Справа № 2-161/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
червня 2007 року
Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді       Зосименко С.Г.

при секретарі                Карпенко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу  за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди, заподіяної

в
результаті ДТП,  зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та позовом

ОСОБА_4
до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2006 року позивач звернуся до суду з
позовом до відповідачки, третя

особа:
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної  шкоди

посилаючись
на те, що 29.01.2006 року  у м.
Дніпропетровську на розі вулиць

Героїв
Сталінграду та Вакуленчука відбулася дорожньо-транспортна пригода, в

результаті
якої були ушкоджені автомобілі „Москвич-2141”, яким керував позивач,

та
мікроавтобус „Фельксваген”, яким керував ОСОБА_3. Позивач вважає, що

ушкодженням
автомобіля йому була завдана матеріальна
шкода у розмірі 2204 грн.

18
коп. та моральна шкода, яка виразилася у хвилюваннях, пов'язаних із

ушкодженням
його майна. Моральну шкоду позивач оцінив у 2000 грн. Просив

стягнути
ці суми із відповідачки.

Відповідачка
позовні вимоги не визнала та подала зустрічний позов. У

зустрічному
позові ОСОБА_2 посилається на те, що 29.01.2006 року ОСОБА_1, керуючи
автомобілем  „Москвич-2141”, не
врахувавши дорожню обстановку, не

вибрав
безпечну швидкість руху та допустив зіткнення
з автомобілем

„Фольксваген”,
який належить їй на праві власності.
Автомобілю „Фольксваген”

було
завдано ушкодження, яке згідно висновку експерта авто товарознавця складає

1789
грн., крім того позивачка сплатила за проведення авто товарознавчого

дослідження
300 грн. Вважає, що своїми неправомірними діями ОСОБА_1 завдав

їй
моральної шкоди, яка виразилася у неможливості використовувати ушкоджений

автомобіль
як маршрутне таксі, що призвело до браку коштів на утримання сім'ї

та
малолітньої дитини. Моральну шкоду позивачка оцінила у 2000 грн. Просила

стягнути
з відповідача матеріальну та моральну шкоду і судові витрати.

Ухвалою
суду від 10.11.2006 року до участі у справі в кості  третьої особи, яка

заявляє
самостійні вимоги, був залучений
ОСОБА_5.

ОСОБА_5
подав до суду позов  до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3

про
відшкодування шкоди посилаючись на те, що йому на праві власності належить

автомобіль
„Москвич-2141”, який був ушкоджений в результаті ДТП  29.01.2006

року.
За результатами  авто товарознавчого
дослідження було встановлено розмір

матеріальної
шкоди, який складає  1954 грн. 19 коп.

ОСОБА_1,
який діяв у власних інтересах та за довіреністю в інтересах

ОСОБА_5,  у судове засідання з'явився. Свої позовні
вимоги та позовні

вимоги
ОСОБА_5 підтримав. Зустрічні позовні вимоги не визнав. Суду

пояснив,
що його вина у ДТП 29.01.2006 року не встановлена. Він вважає, що

ОСОБА_2
повинна відшкодувати шкоду, оскільки вона є власником джерела

підвищеної
небезпеки. До страхової компанії не звертався, так як не визначена

вина
одного з водіїв у скоєні ДТП.

ОСОБА_2
та її представник у судове засідання з'явилися. Позовні вимоги

первісного
позову та позову третьої особи не визнали. Позовні вимоги ОСОБА_2

підтримали
та просили задовольнити. Суду пояснили, що ОСОБА_3 працював

на
мікроавтобусі „Фольксваген”, який належить ОСОБА_2, виконуючи поїздки за

маршрутом
на підставі довіреності. Вважають, що у ДТП був винним ОСОБА_1

Автомобіль
„Фольксваген” був застрахований у СК „Лідер”, але ОСОБА_1 до

страхової
компанії для виплати страхового відшкодування не звертався. На даний

момент
автомобіль вже продано.

Третя
особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився. Повідомлений належним

чином,
причину неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
показання свідка, вивчивши

матеріали
справи, оглянувши матеріли адміністративної справи № 3-1676/06

відносно
ОСОБА_1,  вважає, що первісний позов
задоволенню не підлягає,

зустрічний
позов задоволенню не підлягає, позов третьої особи підлягає

частковому
задоволенню.

Судом
встановлено, що 29 січня 2006 року близько 22.00 години на розі вилиць

Героїв
Сталінграду та Вакуленчука у м. Дніпропетровську відбулася дорожньо-

транспортна
пригода. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди були

ушкоджені
автомобілі „Москвич-2141”, НОМЕР_1, який належить

на
праві власності  ОСОБА_5 (а. с. 26), та
автомобіль  „Фольксваген”,

НОМЕР_2,
який належить на праві власності ОСОБА_2 (а. с.

102).  ОСОБА_1 керував автомобілем „Москвич-2141” на
підставі довіреності

від  18.10.2005 року (а. с. 25). Суд критично
відноситься до показань свідка

ОСОБА_6,
оскільки він не був безпосереднім свідком ДТП. Згідно довідки

авто
технічного дослідження від 17.02.2006 року, яка знаходиться у матеріалах

адміністративної
справи,  в діях водія ОСОБА_3 не
вбачається порушення

Правил
дорожнього руху. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про

адміністративне
правопорушення. Постановою Дніпропетровського районного суду

Дніпропетровської
області від 27.03.2006 року  на ОСОБА_1
було накладено

адміністративне
стягнення (а. с. 82). Постановою апеляційного суду

Дніпропетровської
області від 13.04.2006 року (а. с. 83)
постанова

Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2006 року

була
скасована, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до

відповідальності
за ст. 124 КУпАП закрито за п. 1 ст. 247 КУпАП
через

відсутність
складу проступку.

Відповідно
до ч. 3 ст. 61 ЦПК України  обставини,
встановлені судовими

рішеннями
у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало

законної
сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті

самі
особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким
чином, в судовому порядку було встановлено відсутність вини водія ОСОБА_1 у
скоєні ДТП, тому зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не

підлягають.  Також не підлягають задоволенню позовні
вимоги ОСОБА_1,

оскільки
він не є власником транспортного засобу, який був ушкоджений в

результаті
ДТП.

Відповідно
до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної

небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє

транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або

утримання
якого  створює підвищену небезпеку.

Відповідно
до ч. 4 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є

джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду. якщо вона не

доведе,
що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу

потерпілого.

У
судовому засідання знайшло підтвердження
завдання ОСОБА_5

матеріальної
шкоди у зв'язку з пошкодженням його автомобіля у результаті ДТП.

Згідно
висновку спеціаліста авто товарознавця № 19/06 від 20.04.2006 року (а.

с.
14) вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля „Москвич-2141”

складає
1281 грн. 72 коп., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 Відповідачка,

подаючи
до суду зустрічну позовну заяву та у судовому засіданні, не надала суду

доказів
того, що ДТП відбулося з умислу ОСОБА_1 Сторони не заявляли

клопотання
про проведення судової авто технічної експертизи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає
необхідним стягнути з ОСОБА_2  на користь
держави судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп., які не були нею

сплачені
при подачі зустрічного позову.

Керуючись ст. 1187 ЦК України, ст. ст. 11,
15, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215

ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4  суму

матеріальної
шкоди у розмірі 1281 грн. 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий
збір у розмірі 8

грн.
50 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської

області
через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у

10-ти
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або без подання

заяви
про апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С.Г.
Зосименко