У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У
К Р А Ї Н И

5 жовтня 2007 року                                                                                           м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України      в складі:

Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні
власністю та виселення за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ВАТ “Одесаелектромашпостачбут”, Овідіопольського РБТІ, Овідіопольської
районної ради, Прилиманської сільської ради про визнання приватизації недійсною
та визнання ордера недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2
на рішення апеляційного суду Одеської області від 4 липня 2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У вересні 2003
року ОСОБА_1., яка від себе, так в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2.
звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3. про усунення перешкод в користуванні
власністю та виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва
про право власності від 16 грудня 1999 року № 957403, вона та її донька
ОСОБА_2. є власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1, яка складається з
кімнати 18,7 кв.м та кухні площею 9,5 кв.м. В лютому 2000 року позивачка
дозволила відповідачці тимчасово користуватись кухнею, оскільки остання на
даний час відмовляється звільнити кухню, позивачка просила суд задовольнити її
позов.

У березні 2004
року ОСОБА_3. звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_4, ВАТ “Одесаелектромашпостачбут”, Овідіопольського РБТІ, Овідіопольської
районної ради, Прилиманської сільської ради та просила суд поновити їй строк на
подачу позовної заяви та визнати частково недійсною приватизацію, а також
визнати ордер №8 ИГ, виданий ОСОБА_4 наАДРЕСА_1 недійсним. В обґрунтування
своїх вимог посилалася на те, що вона проживає в квартирі НОМЕР_1 спірного
будинку, оскільки останній мав статус гуртожитку, кухня відносилась до об'єкту
загального користування. Так як ОСОБА_3. дізналась, що спірне приміщення є
власністю ОСОБА_1., просила суд задовольнити її позов.

Рішенням Овідіопольського районного суду
Одеської області від 9 лютого 2006 року, в задоволенні позову ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. відмовлено.

Зустрічний позов
ОСОБА_3. задоволено.

Рішенням
апеляційного суду Одеської області від 4 липня 2006 року рішення  Овідіопольського районного суду Одеської
області від 9 лютого 2006 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким
поновлено ОСОБА_3. строк на подачу позовної заяви. В позові ОСОБА_1., ОСОБА_2.
відмовлено.

Зустрічний позов
ОСОБА_3. задоволено частково. Визнано частково недійсним ордер № 8 серії ИГ,
виданий ОСОБА_4 25 липня 1995 року, на право зайняття однієї кімнати в квартирі
АДРЕСА_1 на підставі рішення Овідіопольської районної ради народних депутатів №
105 від 14 липня 1995 року, в частині включення надлишку житла загальною площею
8,3 кв.м.

Визнано частково
недійсним розпорядження органу приватизації за № 1796 від 13 грудня 1999 року в
частині приватизації приміщення кухні площею 9, 5 кв.м.

Визнано частково
недійсним свідоцтво про право власності від 16 грудня 1999 року на
квартируАДРЕСА_1, яке було видане ОСОБА_1., ОСОБА_2. в частині приватизації
приміщення кухні площею 9,5 кв.м.

В іншій частині позову ОСОБА_3. відмовлено.

У касаційній
скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_1., ОСОБА_2. просять скасувати рішення апеляційного суду
Одеської області від 4 липня 2006 року, ухвалити нове рішення, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом
норм матеріального права.

Колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4, ОСОБА_1., ОСОБА_2. не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування  судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення
ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і доводи
скарги їх висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст.
331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 4 липня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                      Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук