АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц -
622 / 2007                                                  Головуючий
в 1 інстанції - Озерянська Ж.М.
Категорія -19/23                                                                   Доповідач   - Григорченко Е.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ             УКРАЇНИ

13 березня 2007
року                          Колегія
суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого    - Глущенко Н.Г.

суддів                  - Григорченка Е.І., Прозорової
М.Л.

при
секретарі   - Сидоренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської
області від 26 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області,
Дніпропетровського РВ УМВС України в Дніпропетровській області та Державного
казначейства України про стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на рішення
Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2006
року, де ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про
задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що суд ухвалив
необгрунтоване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права
/а.с. 120-124/.

Зазначеним
рішенням суду відмовлено ОСОБА_1
у задоволенні позовних вимог/а.с. 110-116/.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали та
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду -
скасуванню, з направленням справи на новий розгляд згідно п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК
України, з наступних підстав.

Відмовляючи
в позовних вимогах ОСОБА_1,
суд 1-ї інстанції виходив з того, що 22.01.2001р. була порушена кримінальна
справа за ст. 140 ч.2 КК України по факту крадіжки майна з автомобіля РЕНО-21,
д/н НОМЕР_1, який належить позивачу на праві приватної власності. 27.07.2003р.
по даній справі було винесено постанову про зупинення досудового слідства, на
підставі ст. 206 п. З КПК України.

За таких обставин,
суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в позові, оскільки
автомобіль позивача не передавався на зберігання відповідачам та не встановлено
їх вину в заподіянні шкоди.

Однак, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені
з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.1999р.,
приблизно о 7 год. 30хв.,ОСОБА_1, керуючи
автомобілем РЕНО-21, д/н НОМЕР_1, який належить йому на праві приватної
власності, по автодорозі Дніпропетровськ - с Чумаки Дніпропетровського району по вул. Радгоспній у
смт. Ювілейне скоїв наїзд на дерево, у результаті чого його автомобіль був
ушкоджений, а він - доставлений з місця ДТП
у лікарню.

З довідки відділу ДАІ Дніпропетровського РО УМВС від 05.05.2000р.
вбачається, що автомобіль позивача після ДТП
був доставлений евакуатором на штрафну площадку ДАІ Дніпропетровського
райвідділу міліції, розташованій на території СПМК-596, яка належить приватному
підприємцю ОСОБА_2, з яким
органом ДАІ було укладено договір /а.с. 15/.

Проте, суд першої інстанції не прийняв до уваги зазначені обставини, не
перевірив кому і на яких підставах органами ДАІ був переданий автомобіль
позивача, та не обговорив в порушення вимог ст.. 33-36 ЦПК України, питання про
залучення до участі у справі приватного підприємця ОСОБА_2, на штрафну
площадку якого був доставлений ушкоджений автомобіль позивача і якому належала
зазначена штрафшющадка.

В матеріалах справи відсутній договір, який був укладений міжОСОБА_2 та
ВДАІ Дніпропетровського РО УМВС, щодо зберігання автомобілів на штрафній
площадці, і суд не обговорив питання про надання органами ДАІ зазначеного
договору.

Фактично суд так
і не встановив хто є належним відповідачем по справі.

Крім того, відмовляючи в позові ОСОБА_1 суд не прийняв до уваги те, що,
згідно пояснень робітника міліції ОСОБА_3, автомобіль позивача був ним
оглянутий на штрафній площадці в присутності ОСОБА_2, в якому знаходилися речі, які були потім викрадені. Також
не прийняв до уваги пояснення робітника міліції ОСОБА_4, який теж оглядав
автомобіль позивача на штрафній площадці та з якого взяв кепку і годинник
/кримінальна справа № 4011069 по факту крадіжки майна у ОСОБА_1   а.с. 23, 34-35 /.

Суд не прийняв до уваги дані обставини та не надав їм
належної правової оцінки.

Розглядаючи спір по суті та ухвалюючи рішення по справі, суд не встановив
порядок зберігання автомобілів, які ушкоджені в ДТП. Не прийняв до уваги відповідні накази та інструкції, зокрема
наказ МВС України № 45 від 03.02.1992р., на який посилався позивач.

За таких обставин, рішення суду не може залишатися в силі
і підлягає скасуванню, з направленням справи на новий розгляд, а апеляційна
скарга -частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 311 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2006 року - скасувати,
справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
часу.