У Х В А Л А

І М
Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши 4
липня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 1 березня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від
26 квітня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київського міського
управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, треті
особи: Одинадцята Київська міська державна нотаріальна контора, бюро технічної
інвентаризації м. Києва, - про зміну часток в праві власності на будинок,
визнання недійсними свідоцтв про право часток в праві власності, частково
недійсним державного акта про право приватної власності на землю, визначення
порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу
він є власником ½ частини житлового будинку АДРЕСА_1.  ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на
спадщину є власницею ½ частини зазначеного будинку, жилою
площею 68,5 м2, з відповідною частиною надвірних будівель.

Указаний житловий будинок
розташований на земельній ділянці розміром 761,00 кв. м.

Колишній власник будинку
ОСОБА_4  до своєї частини будинку
прибудував і здав у експлуатацію прибудови: мансарду, кухню та коридор. У
зв'язку з цим, його частка в будинку збільшилась і стала приблизно  ¾ частин приміщення, а частка матері
відповідачки, відповідно, зменшилась і їй стало належати менше ¼ частини
будинку.

Вважає, що загальна площа
приміщень, що входять до квартири, якими він користується, більша від загальної
площі приміщень, які входять до квартири відповідачки, тому є підстави для зміни
між сторонами часток у праві власності на будинок.

Під час розгляду справи ОСОБА_1
неодноразово доповнював і уточнював свої позовні вимоги, просив суд постановити
рішення, яким змінити частки в праві власності на будинок АДРЕСА_1 станом на
момент відкриття спадщини після смерті у 2002 році матері відповідачки, визнати
недійсними свідоцтво про право на спадщину та частково недійсним державний акт
про право власності на земельну ділянку на ім'я відповідачки.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним
позовом, указує на те, що підстав для зміни часток між співвласниками будинку
немає. Свідоцтва про право на спадщину та державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку видані у відповідності до чинного законодавства,
тому підстав визнавати ці документи недійсними немає.

Рішенням Солом'янського районного
суду м.Києва від 1 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду м.Києва від 26 квітня 2007 року, в задоволенні основного позову
відмовлено, а зустрічний позов задоволено, визначено порядок користування
спірною земельною ділянкою, виділено ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 369,5
кв. м, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального
права та ставить питання про скасування судових рішень й ухвалення нового
рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи
зустрічний позов ОСОБА_2., суд першої інстанції та апеляційний суд,
погоджуючись з ним, виходили з того, що з часу виникнення у позивача за
основним позовом права власності на ½ частину спірного будинку він не
провів жодних прибудов, перебудов або надбудов будинку, за рахунок яких
збільшилася б корисна площа будинку; не надав достатніх доказів на
підтвердження своїх вимог та доводів щодо наявності підстав для зміни між сторонами
розміру часток спірного приміщення; порядок користування спірною земельною
ділянкою суди визначили відповідно до варіанту № 1 висновку експертизи.

За
змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд
касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати
доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київського міського управління земельних ресурсів Київської
міської державної адміністрації, треті особи: одинадцята Київська державна
нотаріальна контора, бюро технічної інвентаризації м.Києва, - про зміну часток
в праві власності на будинок, визнання недійсними свідоцтв про право часток в
праві власності, частково недійсним державного акта про право приватної
власності на землю, визначення порядку користування земельною ділянкою та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування
земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського
районного суду м.Києва від 1 березня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
м.Києва від 26 квітня 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема