Справа № 22-ц 3539 2006 р.                                Головуючий 1 інстанції Колодко Л.В.
Доповідач Хопта С.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

1 лютого 2007 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Хопти С.Ф. суддів Даценко Л.М., Голуб С А. при секретарі Шешко О.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою АТЗТ „Миронівський хлібопродукт"
та ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11
жовтня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до АТЗТ „Миронівський хлібопродукт", ОСОБА_1 про стягнення
середнього заробітку за час затримки заробітної плати по день фактичного
розрахунку, компенсації втрати
частини грошових доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою зарплати та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року позивач звернувся з зазначеним позовом, який уточнював та доповнював в ході розгляду справи,
посилаючись на те, що він працював у відповідача з ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 був незаконно звільнений, ІНФОРМАЦІЯ_3 поновлений
на роботі за рішенням суду яким суд також стягнув
заборгованість по зарплаті, проте відповідач не вчасно виплатив заробітну плату, чим заподіяв йому моральну шкоду.

Позивач просив стягнути з АТЗТ „Миронівський хлібопродукт" на його
користь 8000 грн. зарплати за період з ІНФОРМАЦІЯ_4, 3430,80 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 500 грн. судових витрат та 132,37 грн. компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною виплатою
зарплати, з ОСОБА_1. -5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2006 року позов задоволено
частково. Стягнуто з АТЗТ „Миронівський хлібопродукт" на
користь позивача 8000 грн. заборгованості по  зарплаті,   3430,80
грн.   середнього   заробітку
за  весь   час
затримки

2

розрахунку
при звільненні, 132,37 грн. компенсації за втрату частини заробітної плати у
зв'язку з несвоєчасною виплатою зарплати, 500 грн. судових витрат.

З ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 стягнуто 5000 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі апелянти просять скасувати рішення суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про відмову
в задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд виходив з того, що відповідач несвоєчасно виплатив позивачу
зарплату, а ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 заподіяв позивачу моральну
шкоду, оскільки ухилявся від виконання судового
рішення про поновлення позивача на роботі.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах
закону.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи,
організації провадиться в день звільнення. Якщо
в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають
бути виплачені не пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум, у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП
України, при відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

3

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 був незаконно
звільнений. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду
від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 поновлений на роботі і з АТЗТ
„Миронівський хлібопродукт" на його користь
стягнуто 2286,52 грн. заборгованості по зарплаті та 3278,32 грн. зарплати за період вимушеного прогулу. Відповідач відмов
позивачу виплатити йому заробітну плату при
звільненні та ухилявся від виконання судового
рішення. Заборгованість по заробітній платі позивачу була виплачена лише ІНФОРМАЦІЯ_6. ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач звільнений з роботи за власним бажанням. З часу поновлення позивача на
роботі до його звільнення, заробітна плата позивачу виплачена не була.

Зазначені  обставини
встановлені  судом  на
підставі  пояснень  сторін, письмових
доказів.

За   таких
обставин   справи,   суд
дійшов   правильного   висновку
про

задоволення
позову в частині стягнення з товариства на користь позивача

заборгованості по зарплаті,
середнього заробітку за весь час затримки

розрахунку при
звільненні, компенсації за втрату частини заробітної плати у

зв'язку з
несвоєчасною виплатою зарплати, судових витрат в зазначених у

рішенні сумах, які обчислені
відповідно позовних вимог з урахуванням

чинного законодавства і наданих суду доказів.

Доводи апелянта про те, що судом незаконно за один і той
же період

стягнуто кілька середніх заробітків, не можуть бути
прийняті до уваги,

оскільки  вони
спростовуються  наведеними
доказами  щодо  стягнення з

відповідача на користь позивача
зарплати за період з часу поновлення його

на роботі до його звільнення і середнього заробітку за
час затримки

розрахунку при звільненні з вини
відповідача.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта
про відсутність

вини відповідача у затримці позивачу розрахунку при
звільненні, як такі, що

не ґрунтуються на досліджених доказах.

Рішення   суду   в
цій   частині   постановлено   з
додержанням   норм

матеріального права в межах заявлених вимог, і підстав для його скасування

при перевірці в межах доводів
апеляційної скарги колегією не встановлено.

Проте колегія не
може погодитися з висновком суду про стягнення з

відповідача   ОСОБА_1,   ІНФОРМАЦІЯ_5   АТЗТ

„Миронівський  хлібопродукт"  моральної шкоди,  з  тих
підстав,  що  він

ухилявся від виконання судового рішення.

4

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в позові та в уточненнях до позову не посилався на правові підстави заявлених вимог
щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_1.

Обґрунтовуючи висновок про заподіяння позивачу моральної шкоди ОСОБА_1., суд послався на ст. 237-1 КЗпП України, яка
передбачає відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних
страждань.

За таких обставин справи, оскільки позивач заявив вимоги про стягнення моральної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_5, а не з АТЗТ „Миронівський
хлібопродукт", не послався на правові підстави заявлених вимог, а зазначена норма закону, якою суд обґрунтував
свій висновок передбачає відшкодування моральної
шкоди власником або уповноваженим органом, колегія не може визнати
рішення суду про стягнення з ОСОБА_1. моральної шкоди законним і
обґрунтованим.

Постановлене з порушенням норм матеріального права рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди підлягає
скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про залишення вимог щодо
відшкодування позивачу моральної шкоди без
задоволення, як необгрунтованих.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу АТЗТ „Миронівський хлібопродукт" та ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2006 року в частині відшкодування
моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирав; законної сили з моменту його
проголошення і може бути

оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом

двох
місяців.