У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26
вересня 2007 року                                            м.
Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі :

Головуючого - Яреми А.Г.,

Суддів:             Левченка Є.Ф.,   Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,     Сеніна
Ю.Л.,

розглянувши
в  судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “Мисливський
клуб “Кремінка” про стягнення заробітної плати та видачу трудової книжки,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

У травні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1996 року він
працював на посаді лісника Ужгородського держлісгоспу, у 2004 році лісгосп
продав будівлю і територію відділення ТОВ “Мисливський клуб “Кремінка”,
директор цього товариства запропонував йому перейти до них на роботу на тих самих
умовах, на яких він працював у лісгоспі, після чого він був звільнений з роботи
у зв'язку з переводом, до квітня 2006 року він виконував роботу  по обслуговуванню та охороні будівлі, однак у
квітні 2006 року відповідач відмовився прийняти у нього заяву про звільнення з
роботи, видати відповідний наказ, трудову книжку та виплатити заробітну плату.

Позивач просив стягнути з
відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 15904 грн. та зобов'язати видати йому
трудову книжку з відповідними записами.

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 31 липня 2006 року та додатковим рішенням цього ж суду
від 21 листопада 2006 року  позов ОСОБА_1
задоволено.

Рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області від 23 січня 2007 року зазначені судові рішення
скасовані  і постановлено нове рішення
про відмову в задоволенні  позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який
діє в інтересах ОСОБА_1,  просить
скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції
та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд виходив із
того, що позивач не надав суду доказів про те, що між ним та відповідачем було
укладено трудовий договір у письмовій формі, як того вимагає ст. 24 КЗпП
України.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і
тоді,  коли наказ  чи розпорядження   не  були
видані,  але  працівника
фактично  було допущено  до
роботи.  Особі, запрошеній на роботу
в порядку  переведення  з
іншого підприємства,
установи,   організації   за
погодженням    між керівниками  підприємств,
установ,  організацій,  не
може   бути відмовлено в укладенні
трудового договору.

Вирішуючи спір, апеляційний суд
наведені вимоги закону залишив поза увагою, належним чином не перевірив чи
дійсно позивача було фактично допущено до роботи і він її виконував, а також не
врахував, що обов'язок видання наказу законом покладається на
роботодавця.

Із матеріалів справи також
убачається, що судом першої інстанції було проведено заочний розгляд справи, і
законом передбачено особливий порядок оскарження заочного рішення відповідачем
( ч. 4 ст. 231 ЦПК України). Однак  відповідач
подав апеляційну скаргу на заочне рішення без попередньої подачі заяви про його
перегляд відповідно до ст.ст. 228, 229 ЦПК України.

За таких обставин рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Керуючись ст. 336 ЦПК України
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення  Апеляційного суду Закарпатської області від
23 січня 2007 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
А.Г.Ярема

Судді :
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін