У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 червня  2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого                Григор'євої Л.І.,

суддів:                             Барсукової В.М.             Балюка М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання
заповіту недійсним,

встановила:

Позивач звернувся до суду  із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що звернувшись до державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття спадкового майна - земельного паю, яке
залишилось після смерті його діда ОСОБА_3, отримав відмову, оскільки його дід
залишив заповіт про спадкування земельного паю відповідачем. Позивач вважав, що
заповіт був складений з порушенням вимог закону, тому  він звернувся із зазначеним позов в суд.

Ухвалою Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 30
червня 2006 року  справу  за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання
заповіту недійсним залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Автономної
Республіки Крим  у м. Феодосії від 21
листопада 2006 року  ухвалу Ленінського
районного суду Автономної Республіки Крим від 30 червня 2006 року  залишено без змін.

У  лютому 2007 року до Верховного Суду України
надійшла касаційна скарга від  ОСОБА_1
на  ухвалу Ленінського районного суду
Автономної Республіки Крим від 30 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Автономної Республіки Крим  у  м. Феодосії від 21 листопада 2006 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу Ленінського
районного суду Автономної Республіки Крим від 30 червня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
м. Феодосії від 21 листопада 2006 року, посилаючись на порушення судами
норм процесуального права.

Згідно з ч.2 ст.324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані рішення ухвалено з додержанням норм  процесуального права та відсутні передбачені
ст. 338 ЦПК України  підстави для його
обов'язкового скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 331, 332, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1відхилити.

Ухвалу Ленінського
районного суду Автономної Республіки Крим
від 30 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Автономної
Республіки Крим  у  м. Феодосії від 21 листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        Л.І. Григор'єва

Судді:

В.М.Барсукова

М.І. Балюк