СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12
квітня 2007 року                                                                                                            м.
Чернівці

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у

складі:

головуючого: Чушкової В.В.

суддів: Галичанського А.Д., Рокочої М.І.

секретаря: Єфтеньєва О.Г.

за участю: позивачаОСОБА_1, його представника
ОСОБА_2,

представників відповідачки ОСОБА_3 -ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7до Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації,
ОСОБА_3, третя особа - Перша державна нотаріальна контора м. Чернівці про
визнання незаконними дій Чернівецького КОБТІ щодо реєстрації криниці за
будинковолодінням АДРЕСА_2 в м.Чернівці, зобов'язання Чернівецького КОБТІ
внести зміни до інвентарної справи по будинковолодінню АДРЕСА_2 в м.Чернівці
шляхом виключення з інвентарної справи відомостей щодо криниці зареєстрованої
за цим будинком, застосування наслідків недійсності нікчемного договору до
договору дарування від 14.04.1987 року в частині дарування криниці ОСОБА_3,
визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7на рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1,ОСОБА_6,
ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ЧКОБТІ, ОСОБА_3, третя особа - Перша
державна нотаріальна контора м. Чернівці. Просили визнати за ними право
власності на криницю

справа
№ 22ц-290/2007р.                                  Головуючий
у 1 інстанції Мамчин П.І.

категорія:
2/5                                                             Суддя-доповідач
Чупікова В.В.

2

літ.К., а також просили визнати незаконними дії Чернівецького КОБТІ щодо
реєстрації криниці за будинковолодінням АДРЕСА_2 в м.Чернівці, зобов"язати
Чернівецьке КОБТІ внести зміни до інвентарної справи по будинковолодінню
АДРЕСА_2 шляхом виключення з інвентарної справи відомостей щодо криниці
зареєстрованої за цим будинком, застосувати наслідки недійсності нікчемного
договору до договору дарування від 14.04.1987 року в частині дарування криниці
відповідачці ОСОБА_3

Посилалися на те, що вони є власниками житлового будинку
з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Поблизу їх будинку знаходиться криниця, яка належить їм
на праві власності. З листів Чернівецького КОБТІ від 16.07.2003 р., 13.06.2005
року їм стало відомо, що ця криниця також знаходиться у власності відповідачки
ОСОБА_3, яка є власником будинку АДРЕСА_2. Зазначали, що спірна криниця є їх
власністю, про що свідчать існуючі будинкові документи починаючи з 1968 року,
оскільки вона будувалась їх батьком. Посилалися на те, що 17.06.1986 року в
ході здійснення інвентаризаційних робіт за заявою ОСОБА_8 до його власності в
матеріали технічної документації була включена і спірна криниця, тобто
належність криниці відповідачці ґрунтується тільки на заяві ОСОБА_8, що не є
належними документами, підтверджуючими право власності.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним
позовом про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності.
Посилалася на те, що є власницею жилого будинку АДРЕСА_2 з належними до нього
господарськими та побутовими будівлями і спорудами на підставі договору дарування
від 14.04.1987 р. До всього подарованого ввійшла і спірна криниця. Зазначала,
що в 1959-1960 роках її батько з власниками сусіднього будинковолодіння -
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спільними трудовими зусиллями і на спільні кошти на межі
своїх домоволодінь викопали і облаштували криницю, яка за їх взаємною згодою
знаходилась у їх спільній сумісній власності і в спільному користуванні, для
чого до криниці було облаштовано два окремі входи доступу з боку кожного з
домоволодінь. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину криниці та
право власності на 1/2 частину криниці за позивачами по первісному позову.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13
листопада 2006 року в задоволені позовуОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено за
безпідставністю.

Зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано криницю літ. «К», що знаходиться в
м.Чернівці на межі земельних ділянок домоволодінь під АДРЕСА_2 та під АДРЕСА_1
спільною частковою власністю власників цих домоволодінь і визнано за ОСОБА_1
ОСОБА_6, ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину зазначеної криниці, за ОСОБА_3
- право власності на 1/2 частину криниці.

3

Зобов'язано Чернівецьке КОБТІ внести відповідні зміни до
інвентарних справ по будинковолодінню АДРЕСА_1 таАДРЕСА_2.

На вищезазначене рішення ОСОБА_1,ОСОБА_6, ОСОБА_7подали
апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 13 листопада 2006 року, постановити нове, яким задовольнити
їх позовні вимоги, ОСОБА_3 відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Посилалися на те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, недоведені ті обставини, що мають значення для справи, які
суд вважав встановленими, судом І інстанції були порушені норми матеріального
та процесуального права. Зазначали, що місцезнаходження криниці свідчить тільки
про наміри спільного користування нею, але не свідчить про її спільне
будівництво. В справі відсутні будь - які документи, що б підтверджували
наявність домовленості про спільне будівництво криниці, а взяті до уваги показання
свідків, які на момент будівництва криниці там не проживали. Судом І інстанції
було застосовано норми цивільного права передбачені Цивільним кодексом України
в редакції 2003 року, а правовідносини виникли ще в 1963 році. Вказували, що
питання щодо ступені участі учасників спільної часткової власності судом не
встановлювались та не перевірялись.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт
ОСОБА_1 та його представник свою апеляційну скаргу підтримали з підстав,
викладених в ній.

Представники відповідачкиОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційну
скаргу не визнали, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити
без змін, посилаючись на те, що спірну криницю збудували колишні власники
будинковолодінь, розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за рахунок їх спільних
коштів та трудових затрат.

Колегія судів, заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхилененю, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_9 - батько позивачівОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, набув право власності на
будинок з належними до нього будівлями та спорудами, в тому числі і криницю, що
знаходяться в АДРЕСА_1, 4.01.1987 року. /інв.справа№15316, арк.28/.

Відповідачка ОСОБА_3 14.04.1987 року набула право
власності на криницю №2 разом з будинком та іншими господарськими спорудами, що
знаходяться в м.Чернівці по АДРЕСА_2 на підставі договору дарування /інв.справа
№6075/.

23.09.2001 року право власності на житловий будинок разом
з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, в тому числі на криницю
літ.К, що знаходяться в АДРЕСА_1, в різних частках перейшло до
позивачівОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7/а.с.7-10/.

4

Криниця №2, яка знаходиться у власності ОСОБА_3, та криниця літ.К, яка
знаходиться у загальному користуванні позивачівОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є
однією і тією ж криницею /а.с.12/.

Відповідно до ст.112, 113 ЦК України в редакції 1963 року двом чи кільком
громадянам може належати на праві спільної часткової власності майно,
володіння, користування, розпорядження, яким провадиться за згодою всіх
учасників, а при відсутності згоди - вирішується судом.

Належними доказами встановлено, що спірною криницею з часу її спорудження
володіли, користувалися, розпоряджалися як батьки позивачів так і батьки
відповідачки. Батьки позивачів не оспорювали записів про занесення відомостей
про криницю в інвентарну справу по будинковолодінню АДРЕСА_2. Після набуття
права власності відповідачкою ОСОБА_3 на будинок з господарськими спорудами
свого батька і спірну криницю, батьки позивачів - ОСОБА_9, ОСОБА_10 не
заперечували її право щодо володіння, користування, розпорядження спірною
криницею.

З врахуванням наведеного та тієї обставини, що спірна криниця знаходиться
на межі земельних ділянок сторін по справі, доступ до криниці є як з двору
позивачів так і з двору відповідачки, такий порядок користування криницею був
встановлений з початку її спорудження, що кожна із сторін не надала доказів,
які б могли визначити розмір її частки у створенні криниці, колегія судців
вважає, що суд першої інстанції првильно виходив з рівності часток і
обгрунтовано визнав право власності на 1/2 частину криниці літ.К- за
ОСОБА_1,ОСОБА_6, ОСОБА_7 та на 1/2 частину цієї криниці за ОСОБА_3

Позивачі ОСОБА_1,ОСОБА_6, ОСОБА_7не довели належним доказами, що вносячи
дані про спріну криницю до інвентарних справ будинковолодінь АДРЕСА_2  та АДРЕСА_1, Чернівецьке КОБТІ порушило
вимоги Інструкції про порядок проведення регістрації житлового фонду з типовими
формами облікової документації або вимоги Інструкції про порядок проведення
технічної інветаризації житлового фонду, які затверджені наказом ЦСУ СРСР від
1507.1985 року і були чинними на час внесення зазначених даних.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 19.06.2003
року набирає чинності з 01.01.2004 року і застосовується до цивільних відносин,
які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Право
власності на жилий будинок з належними до нього господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, який розташований в м.Чернівці по АДРЕСА_2 у ОСОБА_3
виникло 14.04.1987 року відповідно до договору дарування, а тому відсутні
підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного договору до
вказаного договору дарування в частині. З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано відмовив ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 в задоволенні їхніх позовних вимог.

Доводи
апелянтів про незастосування при вирішенні справи положень Постанови Пленуму
Верховного Суду України     №20 від
22.12.1995  року

5

УХВАЛ ИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 13 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.