Справа №22Ц-3793/2006
Головуючий у І інстанції Міланіч A.M.
інстанції Яворський М.А.
УХВАЛА

іменем України

15 лютого 2007 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого -
судці:    Юровської Г.В.

суддів                             Яворського М.А.,
Суханової Є.М.

при секретарі:                 ЯкимецьЮ.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
шеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною
скаргою Клавдієво-Тарасівської седашщої ради Бородянського району на рішення
Бородянського районного суду Київської області від 26 жовтня 2006 року по
цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до державного підприємства
«Клавдієвське лісове господарство», та Клавдієво-Тарасівської селищної ради
Бородянського району Київської області про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановила:

В жовтні 2005
року позивачка звернулася до суду з позовом до Клавдієво-Тарасівської
селищної ради, державного підприємства „Клавдієвське лісове господарство"'
та просила стягнути з відповідачів на свою користь в рахунок відшкодування
завданих матеріальних збитків 3461
гри. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Свої вимоги мотивувала гам, що 29 жовтня 2002 року на
Клавдієвському кладовищі впала сосна, яка пошкодила пам'ятник, встановлений нею
на могилі сина - ОСОБА_2,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Під час розгляду' вказаної справи позивачка позовні
вимога уточнила та просила з врахуванням висновку товарознавчої експертизи
стягнути з відповідачів за збитки завдані пошкодженням пам'ятника - 15503 грн. солідарно
та на відшкодування моральної шкоди по 1000
грн. з кожного відповідача

Рішенням Бородянського районного суду від 26 жовтня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Клавдієво - Тарасівської селищної ради
Бородянського району Київської області на користь ОСОБА_1 на відшкодування
завданої матеріальної шкоди 15503 гривні, на відшкодування моральної шкоди 1000
гривень, на відшкодування витрат по проведенню товарознавчої експертизи 200
гривень та витрат на правову допомогу 450 гривень. В іншій частині в позові
відмовити.

В апеляційній скарзі Клавдієво-Тарасівська селищна рада
просить ухвалене Бородянським районним судом рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, про відмову позивачці у задоволенні позовних вимог, посилаючись при
цьому на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, що призвело
до ухвалення помилкового рішення. Так суд першої інстанції, задовольняючи позов
не звернув увагу на той факт, що кладовище на якому похований син позивачки та
на могилі, якого встановлений пам'ятник на час спричинення матеріальної шкоди
Клавдієво-Тарасівська селищна рада не перебувало у власності чи користуванні
селищної ради, що фактично позбавляло їх можливості обслуговувати дане
кладовище в тому числі і в частині прорідження дерев, оскільки тільки 21 листопада 2006 року ними було
отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку на жому
розташоване дане кладовище.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів

апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відповідно
до правил ст. 303 ЦПК
України, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України Апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 жовтня 2002 року на
кладовищі в смт. Клавдієве Бородянського району Київської області впало дерево
- суха сосна, яка при падінні пошкодила пам'ятник та квітник, встановлені
позивачкою на могилі сина - ОСОБА_2. що підтверджується актами, складеним з
участю депутатів Клавдієве-Тарасівської селищної ради 2 листопада 2002 року та
22 грудня 2005 року (а.с. 4, 48), показами свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 10 січня 2006 року вартість
збитків, завданих пошкодженням вказаного пам'ятника та квітника становить 15503 грн.
(а.с.46-47). Даний висновок ніким не оспорювався так як і розмір визначеної
шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та, покладаючи на
відповідача Юіавдієво -Тарасівську
селищну раду обов'язок відшкодувати спричинену позивачці матеріальну та
моральну шкоду, суд першої інстанції виходив із вимог п. 11 ст. 30 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні» згідно до якого забезпечення утримання в
належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони належить до
відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Виходячи з того, що статутом Клавдіївського державного
лісогосподарського підприємства (на даний час ДП «Клавдієвське лісове
господарство»), який діяв на час заподіяішя шкоди 29 жовтня 2002 року, в
обов'язки даного підприємства не входило здійснення контролю за станом і
вирубкою дерев на Клавдієвському кладовищі тому суд вважав, що шкоди позивачці
було завдано саме бездіяльністю виконкому Клавдієве-Тарасівської селищної ради,
який не виконував своїх обов'язків по забезпеченню утримання в належному стані
кладовища та своєчасно не забезпечив вирубку небезпечного для оточуючого
середовища сухого дерева.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції
обгрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та поклав відповідальність за
спричинену позивачці шкоду саме на Клавдієве -Тарасівську селищну раду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 30
п.11 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" ( в редакції, яка
діяла на час пошкодження пам'ятника, та яка діє на даний час) передбачено, що
до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить
забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх
охорони а вимог ст..
440,440 і Ц України який діяв на спричинення шкоди.

Тобто зазначеною нормою закону на виконавчий орган органу
місцевого самоврядування покладений обов'язок по утриманню кладовищ незалежно
від належності вказаної території саме цьому органу місцевого самоврядування.
Такий же порядок утримання кладовищ закріплений також ст. 30 Закону України
„Про поховання та похорону справу", та п. 3.1 „Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань"
затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України №193 від 19 листопада 2003 року.

Оскільки з матеріалів справи, а саме пояснень
сільського голови в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається,
що саме Клавдієве - Тарасівська
селищна рада, надаючи дозвіл на поховання громадян смт. Клавдієво на вказаному
кладовищі не забезпечила утримання його в належному стані, тобто проявила
бездіяльність, що призвело до падіння сухого дерева та пошкодження майна
позивачки, тому саме вона і повинна нести відповідальність за спричинену шкоду,
що передбачено ст.. 77 Закону
України „Про місцеве самоврядування в Україні".

Доводи апелянта про те, що вказану шкоду повинно нести ДП
„Клавдіївське лісове господарство" є безпідставним. Оскільки відповідно до
Статуту даного підприємства, воно не

зобов'язано утримувати кладовища. Крім того Клавдієво - Тарасівська
селищна рада не укладала з вказаним підприємством договору на вирізку дерев на
даному кладовищі.

Інші доводи апелянта на спростовують висновків суду
викладених в рішень та не можуть бути підставою для скасування рішення суду,
тому апеляційна скарга повинна бути відхилена, а рішення суду залишено без
змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313,314,315
ЦПК України, колегія суддів,

УВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Клавдієво-Тарасівської селищної ради
Бородянського району відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області
від 26 жовтня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржено до Верховного
Суду України протягом двох місяців з моменту його проголошення.