Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І., Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І., Данчука В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
акціонерного поштово-пенсійного банку (далі - АППБ) “Аваль” про усунення
перешкод у розпорядженні майном, за касаційною скаргою відкритого
акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Райффайзен Банк Аваль” на рішення
Северодонецького міського суду від 25 липня 2006 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 31
січня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним
позовом.            В обґрунтування своїх
вимог указував, що він як єдиний спадкоємець після смерті своєї матері -
ОСОБА_2 - у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, яка складається у тому числі з нерухомого майна
- будівлі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не має
можливості, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна
існує заборона на відчуження вказаного об'єкта нерухомості, вчинена Першою
Северодонецькою державною нотаріальною конторою за повідомленням приватного
нотаріуса ОСОБА_3, який посвідчував договір застави вказаного майна, укладеного
з АППБ “Аваль”. На теперішній час ніяких правовідносин між ОСОБА_1 та АППБ
“Аваль” не існує, ніяких боргових зобов'язань після ОСОБА_2 перед АППБ “Аваль”
не залишилося, але останній не надає нотаріусу відомості про скасування
заборони на відчуження майна, який у свою чергу не може надати таке
повідомлення державній нотаріальній конторі, яка здійснила заборону. Ці
обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину та
розпоряджатися належним йому в порядку спадкування майном.

Рішенням Северодонецького міського суду від 25 липня 2006
року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської області від 31 січня 2007 року, позов
задоволено. Постановлено: усунути перешкоди в розпорядженні ОСОБА_1
нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати АППБ “Аваль”
надати приватному нотаріусу ОСОБА_3 відомості про виключення вказаного об'єкта
нерухомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” звернулося до Верховного Суду
України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постановлені судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зобов'язуючи правонаступника АППБ “Аваль” - ВАТ
“Райффайзен Банк Аваль” - усунути перешкоди в розпорядженні позивачем нерухомим
спадковим майном шляхом надання приватному нотаріусу відомостей про виключення
спірного об'єкта нерухомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, місцевий суд, з висновками якого погодилася й апеляційна
інстанція, виходив із того, що без заяви відповідача про виключення об'єкта з
Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна нотаріус не вправі
видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно за законом.

Проте з таким висновком судів погодитися не можна,
оскільки він не ґрунтується на законодавстві.

Відповідно до п. 31 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) нотаріус відмовляє у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема, якщо вчинення такої дії суперечить
законові.

На прохання особи, якій відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, нотаріус повинен викласти причини відмови у письмовій формі і
роз'яснити порядок їх оскарження. У цих випадках нотаріус не пізніше як у
триденний строк виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з
посиланням на чинне законодавство. Нотаріус не має права на безпідставну
відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач не надав суду такої постанови, нотаріус в
судовому засіданні не послався на чинне законодавство, яке давало йому право
відмовити у вчиненні нотаріальної дії стосовно нерухомого майна,
зареєстрованого за спадкодавцем, а суди, погоджуючись із вимогами ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідача, також не послалися на норму права, яка давала б право
нотаріусу відмовити у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно з  п. 216 Інструкції
видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності застав за даними
відповідних реєстрів.

У разі наявності заборони нотаріус повідомляє кредитора
про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину.

Видача свідоцтва про право на спадщину затримується, якщо
на згадане вище майно накладено арешт судовими чи слідчими органами.

У матеріалах справи відсутні дані про накладення арешту
судовими чи слідчими органами на спірне майно, як і інші дані з відповідних
реєстрів про неможливість вчинення нотаріальної дії нотаріусом.

За таких обставин у суду не було підстав зобов'язувати
відповідача вчинити зазначені в позові та судовому рішенні дії.

Оскільки місцевий та апеляційний суди не застосували
закон, який регламентує діяльність нотаріусів, зокрема: Закон України “Про нотаріат”
та Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України
від                       3 березня 2004
року, і не послалися на норми законодавства, які давали підстави для
зобов'язання відповідача вчинити зазначені в позові та судовому рішенні дії, то
постановлені судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові з підстав, передбачених ст. 341 ЦПК України.

Керуючись ст. 341
ЦПК України, п.п. 206, 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства
“Райффайзен Банк Аваль” задовольнити.

Рішення Северодонецького міського суду від 25 липня 2006
року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Луганської області від 31 січня 2007 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

Л.І Григор'єва

В.Г. Данчук