Справа № 22-ц-1264/2007 p.                                     Головуючий
зобов'язання вчинення дій
Доповідач Коростійова В.І.
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2007
року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого - судді  Коростійової В.І.

Суддів - Кіпенка
І.С, Кокоші В.В.

при секретарі -
Полубан С.М. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу судді Московського районного
суду м. Харкова від 22 грудня 2006 року за
матеріалами позовної заяви ОСОБА_1до державної виконавчої служби Харківської
області, 3-я особа - державна
виконавча служба у Київському районі м. Харкова про зобов'язання вчинення
дій, -

встановила:

В листопаді 2006 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з вказаною скаргою.

Ухвалою судді
Московського районного суду м. Харкова від 1 грудня 2006
року скарга ОСОБА_1. залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам
ст.ст. 119-121 ЦПК
України, а йому в строк до 12
грудня 2006 року
запропоновано усунути недоліки скарги.

10 грудня 2006
року ОСОБА_1. здав на пошту уточнену скаргу, яка надійшла до суду 13 грудня 2006 року.

Ухвалою судді
Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2006
року скарга ОСОБА_1. визнана неподаною та йому повернута.

При цьому суддя
вказав, що ОСОБА_1. не в повному обсязі усунув недоліки скарги, а саме: не
зазначив заінтересованих осіб, не сплатив судовий збір та витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та інші судові витрати; не
надав доказів про наявність виконавчого провадження за його вимогами, а також
доказів сплати ним аліментів після набрання чинності рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 6
березня 2001 року.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просе ухвалу
скасувати, а його скаргу направити на розгляд суду першої інстанції. При цьому
посилається на порушення суддею норм процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала судді - скасуванню з
таких підстав.

Відповідно до
ст. 383 ЦПК
України учасники виконавчого провадження та особи, які

залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно
роз'яснень, що містяться в п. З постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року „Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого
провадження" скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам
щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК та містити
відомості, перелічені в пунктах 3-5
ч. З ст. 85 Закону
України „Про виконавче провадження".

2

У разі
відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при
розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної
виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження
мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Визнаючи скаргу
ОСОБА_1. неподаною та повертаючи її заявнику, суддя виходив із того що він не
усунув її недоліків.

Погодитись з
таким висновком не можна, оскільки він не відповідає обставинам скарги і
вимогам закону.

Відповідно до
п.п. 2, 3, 4 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо
спір не врегульовано в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд:
вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; визначає факти,
які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною
стороною, а які підлягають доказуванню; з'ясовує, якими доказами кожна сторона
буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, та
встановлює строки їх подання.

З огляду на це,
визнання скарги неподаною та повернення її ОСОБА_1з тих підстав, що він не
зазначив: заінтересованих осіб, доказів про наявність виконавчого провадження
за його вимогами, а також доказів сплати ним аліментів після набрання чинності
рішення Московського районного суду м. Харкова від 6 березня 2001 року не можна
визнати правильним.

В ухвалі про
залишення скарги без руху, суддя не вказав розмір судового збору та витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, а також інших судових
витрат.

За таких
обставин їх несплата не може бути підставою для визнання скарги неподаною і
повернення її заявнику.

Керуючись ст.ст.
303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 6 ч. 1 ст. 314, ст. 315,317,319 ЦПК України,
судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Ухвалу судді
Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2006
року скасувати.

Скаргу
ОСОБА_1разом з матеріалами повернути до того ж суду на новий розгляд зі стадії
відкриття провадження.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і
оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у
справі.