У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 поданому в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, органу приватизації Оболонського району м. Києва та
ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7 орган опіки та піклування Оболонського району м.
Києва, одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва
про право власності на квартиру та договору її дарування недійсними за
касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 5 лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 20 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., до ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
органу приватизації Оболонського району м. Києва та       ОСОБА_6
про визнання свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1,
виданого 7 серпня 1995 року державним комунальним управлінням житлового
господарства Мінського району м. Києва на ім'я ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5.,
а також укладеного 29 липня 2003 року ОСОБА_3. та ОСОБА_4. договору дарування
2/3 часток зазначеної квартири ОСОБА_6. недійсними з тих підстав, що
приватизація квартири відбулася без участі неповнолітньої ОСОБА_2, яка від
народження постійно проживала в квартирі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 5 лютого 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2007 року,
позов задоволено.

В касаційній скарзі ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_6 та    ОСОБА_7 просять скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на їх
необгрунтованість та порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши
матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з чим
погодився апеляційний суд, виходив з того, що неповнолітня ОСОБА_2 на час
приватизації квартири набула права користування нею, відтак, мала право на
участь у її приватизації.

Однак, погодитися з таким висновком не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та
членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 від народження та на час
передачі спірної квартири у спільну власність ОСОБА_3., ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
постійно проживала в зазначеній квартирі.

Однак, судом також встановлено, що з 25 лютого 1992 року ОСОБА_2 була
зареєстрованою за іншою адресою - в АДРЕСА_2, де зареєстрована і її мати
ОСОБА_1. - позивачка по справі.

Суд на зазначене уваги не звернув та не з'ясував, яка причина реєстрації
неповнолітньої ОСОБА_2 не за адресою фактичного проживання разом з батьком
ОСОБА_5., а по місцю реєстрації матері ОСОБА_1., чи не обумовлювалося її
вселення в спірну квартиру домовленістю з наймачем та членами його сім'ї про
те, що самостійного права на жилу площу в квартирі вона не набуває.

Зазначене має значення для правильного вирішення справи по суті, а тому
ухвалення судом рішення про задоволення позову без з'ясування цієї обставини є
передчасним.

Крім того, суду слід було з'ясувати чи не звернулася позивачка в суд з
пропуском встановленого законом строку позовної давності та чи є підстави для
його поновлення.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до вимог ч. 2 ст. 338
ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення з передачею
справи на новий розгляд. Оскільки зазначені порушення було допущено судом
першої інстанції і не були усунені апеляційним судом, справу слід передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338, п. 2 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 таОСОБА_7  задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 5 лютого 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2007 року скасувати і передати
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г.Ярема

Судді:                                                                                    Є.Ф.Левченко

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін