УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року   лютого місяця   06 дня колегія суддів судової палати по
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді    Моісеєнко Т.І.

Суддів         Іщенка В.І, Полянської В.О.

при секретарі                 Піцик Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи КП ЖЕК-1 м.Феодосії про усунення перешкод у
користуванні власністю і виписку із квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Феодосійського міського суду від 06 грудня 2006 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась в суді з позовом до ОСОБА_2, третьої особи КП ЖЕК-1 м.Феодосії про усунення перешкод у
користуванні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1, та виписку відповідача із
зазначеної квартири.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона та її
неповнолітній син ОСОБА_3 є власниками квартири на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 05.05.1995 року. Шлюб з відповідачем ОСОБА_2 було
розірвано 06.06.1994 року, у спірній у квартирі він не мешкає з 1994 року,
пішов з квартири добровільно, зібрав усі належні йому речі і був виписаний в
зв'язку з укладенням контракту на військову службу. Протягом тривалого часу відповідач не користувався житловою площею
квартири, не сплачував комунальні платежі і не цікавився зазначеною
квартирою .У 2006 році їй стало відомо про те, що у 1996 році відповідач був
прописаний у належній їй квартирі. Згоди на його прописку вона не давала.
Прописка відповідача перешкоджає їй у користуванні власністю, вона не може
поліпшити свої житлові умови, оскільки відповідач може пред'явити претензії до
її власності.

Просила усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом виписки ОСОБА_2
із квартири АДРЕСА_1.

Рішенням
Феодосійського міського суду від 06 грудня 2006 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 було відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачка не довела доказів
про те, що відповідач створює їй перешкоди у
користуванні власністю, а прописка відповідача у спірній квартирі не перешкоджає позивачці користуватись і
розпоряджатись належною їй квартирою АДРЕСА_1.

На рішення суду від 06.12.2006 року ОСОБА_1, принесена
апеляційна скарга, в який йдеться про його скасування і направлення справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що
висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки судом
не дана належна оцінка вимогам ст.71  ЖК
України, якою визначено, що      житлове

приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем
протягом 6 місяців, а    у випадках
призиву на   військову службу - на весь
час військової служби. Суд не дав належної оцінки тому, що з військової
служби   ОСОБА_2 був звільнений у 1994 році,   а прописаний по   спірній
квартирі, без її згоди , у 1996 році, тобто більш, ніж  через 6 місяців після
звільнення зі служби.

Крім
того, на думку апелянта, суд не дав належної оцінки пояснення ОСОБА_2 в
судовому засіданні, який підтвердив, що у
квартирі АДРЕСА_1 він

Справа № 22ц-272Ф/2007р.                                       Головуючий в першій інстанції   Терентьєв A.M.

Доповідач
Моісеєнко Т.І.

2

не мешкає з 1996 року, не сплачує комунальні послуги за користування
житловою площею, не питався вселятися у квартиру з 1996
року і не звертався до компетентних органів з вимогами про захист
своїх житлових прав.

Зазначені
обставини вважає підставою до скасування рішення з направленням справи на новий
розглядом судом першої інстанції.

Дослідивши
матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Позивачка
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виписки із
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

Однак прописка і
виписка ( на цей час реєстрація) громадян за місцем проживання здійснюється
паспортними органами відділу внутрішніх справ на підставі наданих документів і
є актом адміністративної дії.

Судом
вирішуються питання про визнання права на житлову площу, визнання особи такою,
що втратила право користування житловою площею, виселення із квартири, будинку
, тощо, що регулюються   нормами
житлового законодавства..

З матеріалів справи вбачається, що з іншими позовними вимогами , а саме з
вимогами про визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування
житловою площею квартири, що належить їй на
праві власності, ОСОБА_1 не зверталась і зазначені вимоги не розглядались
судом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11, ч.1 ст.303 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених   ними вимог і в межах доводів
апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 грунтуються на доводах, які не були предметом
дослідження суду першої інстанції, оскільки вимоги про визнання ОСОБА_2
особою,що втратила право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не заявлялись і судом не досліджувались.

На підставі
викладеного, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою до скасування
рішення, ухваленого судом першої інстанції за позовними вимогами, що були
предметом розгляду суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що
сама по собі прописка ( реєстрація) ОСОБА_2 за адресою належної їй на праві
власності квартири не перешкоджає їй володіти, користуватись та розпоряджатись
зазначеною квартирою

З рішенням суду
першої інстанції, ухваленим в межах позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів
погоджується, знаходить його обгрунтованим.

Керуючись статтями    303, 308 Цивільного процесуального кодексу
України,  колегія суддів судової палати
по цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1    - відхилити.

Рішення Феодосійського міського   суду Автономної Республіки Крим від   06 грудня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала   суду апеляційної інстанції набирає чинності
з дня проголошення , може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом 2 місяців.