Справа № 22ц-917/2007 р.                           Головуючий
Категорія - цивільна                                   Доповідач - Коренькова З.Д.
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2007
року
м. Чернігів

Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого:        Коренькової З.Д.

суддів:                   Заболотного В.М.,   Острянського В.І.

при
секретарі:       Мехед Т.О.

з участю:
представника позивача Романенка Р.В,відповідача ОСОБА_1.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу

за
апеляційною  скаргою ОСОБА_1 на рішення

Новозаводського
районного суду М.Чернігова від 06
квітня 2007 року по

справі за
позовом Акціонерно - комерційного
банку соціального розвитку

„Укрсоцбанк"  в
особі  Чернігівської  обласної
філії до  ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, -

встановив:

В лютому 2007 року АКБ
„Укрсоцбанк" звернувся до суду з регресним позовом до ОСОБА_1. про
відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуваючи у трудових
відносинах з відповідачем, який працював на посаді водія - інкасатора, 31.08.2006 року на
автошляху Чернігів - Куликівка,
керуючи автомобілем позивача здійснив ДТП, зіткнувшись з автомобілем, який
належить Прилуцькій ОДПІ. Постановою Деснянського райсуду М.Чернігова від 22.09.2006 року відповідач
визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення. В зв'язку з цим,
позивачем, як власником джерела підвищеної небезпеки була відшкодована шкода в
розмірі 1936 грн. 73 коп.. В цю суму
увійшли втрати товарного виду автомобіля позивача в розмірі 1426 грн. 73 коп. і безумовна
франшиза в розмірі 510 грн.. Також,
позивачем були затрачені кошти в сумі 1214
грн.75 коп. на ремонт автомобіля. Після відшкодування Прилуцькій ОДНІ
шкоди, яка була завдана в результаті ДТП, позивач звернувся з регресним позовом
про відшкодування шкоди, завданої його працівником -ОСОБА_1. і просив стягнути
з останнього всього 3151 грн. 48 коп..

2

Оскаржуваним
рішенням на користь АКБ „Укрсоцбанк" стягнуто з ОСОБА_1. 2500 грн.
матеріальної шкоди. Суд встановив, що на момент ДТП відповідач перебував в
трудових відносинах з позивачем, і згідно норм ст. 1191 ЦК України
передбачено право Банку на подання регресного позову до винної особи. Щодо
витрат, пов'язаних з ремонтом автомобіля, суд прийшов до висновку, що саме ця
сума підлягає зменшенню до розміру середньомісячного заробітку відповідача,
який становить 918 грн. 42 коп.. І у
відповідності з вимогами ст. 137 КЗпП, врахувавши майновий стан ОСОБА_1. суд
зменшив загальну суму відшкодування, стягнувши з останнього 2500 грн..

Доводи
апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що суд вірно вирішив, що за
шкоду, спричинену автомобілю позивача він повинен нести обмежену
відповідальність у розмірі, що не перевищує середнього заробітку, але, сам
розмір середньомісячного заробітку судом розрахований не вірно. Суд не взяв до
уваги, що при прийнятті на посаду водія -
інкасатора був встановлений посадовий оклад в розмірі 375 грн., а тому не
зрозумілим є розрахований судом розмір середнього місячного заробітку - 918 грн. 42 коп.. Також,
вважає, що стягнення з нього повної регресної суми є незаконним, оскільки,
відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ „Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за регресною вимогою
з винної особи стягується сума майнових витрат, понесених на виконання
зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування
або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих
межах. Посилається ОСОБА_1. також на те, що ДТП сталося під час виконання
трудових обов'язків перед позивачем, а тому за таких підстав, відповідальність
перед позивачем повинна бути визначена нормами трудового законодавства, а не
цивільного, як встановлено судом. Просить рішення змінити в частині розміру
стягнення матеріальної шкоди, зменшивши її розмір до 375 грн..

В запереченнях
на апеляційну скаргу АКБ „Укрсоцбанк" просить її відхилити, а рішення суду
залишити без змін. Посилається на те, що згідно ст. 1191 ЦК України Банк має
право зворотної вимоги до ОСОБА_1. на суму збитків, що були відшкодовані Банком
Прилуцькій ОДШ в результаті протиправних дій відповідача.

Вислухавши суддю-доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
піддягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні шляхом зменшення суми
відшкодування, яка стягнута з ОСОБА_1. виходячи з наступного.

Суд вірно
застосував положення ст. 1191 ЦК України, згідно якої передбачено право особи,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, зворотної вимоги до винної особи
у розмірі виплаченого відшкодування. Але, зазначена норма статті говорить і про
те, що може встановлюватись розмір відшкодування іншим законом. В даному
випадку підлягають застосуванню норми трудового законодавства не тільки до
відшкодування

3

вартості
проведеного ремонту, але і до відшкодування суми за виплачене відшкодування
позивачем. Судом також вірно зазначено в рішенні, що ОСОБА_1 повинен нести
матеріальну відповідальність в межах середньомісячного заробітку, оскільки
договір про повну індивідуальну відповідальність укладався з позивачем ні як з
водієм, а як з інкасатором валютних цінностей, який згідно договору несе
відповідальність саме за схоронність переданих йому на зберігання матеріальних
цінностей.

У відповідності
з вищезазначеним, суд стягнув окремо суму, що була відшкодована позивачем
Прилуцькій ОДШ за пошкоджений автомобіль в повному розмірі, а суму вартості за
ремонт автомобіля вирішив зменшити на підставі ст. 132 КЗпП України, що є
невірним застосуванням норм матеріального права.

В своїй скарзі
ОСОБА_1. посилається на невірний розрахунок середньомісячного заробітку,
вважаючи, що такий розмір є розміром його посадового окладу. Такі доводи
апелянта є помилковими та до уваги не сприймаються з таких підстав.

Відповідно до
Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від
100 від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата, а якщо протягом останніх двох місяців працівник
не працював, середня заробітна плата обчислюється виходчи з виплат за попередні
два місяці роботи. При обчисленні середньомісячного заробітку включаються
основна заробітна плата, доплати, надбавки за досягнення в праці, за
інтенсивність праці, виробничі премії та інші.

Виходячи з
вищезазначеного, згідно довідки про середню заробітну плату і копії наказу про
звільнення ОСОБА_1. з 19.10.2006
року (а.с. 32), вбачається,
що в червні і липні 2006
року відповідач працював 31
робочий день, і йому була нарахована заробітна плата за два місяці в сумі
1284грн.39коп.( без врахування індексації) і середньоденна зарплата становила -
41 грн. 43 коп., звідси - 870 грн. 03 коп. є сумою, в
межах якої відповідач повинен нести відповідальність.

У відповідності
з вищевикладеним, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1.
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення
суми відшкодування з 2500
грн. до 870грн.03коп.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

4

Рішення
Новозаводського районного суду М.Чернігова від 06 квітня 2007
року змінити, зменшивши суму відшкодування, стягнуту з ОСОБА_1 на користь
Акціонерно - комерційного
банку соціального розвитку „Укрсоцбанк" в особі Чернігівської обласної
філії з 2500 грн. до 870 грн.ОЗкоп.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення набирає
чинності негайно після його ухвалення і може бути оскаржено до Верховного Суду
України в касаційному порядку на протязі двох місяців після набрання законної
сили рішенням апеляційного суду.