СУД   ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/132                                                                                            Головуючий в суді 1" інст. Волкова Н.Я.
Категорія 41                                                                                                      Доповідач Балашкевич С.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 січня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних

справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого
судді Балашкевича С.В.

суддів
Рафальської І.М., Зарицької Г.В.

при секретарі
Сухоребрій Т.А.

за участі

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.

Житомирі апеляційну скаргу АТЗТ
«Коростенський фарфор» на

рішення Коростенського
міськрайонного суду від 6 листапада
2006

року в справі за позовом ОСОБА_1 до
АТЗТ

«Коростенський фарфор» на про
стягнення заробітної плати за час

вимушеного простою, -

встановила:

У червні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,

в якому просила стягнути з АТЗТ «Коростенський фарфор» на
її

користь 3399,02 грн. заробітної плати за час вимушеного простою,

що стався не з її вини і мав місце на підприємстві в 2003 році

протягом 80 календарних днів, 2004 році - 98 календарних днів та в

2005  році
- 49 календарних
днів, посилаючись на те, що відповідач

відмовляється виплатити їй названу заробітну плату.

Рішенням Коростенского міськрайонного суду від 6
листопада

2006  року
позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено

стягнути з АТЗТ «Коростенський фарфор» на користь
позивачки

1703, 07 грн. заробітної плати за час вимушеного простою.

В апеляційній скарзі АТЗТ «Коростенський фарфор» просить

рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в

задоволення   позову,
посилаючись   на   порушення
судом   норм

матеріального та матеріального
права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої
інстанції

виходив з того, що по причині простою не з вини
працівників

товариства позивачка не працювала у 2003
році 29 днів, у 2004 році

44
днів та у 2005
році 68 днів, а тому цей час простою підлягає оплаті

відповідно до вимог ч. 1 ст. 113 КЗпП України.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

Згідно чинного законодавства виробничим простоєм

визнається тимчасове припинення на підприємстві
виробничого

процесу не з вини працівника по причинам відсутності
сировини,

енергії, палива, складного фінансового становища тощо. Час

простою, що стався не з вини працівника підлягає оплаті у

відповідності до вимог ч. 1 ст. 113 КЗпП України у разі, коли

працівник перебував на роботі під час простою, але у
зв'язку з

останнім не міг виконувати покладені на нього трудові
обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, з 15.06.1990 року по

16.05.2005
року ОСОБА_1 працювала у відповідача
живописцем.

Згідно з наказами НОМЕР_1, НОМЕР_2 позивачці та іншим працівникам були змінені умови

праці, тобто вона переведена на роботу з неповним робочим
днем при

неповному робочому тижні. Дані накази є чинними і
позивачкою не

оскаржувалися.

За умовами пункту 2.1 колективного договору на 2002
рік та

пункту 2.1 колективного договору на 2004 рік у випадках зменшення

обсягів виробництва, в зв'язку з втратою ринків збуту,
важкого

фінансового становища, які не залежать від адміністрації

підприємства, власник зобов'язаний прийняти наступні

упереджувальні заходи:

·
тимчасово
зупинити прийом на роботу нових працівників;

·       використати внутрішні виробничі переміщення
намічених до

·
звільнення працівників;

вводити тимчасово неповний робочий час.

Враховуючи
наведене, суд першої інстанції безпідставно визнав

відсутність ОСОБА_1 на роботі
протягом 2003-2005
pp.

(141 день)
періодом простою та стягнув заробіток за цей час.

За таких обставин рішення підлягає скасуванню з ухваленням

нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313,314,316
ЦПК України,

колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу АТЗТ «Коростенський фарфор»

задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду від 6
листопада

2006 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до

акціонерного товариства закритого типу «Коростенський
фарфор»

про стягнення заробітної плати за час вимушеного простою

відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і з

цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку

безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.