями. Зазначене
будинковолодіння ОСОБА_1 отримав на підставі свідоцтва про спадщину за
заповітом, виданого Першою Тернопільською нотаріальною конторою 14 серпня 1990
року (а.с 5).

ОСОБА_2 вселилася у спірну квартиру як член сім'ї власника квартири - ОСОБА_1., при цьому угоду про
порядок користування жилим приміщенням вони не укладали. На час подачі позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 продовжувала проживати в спірній квартирі. Сторони не
заперечують цих фактів.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК) члени
сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з
власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх
права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162
ЖК.

Відповідно до ст. 162 ЖК плата за користування жилим приміщенням в будинку
(квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності,
встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім
квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки
внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою
сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувалося питання про те, чи
укладалася сторонами угода про порядок користування спірною квартирою після
розірвання шлюбу, що вплинуло на правильність висновків, викладених у судових
рішеннях.

Враховуючи наведене, судові рішення в частині задоволення позовних вимог
про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою шляхом виселення
ОСОБА_2, ухвалені в справі, підлягають скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд в цій частині, оскільки законними та обґрунтованими
вказані рішення, відповідно до статті 213 ЦПК України, - визнати неможливо.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1
березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 18
травня 2006 року в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 скасувати, а справу в
цій частині направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий
Патрюк
М.В.

Судді:
Балюк
М.І.

Барсукова В.М.

Лященко Н.П.

Волков О.Ф.