Справа
№ 22ц-294                                                                                     Головуючий
Категорія 12          Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21   березня   2007   року   колегія
суддів   судової   палати
з   цивільних   справ апеляційного суду Херсонської області
у складі:

головуючого                                                                                            Бугрика
В.В.,

суддів                                                                                                        Семиженка
Г.В.,

Лісової Г.Е.

при секретарі     Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білозерського
районного суду Херсонської області від 04
грудня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Білозерського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006 року до суду з
вказаним позовом звернулась ОСОБА_1., посилаючись на те, що з відповідачем
ОСОБА_2. вони перебували у шлюбі з 01 листопада 1975
року по грудень 2004
року. За час шлюбу, 24
січня 1991 року
придбали жилий будинок АДРЕСА_1
Херсонської області. ОСОБА_1. разом з дітьми проживала і була прописана у цьому
будинку. З 2002 року
відповідач став зловживати спиртним та вчиняти сварки, тому вона змушена була
жити по сусідах, а потім тимчасово виїхати до батьків у Росію. Повернувшись у
село в лютому 2006 року
довідалась, що ОСОБА_2. 25
листопада 2005 року без
її згоди продав їхній будинок. Таким чином були порушені її права. Покупцем
даного будинку є відповідачка ОСОБА_3 Посилаючись на те, що вказаний правочин
не відповідає вимогам закону, просила визнати договір купівлі-продажу,
укладений між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. недійсним, і повернути їй у власність 12
частину будинку.

Рішенням
Білозерського районного суду Херсонської області від 04.12.2006 року ОСОБА_1. у
задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить скасувати це рішення суду як незаконне і ухвалити нове
рішення, яким визнати недійсним спірний договір купівлі-продажу і задовольнити
її позовні вимоги.

Вислухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, відмовляючи
ОСОБА_1. у задоволенні позову, суд послався на те, що хоча ОСОБА_2. і
незаконно провів відчуження будинку, однак ОСОБА_3 є добросовісним набувачем і тому
це майно не може бути у неї витребуване.

Але з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки суд неправильно застосував норму матеріального
права і висновки суду не відповідають обставинам справи, тому рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ЦПК України.

Суд першої інстанції встановив фактичні обставини справи
і зробив правильний висновок про те, що правочин щодо розпорядження спільним
майном подружжя, укладено відповідачем ОСОБА_2. без
надання позивачкою згоди та належних повноважень. Оскільки укладення цього
договору суперечить ст.65 СК України та ст.369 ЦК України, це тягне його недійсність на підставі ст.ст.203,215 ЦК України.

2

Згідно з
вимогами ч.І ст.388 ЦК України,
якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати  (добросовісний набувач), власник має право
витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене
власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у
власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з
володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої
волі іншим шляхом.

Як вбачається із
матеріалів справи спірне майно вибуло з володіння позивачки не з її волі, таким
чином позивачка має повне право на витребування зазначеного майна.

Крім того,
відповідно до ст.388 ЦК України,
майно не може бути витребуване саме у добросовісного набувача, тобто особи, яка
не тільки не знала, але і не могла знати про те, що продавець не має права на
відчуження майна, а саме майно повинно вибути з володіння власника за його
волевиявленням.

Згідно матеріалів справи, на час
укладення оспорюваного договору, позивачка була зареєстрована у спірному
будинку, про що мається запис у домовій книзі (а.с.9). Таким чином, ОСОБА_3,
укладаючи угоду, та в разі коли б вона діяла добросовісно та більш розважливо,
мала можливість з'ясувати чи не мається вимог третіх осіб щодо майна,
відчужуваного ОСОБА_2.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позов ОСОБА_1. щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25.11.12006 року є
обґрунтованим і підлягає задоволенню. Спірний договір має бути визнаний
недійсним в 12 частини домоволодіння, так як позивачка має право власності на
половину спільного майна подружжя, і застосовані наслідки, передбачені ст.216 ЦК України, тобто
сторони договору мають бути приведені до стану, що передував укладенню
оспорюваної угоди.

Відповідно до ч.І ст.22 КпШС
України, яка була чинною на час придбання подружжям ОСОБА_1 домоволодіння по
АДРЕСА_1, нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим майном. Аналогічним чином регулюються дані
відносини і ст.60 нині чинного СК України. Згідно з ч.І ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Спірне домоволодіння придбане
ОСОБА_2. та ОСОБА_1під час перебування у зареєстрованому шлюбі,
чого жодна із сторін не заперечувала, і що підтверджується доказами, тому є всі
підстави визнати за ОСОБА_1право власності на 1/2 частку вказаного
домоволодіння.

Керуючись ст.ст.203,215,216,369,388
ЦК України,
ст.ст.65.30 СК України, ст.ст.303,307,309,314 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білозерського районного
суду Херсонської області від 04
грудня 2006 року
скасувати, ухваливши по справі нове рішення.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Договір купівлі-продажу житлового будинку з належними до
нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться у
селі Олександрівка Білозерського райо-ну Херсонської області поАДРЕСА_1, укладений 25 листопада 2005 року між
ОСОБА_2та ОСОБА_3 приватним недійсним в його 12 частині.

2

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 19125
грн., 12 частину суми, сплаченої нею за договором купівлі-продажу від 25 листопада 2005 року.

Визнати заОСОБА_1 право власності на 1/2 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 Білозерського району Херсонської області і зобов'язати
ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні її власністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 130 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі ЗО грн.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців шляхом подання касаційної скарги.