АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-256-2007р.                                                     Головуючий
інші справи                                                             Фетісова
провадження                                                        Доповідач
в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27"
лютого 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суд) Черкаської області в складі:

головуючого                Кісіль М.О.

суддів                            Адаменко Л.В.,
Подорога В.М.

при
секретарі               Петренко С.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скарг) представника
відповідачки ОСОБА_1 на
рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2006р.
по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, затрачених на будівництво квартири (третя особа-приватна
фірма «Леско»).

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши учасників процесу, -

встановила:

20 лютого 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду
з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, затрачених ними на виконання будівельних робіт у квартирі
АДРЕСА_1 з якої вони були виселені на підставі рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 4 липня 2005 року в зв'язку з визнанням за
відповідачкою права власності на вказану квартиру.

Позивачі просили відповідно до вимог ст. 390, ст. 321 ЦК України стягнути
з відповідачки затрачені ними кошти за виконання таких робіт: улаштування
стяжки керамзитно - цементної - 1754 грн., штукатурка стін - 3286 грн.;
улаштування тамбура з цегли - 85 грн.; штукатурення стін тамбура - 220 грн.;
установка та виготовлення дверей тамбура -1500 грн.; виготовлення і установка
вхідних дверей у квартиру - 3000 грн.; виготовлення і установлення
металопластикових вікон і балконних дверей - 6139 грн.; установка газової
плити, лічильників води - 99,4 грн., вартість газової плити - 650 грн.;
лічильників води - 132 грн., монтаж внутрішнього електропостачання 1200 грн., а
всього 18065 грн. Свої позовні вимоги позивачі підтверджували копією договору
НОМЕР_1 укладеного між ними та приватною фірмою «Леско» про пайову участь в
будівництві житлового багатоповерхового будинку з правом власності на окрему
квартиру; актом приймання-передавання приміщення квартири АДРЕСА_1 від 31
грудня 2003 року; актом огляду виконаних будівельно-монтажних робіт від 3
листопада 2003

3

року;
договором на проведення комплексу робіт по виготовленню та встановленню
віконних та дверних блоків від 5 травня 2003 року.

Пред'явлені позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили
задоволити на підставі ст.ст. 386, 390 ЦК
України, ч.2 ст. 12 та 48 Закону України «Про власність».-

Рішенням Черкаського районного суду позов ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задоволений частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 6139 грн. в рахунок відшкодування понесених затрат та судові
витрати.

Представником відповідачки на вказане рішення подано
апеляційну скаргу в якій він просить його скасувати та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3, мотивуючи тим, що
воно ухвалене з порушенням вимог матеріального права, судом дана неправильна
оцінка доказам по справі, не враховано, що вона не є належним відповідачем по
справі.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді, судова колегія приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга представника відповідачки по справі
підлягає до задоволення, а рішення суду до скасування із слідуючих підстав.

Ухвалене судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм
матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Так, задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд керувався нормами
права власника на витребування майна із чужого незаконного володіння, не
прийнявши до уваги те, що позивачі не являються власниками майна, на яке
заявили свої права.

На час
розгляду справи суду першої інстанції було відомо, що на підставі рішення
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 26
січня 2004 року за ОСОБА_1
- відповідачкою по справі було визнано право власності на спірну квартиру в
цілому.

За таких обставин вважати, що відповідачка без
відповідної правової підстави заволоділа спірним майном не можливо.

Суду також було відомо, що договір на дольову (пайову)
участь у будівництві житлового багатоповерхового будинку між ПП «Леско» та ОСОБА_1 укладався 25
квітня 2001 року і з того часу ПП «Леско» не пред'являло до неї ніяких вимог з
приводу додаткових оплат робіт не передбачених зазначеним договором.

Частково
задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд не звернув взагалі увагу на
те,   що ними не надано жодних доказів
про оплату ними вартості металопластикових вікон та робіт по їх влаштуванню.

Крім цього, що суд не прийняв до уваги те, що відповідно
до п.3.1.4 Договору НОМЕР_1 про пайову участь у будівництві житлового будинку
від 28-го квітня 2003 року, укладеного між ПП «Леско» та ОСОБА_4 і ОСОБА_2,
замовник (ПП «Леско») брав на себе зобов'язання передати пайовику квартиру з
встановленими металопластиковими вікнами та балконними дверима із заскленням,
як і брав на себе обов'язок по виконанню інших робіт, вартість яких позивачі
просили стягнути з відповідачки.

Необхідно також вказати, що ніяких доказів про оплату робіт, виконаних ПП
«Леско» по додатковому договору на пайову участь у будівництві та приватному
підприємцю ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також не надали.

Не дивлячись на те, що вони (позивачі мали договірні відносини по
будівництву квартири із ПП «Леско», а не із ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ніяких претензій, пов'язаних з їх
додатковими затратами на будівництво квартири, до ПП «Леско» не пред'являли і
не пред'являють.

За наведених обставин суд першої інстанції застосував
закон, який не поширюється на правовідносини, виниклі в зв'язку з даною справою
та не застосував закон, який підлягав застосуванню, що призвело до
неправильного вирішення справи і є підставою відповідно до ст.309 ЦПК України
для скасування ухваленого ним рішення з постановлениям
нового

2

рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів за відсутності підстав для

цього.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 309,314,316 ЦПК України, судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1 задоволити.

Рішення
Черкаського районного суду від 24 листопада 2006 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 таОСОБА_3 в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.