Справа № 22ц-375/07
Головуючий першої інстанції: Крамаренко Т.В.
Судця-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
РІШЕННЯ

Іменем   України

20 лютого 2007 року                         колегія суддів судової
палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Славгородської Н.П.,

суддів:           Мурлигіної О.Я.,

Базовкіної Т.М.,

при секретарі судового засідання:                                                                         Бобуйок
І.Ф.,

за участю
позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за

апеляційною
скаргою                                   ОСОБА_1

на рішення
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2006 року, ухвалене
за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним,

встановила:

5 травня 2006 р. ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу
недійсним.

Позивач вказував, що 28
жовтня 1999 р. між ним
як продавцем та відповідачем як покупцем було укладено договір купівлі-продажу 54 частини магазину
АДРЕСА_1, який
зареєстровано на товарній біржі "Сангай".

Посилаючись на те, що всупереч вимог ст. 227 ЦК УРСР, угода не була
посвідчена нотаріально, відповідач не був членом біржі й не виконав умови
договору щодо сплати вартості нерухомого майна, позивач просив суд визнати
договір купівлі-продажу частини магазину недійсним.

1 червня 2006 р.
ОСОБА_2звернувся з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу 54 частини магазину
в с Рівне
дійсним, оскільки сторони повністю виконали умови угоди, але в порушення вимог
цивільного законодавства договір не було посвідчено нотаріально.

Ухвалою суду від
8 червня 2006 р. обидва позову
об'єднані в одному провадженні.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2006 р. позов ОСОБА_2
задоволено.

Постановлено визнати дійсним договір №
405 купівлі-продажу 54 частини
магазину ОСОБА_2,
укладеній 28 жовтня 1999 р. між ОСОБА_1
та Пасласем Є.Д., і зареєстрований товарною біржею "Сангай".

В позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на невідповідність висновків суду
положенням ЦК УРСР щодо
обов'язкового нотаріального посвідчення спірної угоди і просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про задоволення його вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, його
представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія судців дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Суд в межах заявлених вимог, на підставі наданих
сторонами доказів правильно встановив, що 28
жовтня 1999 р.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2уклали договір купівлі-продажу

2

№ 405
1/4 частини магазину АДРЕСА_1. Даний
договір зареєстровано товарною біржею "Сангай".

4 листопада 1999
р. ОСОБА_2зареєстрував право власності на придбане у ОСОБА_1 нерухоме майно
в Очаківській філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації.

Оскільки ст. 227 ЦК УРСР, який діяв
на час укладення спірного договору, і на яку посилається позивач як на підставу
визнання договору недійсним, обов'язкове нотаріальне посвідчення передбачено
лише для угод, предметом котрих є жилий будинок, а не взагалі будь-яке нерухоме
майно, суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_1

Таким чином
доводи апеляційної скарги про недійсність спірного договору внаслідок
відсутності його нотаріального посвідчення ґрунтуються на помилковому розумінні
норм права, регулюючих спірні правовідносини, а тому не можуть бути взяті до
уваги.

Також колегія
суддів не може врахувати доводи апелянта стосовно того, що на час укладення
договору ОСОБА_2не був членом біржі і до цього часу не розрахувався за придбане
майно. По-перше, ці обставини спростовуються змістом договору купівлі-продажу
від 28 жовтня 1999 р. і, по-друге,
не можуть бути підставою для визнання угоди недійсною

В той же час
колегія суддів вважає, що рішення суду в частині вирішення зустрічного позову
суперечить положенням цивільного законодавства, у зв'язку з чим в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду в цій частині необхідно скасувати та ухвалити в цій часині нове.

Так, суд
помилкове вважав, що безпідставне оспорювання договору купівлі-продажу /4 частини магазину
в с Рівне
ОСОБА_1 є підставою для задоволення зустрічного позову та визнання цієї угоди
дійсною.

Однак, такий
висновок суду не відповідає положенням ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР та суперечить попереднім висновкам
суду стосовно позову ОСОБА_1

За такого позов
ОСОБА_2 про визнання спірного договору дійсним є безпідставним і в його
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303,
307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в upішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2006 року в частині
визнання дійсним договору №
405 купівлі-продажу 1/2 частини магазину ОСОБА_2,
укладеного 28 жовтня 1999 р. між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, і зареєстрованим товарною біржею "Сангай" скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:                  підпис

Судді:                           підписи

Згідно з
оригіналом

суддя
апеляційного

Миколаївської області           Т.М.Базовкіна