Справа №2- 2541/ 2007р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2007
року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської

області в
складі:     головуючого - судді - Зємцова В.В.

при секретарі                                               - Галайчук Н.І.

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н ОВ И В:

У лютому 2007
року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 1993 року. У
шлюбі   мають   неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейно-шлюбні відносини між сторонами були припинені у
квітні 2005 року по
тій причині, що мали різні погляди на життя. За час сумісного проживання
виникали сварки і непорозуміння, які привели до втрати почуттів любові та
поваги один до одного. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть.
Просила шлюб розірвати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила
задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_2 з позовом та на розірвання шлюбу погодився.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши
матеріали справи, встановив наступне.

Сторони по справі зареєстрували шлюб 19
червня 1993 року,
який є для сторін -першим.
Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у квітні 2005 році по тій
причині, що сторони мали різні погляди на життя. За час сумісного проживання
виникали сварки і непорозуміння, які привели до втрати почуттів любові та
поваги один до одного. Проживають сторони окремо, спільного господарства не
ведуть. Сім"я існує формально. Згоди про місце проживання дитини між
сторонами досягнуто.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя
подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, неповнолітніх
дітей, що має істотне значення.

На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов
підлягає задоволенню,

оскільки подальше спільне життя сторін по справі і
збереження їх шлюбу суперечило б

інтересам позивача ОСОБА_1 та неповнолітньої дитини
сторін по справі: сина

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Витрати по розірванню шлюбу необхідно покласти на  відповідача ОСОБА_2 у вигляді необхідності
сплати на користь держави мита у розмірі

2

17 грн. за одержання
свідоцтва про розірвання шлюбу, позивача ОСОБА_1 у зв'язку з цим необхідно
звільнити від сплати мита на користь держави.

Керуючись ст. ст.
104, 105, 110, 112
Сімейного Кодексу України, ст.
ст. 14, 57 -59, 208,209, 212 - 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
19 червня 1993 року у Палаці
шлюбів м. Кременчука, а/з за №
772 - розірвати.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави мито у розмірі 17 грн. за
одержання свідоцтва про розірвання шлюбу.

Звільнити від
сплати мита на користь держави позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через
Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.