overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2007 року  Семенівський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого - судді Любицького В.О.,

при секретарі -  Вареник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Семенівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Суду пояснив ,
що  спільне життя з відповідачкою не
склалося у зв»язку із різними поглядами на життя та несумісністю характерів.
Прохав дитину залишити проживати разом з відповідачкою. Примирення вважає
неможливим.

Відповідачка
ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Примирення з позивачем вважає неможливим.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов
підлягаючим до задоволення з наступних підстав.

Судом
по справі встановлено, що 16.11.1999 року між позивачем та відповідачкою було
укладено шлюб, який зареєстрований Заїчинською сільською радою Семенівського
району Полтавської області, актовий запис № 7.

Від даного шлюбу подружжя має дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на
даний час проживає з позивачем по справі. Подружнє життя сторін по справі не
склалося внаслідок відсутності між ними взаємопорозуміння. На даний момент
спору про місце проживання дитини у сторін не виникло.  Сторони по справі майнових спорів не мають,
спільного господарства не ведуть.

За вказаних обставин суд вважає за можливим
розірвати шлюб між сторонами по справі.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї
суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

На
підставі ст.ст.213-215 ЦПК України та ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України,
суд-

Р І Ш И В :

Шлюб,
зареєстрований 16.11.1999 року у Заїчинській
сільській раді Семенівського району Полтавської області, за актовим
запис № 7 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем та жителем  с.Бакумівка Семенівського району Полтавської
області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою та жителькою с.Заїчинці
Семенівського району Полтавської області,- розірвати.

Після
розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - « ОСОБА_2 «.

Після
розірвання шлюбу дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з
відповідачкою по справі ОСОБА_2

Стягнути
з відповідачки ОСОБА_2  при
реєстрації  розірвання шлюбу державне
мито  в дохід держави . Позивача ОСОБА_1  від сплати
державного мита - звільнити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через
районний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційного суду Полтавської області.

Головуючий - підпис

«ВІРНО «

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області                                                                                                       В.О.Любицький
№ 2 - 781/2007 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

05 листопада  2007
року Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого
- судді Любицького В.О.,

при
секретарі - Вареник К.А.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні  в залі
суду в смт. Семенівка справу за позовом
ОСОБА_1 до Семенівської селищної ради
Полтавської області, про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання права власності на жилий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, який залишився після смерті його рідного
батька ОСОБА_2 і входить до складу спадкового майна. Визнання власником
нерухомого майна необхідне позивачеві для оформлення правоустановлюючих
документів та прийняття спадщини.

В
судовому засіданні позивач позов підтримав, прохав суд його задовольнити.

Представник
Семенівської селищної ради в судовому засіданні проти задоволення позовних
вимог позивача не заперечував.

Заслухавши
думку сторін по справі,  вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Судом
по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача по справі ОСОБА_2.
Після смерті останнього залишилось спадкове майно, до складу якого входить і
житловий будинок та надвірні споруди , розташовані в АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного паспорту на вказаний житловий будинок  , виданого КП „ Лубенське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації „ від 10.09.2007 року будинок  в
ньому не зареєстрований.

Таким чином, для видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок
позивачеві ОСОБА_1 необхідно подати до нотаріальної контори правоустановлюючий
документ , який підтверджував би право
власності на вказане нерухоме майно.

Керуючись
ст.ст.  10, 12, 209, 212 213-215,   ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем м.Кременчук
Полтавської області, жителем смт.Семенівка Полтавської  області, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в
смт.Семенівка Полтавської області ОСОБА_2, право власності на житловий будинок
та надвірні побудови: літню кухню-гараж, сарай, сарай, вбиральню, колодязь
питний, вигрібну яму, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через районний суд
шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційного суду Полтавської області

Головуючий- підпис

«ВІРНО»

Голова Семенівського районного суду

Полтавської області                                                                                         В.О.Любицький
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
Левченка Є.Ф., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі про перерахунок розміру страхових виплат та стягнення
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що розмір страхових виплат,
які він отримує не відповідає дійсному розміру втраченого ним заробітку.
Рішенням Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від            23
лютого 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 червня 2007 року, позов задоволено,  постановлено стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_1 заборгованість по щомісячних виплатах за період з 1 жовтня
2003  року по 1 жовтня 2006 року в сумі
5280 грн. 79 коп., та зобов'язати щомісячно сплачувати по          293 грн. 01коп., починаючи з 1 жовтня
2006 року.

У касаційній скарзі  відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення і позовну заяву залишити без розгляду, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення
ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі відхилити,
рішення  Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 23 лютого 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:                                 Є.Ф.Левченко

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін
Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області
від 11 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 14
Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області
від 11 квітня          2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Житомирської області від
14 червня 2007 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах        ОСОБА_2 до Ружинської районної
центральної лікарні про визнання недійсним заповіту.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалені в справі судові рішення та передати справу на новий розгляд
до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив із того, що заповіт, складений 9 квітня 2004
року ОСОБА_3 на користь Ружинської районної центральної лікарні, був підписаний
заповідачем, належним чином посвідчений державним нотаріусом, тому заявлені
позивачем вимоги безпідставні.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм процесуального
права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні фактів, також не
можуть бути визнані такими, що викликають необхідність перевірки матеріалами
справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом                 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до
Ружинської районної центральної лікарні про визнання недійсним заповіту, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах            ОСОБА_2 на рішення Ружинського
районного суду Житомирської області від               11 квітня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Житомирської області від 14 червня 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін
Код суду 2702 Справа № 2- 1441/2007 Категорія 15
РІШЕННЯ Ім.,ям     України /заочне /

16 березня 2007 року. Гагарінський районний суд м. Севастополя

У складі: головуючого судді Полівода С.В.

При секретарі                           Хорошеві
О.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м.
Севастополі цивільну справу за позовом ВАТ ЕК «Севастопольенерго» до ОСОБА_1
про стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

З позовної заяви витікає, що
відповідач є абонентом «Севенерго» та користується послугами постачання електроенергії АДРЕСА_1 Відповідач
своєчасно не сплачував за спожиту електроенергію, та був відключений від
мережі, але самовільно триччі підключався тим самим спричинив позивачу збитки у
розмірі 308 гр.88
коп.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та також просив стягнути з відповідача
судові витрати.

Відповідач на виклики суду не
з,являється, тому суд прийняв рішення справу розглянути заочно.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали
справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступних
підставах: згідно договору відповідач зобов,язаний щомісячно не пізніше 10 числа сплачувати
за користування електроенергією. Віднак відповідач умови договору порушував та
станом на -01.09.2003 року мав
борг за спожиту електроенергію у розмірі 613
гр.86 коп. 30.09.2003
року відповідачу було вручено попередження про погашення боргу, та можливе відключення , за що відповідач розписався, але у місячній строк борг не
сплатив, тому по спливу місяця його квартира була відключена від
електромережі. При перевірці контролерами квартири відповідача 13.10.2004 року було
виявлено самовільне підключення про що було складено Акт № 0074004. Відповідач знову
був відключений. При повторній перевірці 02.11.2004 року контролерами позивача знову було виявлено,
що відповідач вдруге самовільно підключився до мережі електропередач, не
сплативши борг. Було вдруге складено Акт №
0074009. При перевірці 10.11.2004
року контролерами позивача втретє було виявлено самовільне підключення до
електромережі Згідно Методики відповідачу було обчислено збитки які склали за
трьома Актами 308 гр.
гр.88 коп.

Таким чином судом встановлено, що відповідач порушував
Правила користування електричною енергією
для населення, спричинив збитки, які підлягають стягненню з нього на
користь позивача.

Також в відповідача підлягають
стягненню судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись Законом України «Про електроенергетику» ст. 212-214,88 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ ЕК «Севастопольенерго» збитки у розмірі 308 гр.88 коп., сплачене держмито 51 гр. та 30 гр. інформаційно-технічного
збору, а всього 389 гр. 88 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду
м. Севастополя протягом 20 днів з дня подачі заяви
про оскарження яка подається протягом 10
днів з дня оголошення рішення через суд Гагарінського р-ну.

Згідно ст..228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом
який його ухвалив за письмовою заявою відповідача
І інстанція код суду 2702 Справа
№2-271/2007 категорія 35
УХВАЛА

23
березня 2007 року
Гагарінський районний суд м. Севастополь у складі: головуючого суді Нестерук
В.В. при секретарі Массалабової Л.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Севастополь цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, зобов'язання
вчинити певні дії , суд, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2005 року позивачка
звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам, зобов'язання
вчинити певні дії, але в подальшому змінила позовні вимоги в порядку ст.. 31 ЦПК України.

Так позивачка
просить суд дозволити їй виїжджати з неповнолітнім сином до Росії без
нотаріально посвідченої згоди відповідача, стягнути з відповідача 1/4 частину
його заробітку з серпня 2003
року по липень 2005 року та
пеню за кожний день прострочки сплати аліментів в розмірі 1% суми
заборгованості.

Однак, 23 березня 2007 року, в ході
проведення судового засідання, представник позивачки надав суду заяву з проханням
прийняти відмову від позову з підстав врегулювання спору між сторонами.

Відповідач у
судове засідання не з'явився. Відповідно до наданої довідки з лютого по серпень
2007 року
перебуває в міжнародному рейсі на судні на посаді моториста..

Відповідно до
ст. 205 ч. 1 п. З ЦПК
України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи, що
позивачка не має претензій до відповідача та відмовилися від позовних вимог на
підставі врегулювання спору, суд вважає відмову від позову мотивованою, а тому
такою, що може бути прийнята судом. Заява представника не суперечить інтересам
позивачки. Повноваження представника перевірено.

Крім того, суд
вважає за необхідне роз'яснити сторонам положення ст. 206 ч. З ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 205
ч. 1 п. З, 206 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження   по
цивільній   справі   за
позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
аліментам, зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити сторонам,
що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами
про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність
ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від
позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за
вирішенням цього спору.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 10
днів апеляційної скарги, подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.
Справа
№ 2-2368/07
М Е Н Е М   У К РА Ї Н И
Індустріальний районний  суд
складі: головуючого судді Зосименко С.Г.
при секретарі           Карпенко В.Ю.,
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу,
05.01.2005 року Кіровською селищною радою Дніпропетровського
Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від шлюбу є дочка
обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві та у судовому засіданні
позивач  посилається на те, що сімейне життя з
відповідачкою не склалось з
різних поглядів на життя, сторони втратили один до одного почуття
та поваги. Разом не проживають з січня 2007
Відповідачка в судове засідання  з'явилася. Суду пояснила, що на
шлюбу згодна, оскільки з відповідачем не проживає з січня 2007 року,
що сім'ю зберігати неможливо.
Суд,
вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні
підлягають задоволенню з наступних підстав.
знаходяться у шлюбі з 05.01.2005 року. Сторони з січня 2007
не підтримують шлюбні відносини, не ведуть сумісне господарство,
окремо.      Їх сім'я розпалася з причини
несумісності характерів,
в результаті послужило підставою до того, що між сторонами були втрачені
любові та поваги, що і призвело у підсумку до остаточного розпаду сім'
Спору про розділ майна між сторонами немає, від шлюбу є неповнолітня дочка,
зараз проживає із батьком. Місце проживання дитини після розірвання шлюбу
у судовому порядку.
Вказані обставини підтверджуються
поясненням сторін у судовому
постановлені рішення, суд враховує те, що сторони наполягають на розірванні
сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходе до висновку про те,
сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 105, 110 СК України, ст.ст. 10, 11,
57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд ,
Шлюб, зареєстрований 05.01.2005 року
Кіровською селищною радою
району Дніпропетровської області, актовий запис № 01 між
та ОСОБА_2, від шлюбу мають
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, -
Стягнути при видачі свідоцтва про
розірвання шлюбу в органах РАЦС в
держави з ОСОБА_1 державне мито у розмірі 17
ОСОБА_2 від сплати державного мита звільнити.
Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня

проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20 днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги на

протязі
10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С.Г.  Зосименко
Справа № 2- 607 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 березня 2007
року

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської   області

В складі: головуючого судді                                            Бейка М.А.

при секретарі                                                Семчук
Л.Я.

з участю прокурора адвоката розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1, яка діє
від імені ОСОБА_2до ОСОБА_3про втрату права на житло, суд -

ВСТАНОВИВ:

що позивачка звернувлася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги
мотивує тим, що відповідач по справі - колишній чоловік,
ОСОБА_2, інтереси, якої вона представляє. У січні 2004 року відповідач забрав усі свої речі і пішов проживати окремо. З того часу
житлом не користувався і не з'являвся.. Оскільки він не проживає в спірному
житлі, що в АДРЕСА_1,
без поважних причин більше шести місяців, а тому втратв
право на це житло.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позовні вимоги підтримала й просить
їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3. про час та місце судового засідання повідомлявся
належним чином про що свідчать заказні судові повідомлення і повідомлення в
пресі, але про причини неявки в судове засідання не повідомляв.

Свідки ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6. ствердили, що відповідач не проживає в
спірному житлі більше шести місяців без поважних причин.

Суд вислухавши представника позивача ОСОБА_1., свідків та дослідивши
письмові докази по справі, вважає що позов підставний і належний до задоволення
виходячи з слідуючи підстав:

Згідно ст. 71
ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів
його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В судовому засіданні з'ясовано, що відповідач ОСОБА_3. не проживає в
спірному житлі більше шести місяців без поважних причин. Дана обставина
стверджується показами свідків та актом сільської ради с Довгий Войнилів від 20.02.2007
року (а.с.7)

За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право
на спірне

житло, оскільки не проживає в ньому
більше шести місяців без поважних причин.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, та ст.ст. 208, 209, 215, 224, 295 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

позов задовольнити й визнати
ОСОБА_3таким, що втратив право на житло за адресою: вул. АДРЕСА_1Калуського
району, Івано -
Франківської області.

В разі подачі заяви про апеляційне оскарження рішення не буде оскаржено в
строк ,
то рішення суду набуде законної сили після закінчення
строку на оскаржененя рішення суду.

Заяву про оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а апеляційна скарга до
Івано-Франківського апеляційного суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження через Калуський
міськрайонний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте Калуським
міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.