Справа №2-1646/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13
квітня 2007 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого -
судді        Хомика А.П.

при
секретарі -            Кіндратишин Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В
обгрунтування позову посилається на те, що 26 грудня 2006 року між ним та
відповідачкою було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна,
відповідно до якого відповідачка зобов'язувалась продати, а він - купити
нерухоме майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,605 га,
незавершеного будівництва житлового будинку (готовність незавершеного
будівництва - 10 %) та сараю, що знаходяться на цій земельній ділянці у м.
АДРЕСА_1, вартістю 144 935,00 гривень 00 копійок, що станом на час укладання
договору згідно офіційного курсу, встановленого НБУ, становить 28 700,00
доларів США (п. 1.6.
договору). У відповідності до п. 3.2.3 договору він зобов'язувався провести на
користь відповідачки попередню оплату за майно готівкою в сумі 60600,00
гривень, яка є еквівалентною 12000,00 доларів США. Решту грошових коштів в сумі 84335,00 гривень, яка є
еквівалентною 16700 доларів США,
він зобов'язався сплатити під час нотаріального посвідчення Договору.

Разом з тим, вони домовились, що у відповідності до п. 2.1 Договору під
передачею Майна, слід вважати його символічну передачу від відповідачки до
нього після проведення ним попередньої оплати згідно п. 3.2.3 Договору. На
виконання умов договору він 26 грудня 2006 року та 12 березня 2007 року
здійснив попередню оплату, сплативши відповідачці відповідно грошові кошти в
сумі, еквівалентній 2000,00 та 10000,00 доларів США, після чого майно
відповідно до п. 2.1 договору вважається йому переданим.

Згідно п. 2.1 договору прийняттям ним майна вважаться одержання
оригінального примірника договору після його нотаріального посвідчення, яке має
відбутися не пізніше 3-х днів з моменту проведення ним попередньої оплати
згідно п. 3.2.3 Договору. У відповідності до згаданого пункту Договору вони, на
виконання вимог ст. 657 ЦК України, під час його укладення усвідомлювали
необхідність дотримання нотаріальної форми Договору та сподівалися здійснити
таке посвідчення протягом 3-х днів з моменту його укладення. Однак, у вказаний
строк, нотаріальне посвідчення Договору не відбулося по причині неприбуття
відповідачки.

16 березня 2007 року він вручив відповідачці під розписку письмове
повідомлення, в якому просив її з'явитися до нотаріуса 17 березня 2007 року о
10 год. для того, що
нотаріально посвідчити Договір, проте остання знову не з'явилась, не
відреагувавши на повідомлення. Вважає, що відповідачка фактично ухиляється від
нотаріального посвідчення Договору, незважаючи на те, що між ними було
досягнуто та виконано усі істотні умови договору, зокрема щодо попередньої
оплати, а тому на підставі вимог ст. 220 ЦК України, просить суд постановити
рішення, яким визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна від 26
грудня 2006 року, укладений між ним - ОСОБА_1та ОСОБА_2. Разом з тим просить суд
у відповідності до ч. 1 ст. 334 ЦК
України визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно
(складається із земельної ділянки, площею 0.605 га, незавершеного будівництва
житлового будинку (готовність незавершеного будівництва - 10 %) та сараю, що знаходяться
на земельній ділянці АДРЕСА_1Львівської області), оскільки таке право власності
виникло внаслідок обставин, з якими закон пов'язує настання цивільно-правових
наслідків. В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_4. підтримав позовні
вимоги, доповнивши, що 26.12.2006 року між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. було досягнуто
усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема щодо
ціни. 26 грудня 2006 року та 12 березня 2007 року позивачі здійснив попередню
оплату за нерухомість і сплатив відповідачці відповідно грошові кошти в сумі,
еквівалентній 2000,00 та 10000,00 доларів США. Решту ціни позивач
зобов'язувався сплатити відповідачці під час нотаріального посвідчення
договору. Однак, для того, що нотаріально посвідчити договір відповідачка не
з'явилась. Разом з тим, 05.04.2007 року відповідачка, на прохання позивача,
з'явилась до нотаріуса, де отримала грошові кошти в сумі 28700 доларів США, як оплату згідно
договору від 26.12.2006 року за незавершене будівництво житлового будинку,
сараю та земельної ділянки, які знаходяться по АДРЕСА_1Львівської області.
Однак, оформити нотаріально договір купівлі-продажу відповідачка знову
ухилилась, залишивши кабінет нотаріуса, нічого при цьому не пояснивши, а тому
просить позов задоволити. Представник відповідачки - ОСОБА_3. в судовому
засіданні позов визнала та пояснила суду, що 26.12.2006 року між ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - земельної
ділянки, площею 0.605 га, незавершеного будівництва житлового будинку
(готовність незавершеного будівництва - 10 %) та сараю, що знаходяться на
земельній ділянці АДРЕСА_1Львівської області. При укладенні

договору сторони
досягай згоди з усіх істотних умов даного виду договорів, частково виконали
взяті на себе за договором зобов'язання, позивач сплатив відповідачці ціну
договору, однак, через відсутність коштів, необхідних для нотаріального
посвідчення даного договору, не змогли такий договір посвідчити в нотаріальному
порядку. Відносно задоволення позову покладається на думку суду.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що
позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що 26 грудня 2006
року між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. було укладено договір купівлі - продажу
нерухомого майна, відповідно до якого відповідачка зобов'язувалась продати, а
ОСОБА_1. купити нерухоме майно, яке складається із земельної ділянки площею
0,605 га, незавершеного будівництва житлового будинку (готовність незавершеного
будівництва - 10 %) та сараю, що знаходяться на земельній ділянці у м.
АДРЕСА_1. Вартість вказаного нерухомого майна згідно п. 1.6 Договору сторони
оцінили в сумі 144935,00 гривень, що еквівалентно станом на час укладання
договору 28 700,00 доларів США.
У відповідності до п. 3.2.3 Договору ОСОБА_1. провів на користь ОСОБА_2.
попередню оплату в сумі 60600,00 гривень, яка є еквівалентною 12 000,00 доларів
США, а 03.04.2007
року ОСОБА_2. отримала решту ціни договору в сумі 84335,00 грн., що
еквівалентно 28700 доларам США
(заява ОСОБА_2, посвідчена приватним нотаріусом Дрогобицького районного
нотаріального округу - ОСОБА_5., р. №НОМЕР_1). Відповідно до п. З.2.З. Договору
купівлі-продажу сторони домовилися провести нотаріальне посвідчення цього
договору протягом трьох днів з моменту його укладення. 16.03.2007 року позивач
вручив відповідачці під розписку вимогу про укладення спірного договору
відповідно до вимог чинного законодавства в нотаріальному порядку, однак,
відповіді на вимогу не отримав. Спірний договір посвідчений в нотаріальному
порядку не був. Згідно вимог ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо
сторони досягай згоди з усіх істотних умов договору, що в даному випадку і було
зроблено між позивачем та відповідачкою, а згідно положень ст. 657 ЦК України -
договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку, іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 220
ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним, внаслідок чого наступне нотаріальне
посвідчення Договору не вимагається.

Як вбачається з умов спірного договору, на момент його укладення
відповідачка була власником спірного нерухомого майна та у відповідності до ст.
658 ЦК України
мала право це майно відчужувати. Договір був підписаний повноважними особами -
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. При укладенні такого договору сторони домовилися щодо усіх
його істотних умов, також відбулося часткове виконання договору, про що
свідчить заява ОСОБА_2, посвідчена приватним нотаріусом Дрогобицького районного
нотаріального округу - ОСОБА_5., р. №НОМЕР_1. Однак, як встановлено,
відповідачка ухилилась від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу
від 26.12.2006 року. Таким чином, на підставі вимог ст. 220 ЦК України, суд
вважає, що позов в частині визнання спірного договору дійсним підлягає до
задоволення. Що стосується позову в частині визнання за позивачем права
власності на спірне нерухоме майно, суд вважає, що він підлягає до задоволення,
оскільки статтею 392 ЦК України
встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права його
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а
відповідно до ст. 328 ЦК
України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом. Разом з тим, згідно з вимогами статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання
договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, а тому, за наявності достатніх
підстав для задоволення позовних вимог про визнання спірного договору дійсним,
слід також визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно.
Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11,60, 209, 212,214-215 ЦПК
України, ст. ст. 203, 220, 328. 334,392, 638, 657 ЦК України, ст. ст.
48,49 Закону України "Про власність", суд, -

вирішив:

Позов задоволити. Визнати договір
купівлі - продажу нерухомого майна від 26 грудня 2006 року, укладений між
ОСОБА_1та ОСОБА_2, - дійсним. Визнати за ОСОБА_1право власності на нерухоме
майно, яке складається із земельної ділянки, площею 0.605 га, незавершеного
будівництва житлового будинку (готовність незавершеного будівництва - 10 %) та
сараю, що знаходяться на земельній ділянці АДРЕСА_1Львівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.