Справа № 22-Ц-147/ 2006 року Категорія:
Головуючий 1 інст.- Дроздова Н.В. Доповідач- Швецова Л.А.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня 2007 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді -
Луспеника Д.Д.

суддів -
Швецової Л.А., Яцини В.Б.,

при секретарі - Шевченко О.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2006 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання оформити та видати
трудову книжку, стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої
заробітної плати за час затримки остаточного розрахунку, стягнення вихідної
допомоги та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2006 року ОСОБА_1
звернулася до суду зі вказаною позовною заявою про зобов'язання відповідача
оформити належним чином та видати їй трудову книжку та стягнути: заборгованість
по заробітній платі за другу половину травня 2005 року у сумі 145
грн., середню заробітну плату за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 5433 грн., вихідну допомогу в сумі 1125 грн.,"моральну шкоду в сумі 6000 грн., а також
витрати по оплаті правової допомоги адвоката у розмірі 300 грн., посилаючись на те, що 16 травня 2002 вона була прийнята на роботу
ІНФОРМАЦІЯ_1 у магазин, який належить відповідачці. Між ними був укладений
трудовий договір НОМЕР_1,
зареєстрований 16.05.2002 року в Ізюмському міськрайонному центрі зайнятості.

Згідно п. 4 Договору позивач працювала
позмінно, 23.05.2005 року вона прийняла зміну і
відробила до 30.05.2005 року, а
по закінченню передала зміну іншому ІНФОРМАЦІЯ_1. При виході на роботу 6.06.2005 року відповідач ОСОБА_1 до роботи не допустила, мотивуючи тим, що позивач допустила нестачу продукції та коштів.

З червня 2005 року по теперішній час ОСОБА_1 з
вини відповідача не працює, оскільки не отримала трудову
книжку, крім цього зазнала моральної шкоди

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, просила
позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача також позовні вимоги
підтримав.

Відповідач та її
представник позов не визнали, вказав, що підстав для його задоволення не має.

Рішенням Ізюмського міськрайсуду
Харківської області від 15
листопада 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного підприємця ОСОБА_2 судові витрати за надання правової допомоги в сумі 450 грн.
Крім цього стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 67 грн. та 8 грн. 50 коп, а також
витрати на інформаційно-технічне забезпечення 7 грн. 50
коп.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та
направити справу на новий розгляд в іншому складі суду, вважаючи, що висновки
суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно
застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права.

При цьому посилається на те, що суд при розгляді справи не правильно застосував
норми матеріального права, оскільки позивач просила зобов'язати відповідача
оформити належним чином та видати трудову
книжку, що включає до себе розірвання трудового договору, реєстрацію
цього розірвання в центрі зайнятості, внесення запису до трудової книжки, а
також повернення трудової книжки позивачу, вказані дії відповідачем зроблені не були. Крім цього не була дана належна оцінку
тому факту, що трудова книжка до теперішнього часу знаходиться у
відповідача. Також суд не обґрунтовано стягнув на користь відповідача з ОСОБА_1 судові витрати у вигляді оплати послуг
адвоката наданих відповідачу.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, відповідно до ст. 303 ЦПК України
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню
частково.

Постановляючи
рішення про відмову ОСОБА_1 в позові про зобов'язання оформити належним чином
та видати їй трудову книжку, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 145 грн., середньої заробітної плати за час затримки
остаточного розрахунку, стягнення вихідної допомоги та стягнення моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навела
суду першої інстанції належних доказів про своє порушене право, і тому її
вимоги судовому захисту не підлягають.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі
погодитись не може, оскільки вони не відповідають матеріалам справи,
фактичним обставинам, вимогам матеріального
і процесуального закону, що згідно з положеннями п. 4 ч. І ст. 309 ЦПК України є підставою для його зміни.

Судом встановлено, що позивач була прийнята на роботу ІНФОРМАЦІЯ_1 16 травня 2002 року, з нею був укладений трудовий
договір НОМЕР_1 та який був зареєстрований 16.05.2002 року в
Ізюмському міськрайонному центрі зайнятості.

З 23.05.05. по 30.05.2005 року позивач відпрацювала зміну, що не заперечується сторонами по справі.
Сума заборгованості по заробітній платі за вищевказаний час склала 145 грн.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові
за виконану ним роботу.

Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата
виплачується працівникові регулярно в робочі дні у строки, встановлені
колективним договором, але не рідше двох разів на місяць.

Відповідач ОСОБА_2, як приватний підприємець в своїй діяльності повинна керуватися
Законом України „ Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до ч. 2 ст.9
вищевказаного Закону первинні та зведені документи повинні мати
обов"язкові реквізити: назву документа, дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської
операції,

Звертаючись до
суду із позовом, ОСОБА_1 просила суд відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона мотивувала тим, що з вини відповідачки
тривалий час не може працевлаштуватися, на отриманні має двох
неповнолітніх дітей, втратила нормальні життєві зв"язки.

Згідно вимогам
ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або уповноваженим
ним органом моральної шкоди проводиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Колегія суддів вважає, що невиплата заборгованості по виплаті заробітної
плати вказує на підстави спричинення моральної шкоди, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Виходячи з принципу розумності та справедливості, розміру заборгованості по
заробітній платі, колегія суддів вважає суму у розмірі 100 грн. достатньою
для відшкодування моральної шкоди.

У зв"язку з тим, що відповідно до п.2 ч. З ст. 79 ЦПК України до судових витрат, пов"язаиих з
розглядом справи належить витрати на правову допомогу, судова колегія приходить
до висновку, що витрати позивача на правову допомогу у сумі 300 грн., підтверджуються матеріалами справи і тому
підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до п.
5 ст. 88 ЦПК України,
якщо суд апеляційної або касаційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно
змінює розподіл судових витрат.

Крім того,
відповідно до ст.ст. 81,
88 ЦПК України покладається на відповідача оплата
витрат на інформаційно-технічне забезпечення у справі, які згідно постанови КМУ
від 21.12.2005р. №
1258, складають 30 грн. та
відповідно до Наказу ДСА України від 03.08.2006р. № 78 перераховуються
на спеціальні реєстраційні рахунки апеляційних загальних судів.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п. З ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 316, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2006 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов'язати
приватного підприємця ОСОБА_2 оформити належним
чином та повернути ОСОБА_1 трудову книжку.

Стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі у сумі 145 ( сто сорок п"ять )
грн за період з 23 травня 2005 року по 30 травня 2005 року.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   суму
моральної шкоди у розмірі 100
( сто) грн.

Стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму 300 за надання
правової допомоги.

В іншій частині ( щодо внесення в
трудову книжку запису про звільнення, стягнення
середньої заробітної плати за час затримки остаточного розрахунку та вихідної допомоги)
рішення суду залишити без змін.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий
збір у розмірі 59 грн. 50 коп.

Стягнути з
ОСОБА_1 30 грн.
витрати на інформаційно-техничне забезпечення розгляду справи на р/рахунок 0174, МФО 851011 в банку УДК в Харківській
області (отримувач- апеляційний суд Харківської області).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку протягом
двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий суддя:

Судді колегії