Справа №- 22-ц-336/2007
рік                                     Головуючий
1 інстанції - Шаренко С.Л.
спадкування.                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16  березня  2007  року   судова  колегія
судової  палати   у
цивільних   справах апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого - Міненкової Н.О.

Судді - Ларенок В.І.
Гальянова І.Г.

При секретарі -
Набока О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги   ОСОБА_1, ДПІ в Київському районі м. Харкова,
ОСОБА_2на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2006
року по справі за позовом   ОСОБА_3до
Харківської територіальної громади в особі Харківської  міської
ради,  ДПІ  в
Київському  районі  м.
Харкова,   ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_1 про встановлення
юридичного факту, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за
законом та виселення.

За позовом
ОСОБА_2до Харківської Міської ради, ДПІ в Київському районі м. Харкова, третя
особа - ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку спадкування.

За позовом
ОСОБА_1 до ДПІ у
Київському районі м. Харкова, Харківської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_2
про визнання права власності та визнання дійсним договору купівлі -продажу, -

ВСТАНОВИЛА

Рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 22
листопада 2006 року
були задоволенні позовні вимоги ОСОБА_3про встановлення факту родинних відносин
та визнанні права власності на квартиру №-АДРЕСА_1в
порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4року за
правом представлення.

З квартири
виселена ОСОБА_2.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2про визнання права власності у порядку спадкування за
законом відмовлено.

Відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про визнання права власності та визнання дійсним договору купівлі - продажу.

Відмовлено в
задоволенні позовних вимог ДПІ у Київському районі м. Харкова про визнання
права власності на квартиру за державою.

Не погодився з
рішенням ОСОБА_1. й у апеляційній скарзі просить його скасувати в частині
відмови в задоволенні його позовних вимог про визнання договору купівлі - продажу квартири
дійсним і просить постановити рішення про відмову ОСОБА_3. в задоволенні
позовних вимог про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування
за законом. В іншій частині рішення суду просив залишити без змін.

В суді
апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги і просив справу
направити на новий розгляд.

ОСОБА_1.
посилався на те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні його позовних
вимог, так як ним було доведено в суді те, що угода була укладена між ним та
ОСОБА_4. і ця угода не протирічила діючому законодавству на час її укладення.

Вважає, що
ОСОБА_3, відповідно до норм законодавства не має права наслідувати після смерті
свого двоюрідного брата, так як на час відкриття спадщини

2

законодавством
не передбачалось спадкування за законом двоюрідними сестрами. Крім того вважає,
що остання пропустила строки на прийняття спадщини.

Не погодилась з
рішенням ОСОБА_2. й у апеляційній скарзі просить його скасувати, а справу
направити на новий розгляд, посилаючись на його необґрунтованість. Вважає, що
вона довела в суді своє проживання в спірній квартирі за життя спадкодавця
ОСОБА_4, а тому має право на спадкування після його смерті на підставі ст. 1264 ЦК України.

Не погодився з
рішенням представник Податкової інспекції у Київському районі м. Харкові й у
апеляційній скарзі просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3., задовольнивши позовні вимоги ДПІ у Київському районі м. Харкова про
визнання права власності на спірну квартиру за державою та залишити без змін в
частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

Оскаржуючи
рішення в частині визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за
ОСОБА_3. посилались на те, що судом допущені порушення норм процесуального
права при розгляді в одному провадженні заяви про встановлення факту родинних
відносин та визнання права власності. Вважають, що за нормами нового ЦК ОСОБА_3
не має право на спадкування після смерті свого двоюрідного брата.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг судова колегія вважає,
що підстав для їх задоволенні немає.

Судом
постановлено законне і обґрунтоване рішення, а тому підстав для його скасування
судова колегія не вбачає.

З матеріалів
справи вбачається, що спірна квартира №-АДРЕСА_1,
відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 2-98-106365 від 21 січня 1998 року належала на
праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 у рівних частках( а. с. 9).Згідно з
довідкою восьмої Харьківської державної нотаріальної контори після ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1року спадкова справа не заводилась. Після ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2року
видано свідоцтво про право спадщини на автомобіль Москвич-408, 1975 року сину
ОСОБА_4від 28.08.2000 року за реєстром №-4-2600.

ОСОБА_4. прийняв
спадщину після смерті своїх батьків, так як постійно проживав у спірній
квартирі.

Після смерті
ОСОБА_4, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4року,
спадщина залишилась відкритою, так як спадкодавець не мав спадкоємців,
відповідно до норм діючого на день відкриття спадщини ЦК 1963 року.

Судом було
встановлено, що після смерті ОСОБА_4. найближчою родичкою померлого була його
двоюрідна сестра ОСОБА_3, яка відповідно до п.4 ст. 1266 ЦК України мала
право на спадкування за правом представлення після смерті своєї матері ОСОБА_8- ОСОБА_6,
померлої, ІНФОРМАЦІЯ_3року,
яка доводилась ОСОБА_4. тіткою (
була рідною сестрою батька ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 і відповідно до ст. 1263
ЦК України мала б право на спадкування, якби була живою на час відкриття
спадщини у третю чергу.

Судовим
розглядом було встановлено, що ОСОБА_3 поховала ОСОБА_5, померлого 06 листопада
1999 року,
так як його син ОСОБА_4не мав на це коштів. Остання пояснювала в суді те, що на
момент смерті дядьки їй не було відомо про співмешканку брата ОСОБА_2., а після
смерті двоюрідного брата ОСОБА_4. вона не могла поселитися в квартиру, так як в
ній поселилась ОСОБА_2.

Відповідно до
ч.2 ст. 1258 ЦК
України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на
спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої

3

черги, усунення
їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її
прийняття.

Враховуючи
вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про переважне право ОСОБА_3. на спадкування майна, яке
залишилось після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_4.

Якщо, ОСОБА_2. і
довела б в суді своє проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти
років до часу відкриття спадщини, то вона б мала право на спадкування за
четвертою чергою спадкоємців за законом.

Між тим,
матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2. не довела в суді дані обставини. Докази
надані з апеляційною скаргою не підтверджують проживання ОСОБА_2. однією сім'єю
з ОСОБА_4, так як довідки та рахунки виписані на ім'я ОСОБА_4, не підтверджують
проживання зі спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років до відкриття
спадщини, як і акти про проживання ОСОБА_2. в спірній квартирі, складені в 2006
році. А проживання позивачки в квартирі після смерті ОСОБА_4. не породжує права
на спадкове майно. Судом першої інстанції також дана належна оцінка поясненням
свідків, які давали протирічливі пояснення щодо часу поселення ОСОБА_2. до
спірної квартири і не могли підтвердити її проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю. Тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2. судова колегія
не знаходить.

Судова колегія
вважає, що позивачем - Податковою
інспекцією у Київському районі м. Харкова не доведено було те, що спадщина
після смерті ОСОБА_4. у зв'язку з відсутністю спадкоємців була прийнята
державою. До 2004 року
Податкова інспекція не ініціювала питання прийняття державою спадщини,
свідоцтво про право спадщини на спадкове майно держава не отримала. Крім того, 23 квітня 2004 року Київським
районним судом м. Харкова було постановлено рішення, відповідно до якого був
визнаний дійсним договір купівлі -
продажу від 10.10.2000р., укладений між ОСОБА_1. та ОСОБА_4. та визнане
право власності на спадкове майно ОСОБА_4. за ОСОБА_9( рішення
скасовано 25.ХІ.2004р.) і на той час представник Податкової інспекції
Київського району, залучений до справи у якості відповідача, просив справу
розглядати за їх відсутністю і дане рішення не оскаржували.( а.с.93, 95,152). Зустрічні
позовні вимоги були пред'явлені лише 14
квітня 2006 року. (а.с. 231).

Згідно з
вимогами ст. 1277 книги
шостої ЦК України „Спадкове право" у разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за
заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття
спадщини. Спадщина , визнана
судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем
відкриття спадщини, тому права у податкової інспекції вимагати визнання права
власності на спадщину, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із
спадкоємців до набрання чинності ЦК України за державою у особі ДПІ у
Київському районі м. Харкова немає, а тому судова колегія вважає, що орган
державної податкової служби не є належним відповідачем по справі та не має
права вимагати визнання за державою у особі ДПІ у Київському районі м. Харкова
права власності на спадщину, яка могла б бути визнана відумерлою в порядку
передбаченому ст. 1277 ЦК
України та гл.9 ЦПК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за
законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а
також відмови від її прийняття. Такі вимоги належним державним органом не
заявлялись.

Судова колегія
вважає також безпідставними доводи апелянта про порушення судом першої
інстанції норм процесуального права, задоволенням заяви ОСОБА_3. у даному
провадженні про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_4, так як
встановлення даного факту їй необхідно було для визнання права власності у
порядку спадкування за законом, що не є порушенням і відповідає вимогам
цивільно - процесуального
законодавства.

4

Судом були досліджені докази на підставі яких суд дійшов до
обґрунтованого висновку про задоволення заяви про встановлення факту родинних
відносин.

Судова колегія
не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1., так як
останній ні в суді першої інстанції ні в апеляційній інстанції не надав докази
на підтвердження укладення договору купівлі - продажу спірної квартири №-АДРЕСА_2 між ним та ОСОБА_4. При житті ОСОБА_4. він такі вимоги не
заявляв. Дійсність підпису ОСОБА_4. в договорі від 10 жовтня 2000року ( а.с. 84) ніхто не
посвідчував. Договір нотаріусом не посвідчувався і докази на підтвердження
виконання умов договору ОСОБА_1. суду не надав.

Відповідно до п.
3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень. ОСОБА_1. не довів в суді підстави свого
позову та не надав суду належні докази на підтвердження своїх вимог, а тому суд
першої інстанції обґрунтовано відмовив йому у їх задоволенні.

Відповідно до
п.5 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України правила книги шостої
Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася,
але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1266 ЦК України
позивачка ОСОБА_3 має право на спадкування після смерті ОСОБА_4. за правом
представлення після смерті своєї матері ОСОБА_8- ОСОБА_6, яка була рідною тіткою померлого.

ОСОБА_3
звернулась до суду в межах шестимісячного строку після набрання чинності новим
ЦК України ( 01.січня 2004 року), вона
єдина кровна родичка, яка залишилась після смерті ОСОБА_4.

Нормами ЦК
України передбачається спадкування родичами до шостого ступеня споріднення
включно, а тому суд виходив із принципів нового ЦК України і судова колегія з
висновками суду погоджується.

Керуючись ст.ст.
303,304,307,308,313,317,319,209,218
ЦПК України судова колегія,

УХВАЛИЛА

Апеляційні
скарги ОСОБА_1., ДПІ в Київському районі м. Харкова, ОСОБА_2. відхилити.

Рішення
Київського районного суду м. Харкова від 22
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.