Справа
№ 22-ц -523/2007 р.
Головуючий І інст. Дідовець.В. А.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2007 p., судова колегія
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у
складі:

Головуючого- судді
- Шаповал
Н.М.

Суддів                          - Хребтова В.П.,
Цвірюка В.О.,

за участю секретаря
- Дмитренко
А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові
цивільну справу за апе­ляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського
ра­йонного суду м. Харкова від 27
листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ будівельно - комерційна фірми «
Дельта » про
стягнення забор­гованості по заробітній платі й відшкодування заподіяної шкоди
та за зустрічним позовом ТОВ будівельно -
комерційна фірма « Дельта»
до ОСОБА_1 про визнання договору частково недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

28 жовтня 2003 року ОСОБА_1
звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Посилався на те, що за контрактом НОМЕР_1 від 18.05. 2000 року з
додатковими угодами №НОМЕР_2
-НОМЕР_3 у період з 18.05.
2000 року по 30.06. 2003 року ним
була виконана для відповідача претензійно -
позовна й інша робота по стягненню заборгованості на користь відповідача з
Феодосійського оптичного заводу, ВАТ «Харківський завод тракторних двигунів»,
Харківсь­кого обласного медико-соціального центра (ХОСПИС). Виконана робота
була прийнята від­повідачем по актах з розрахунками її вартості й розмірами
належної ОСОБА_1 заробіт­ної плати.

Незважаючи на це, відповідач не виплатив позивачеві заборгованість
по заробітній платі у сумі 80789
грв. 29 коп.

Посилаючись на це, позивач згідно ст. 3.2.Контракту
просить стягнути її в подвійно­му розмірі- 161578 грв. 58
коп.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримавши свої позовні
вимоги по суті, подав заяву про уточнення їх у частині суми стягнення, просив
зменшити свій позов на 2400
грв. і стягнути з відповідача 159
178 грв. 58 коп.

ТОВ будівельно -
комерційна фірма « Дельта » звернулось до
суду з зустрічним позо­вом про визнання договору частково недійсним.

Рішенням Червоно заводського районного суду м. Харкова
від 27 листопада
2006 року
відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог. В задоволенні зустрічного
позову ТОВ будівельно - комерційної
фірми « Дельта»
також відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Посилається на порушення судом норм матеріального права.

На його думку, суд безпідставно виходив із того, що даний
контракт по своїй формі є договором доручення, оскільки вказаний договір є
договором підряду. А тому, з відповідача слід стягнути вартість виконаної ним
роботи у сумі 159 178
,58 грн.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, учасників
процесу, перевіривши матері­али справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не підля­гає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його вимог суд виходив
із того, що між ТОВ СКФ «Дельта» і ОСОБА_1, що має кваліфікацію ІНФОРМАЦІЯ_1
був укладений договір дору­чення, за яким ОСОБА_1 представляв інтереси
відповідача в суді і виконував роботу на скорочення заборгованості останнього.

Оскільки, цей договір був укладений 18.07.2001 року з
доповненнями та діяв до 30
че­рвня 2003 року ( а. с. 13-16,) то на дані
правовідносини розповсюджуються ЦК України 1963 року.

За змістом ст.387 ЦК України громадяни не можуть
одержувати винагороду за вико­нання договору доручення, крім випадків прямо
зазначених у законі. За таких підстав ра­йонний суд відмовив позивачу у
задоволенні його вимог.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду,
оскільки вони відповідають наданим доказам і вимогам ст. 386, 387 ЦК України.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що
відповідач доручав ОСОБА_1 представляти його інтереси в суді по цивільно - правовим
питанням і виконувати робо­ту, спрямовану на скорочення заборгованості.

Так, на момент укладання контракту, заборгованість
дебіторів перед ТОВ СКФ «Де­льта» становила: по Феодосійському оптичному заводу
- 40415 грв. 89 коп.; по ВАТ
«Хар­ківський завод тракторних двигунів» 402
049 грв. 48 коп.; по
ХОСПИСУ- 73242 грв. 86 коп.

Розділ 2
зазначеного Контракту передбачав розмір і порядок оплати позивачеві- 10% від певних до
стягнення рішенням суду або добровільно визнаних і повернутих відповідаче­ві
сум.

ОСОБА_1 як в районному суді так і в суді апеляційної
інстанції підтвердив, що підставою для стягнення заробітної плати вважає
контракт і акти виконаних робіт.

У відповідності із ч.З ст. 21 КЗП України контракт є особливою формою трудового
договору і є угодою між працівником і власником підприємства.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992
року № 9 зі
змінами та доповненнями «
Про практику розгляду судами трудо­вих спорів », контракт є
особливою формою трудового договору й укладається, коли його застосування
відповідає законодавству. Контракт укладається з категорією працівників, які
згідно з законодавством працюють за контрактом ( наприклад, керівники підприємств). Та­ким чином, суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що укладений між ТОВ СКФ
«Дельта» і ОСОБА_1 контракт НОМЕР_1 від 18.07.2001 року не можна розцінювати як
трудовий договір, що підпадає під дію КЗП України та стягнення суми за
договором - як за­робітну
плату.

Також судова колегія погоджується з висновками суду про
те, що спірний договір не є договором підряду, оскільки правовою формою цих
відношень є виконання робіт, які на­правлені на виготовлення нового продукту,
ремонт речі, переробку обробку і виконання ін­шої роботи на свій ризик за
завданням замовника.

Між тим, предметом договору є представництво інтересів у
суді по цивільно-правових спорах, тобто надання нематеріальних посередницьких
послуг. При цьому одноча­сно з договором відповідачем на ім'я ОСОБА_1 була
видана довіреність на участь від його імені в суді на строк дії договору.

У відповідності зі ст. 386 ГК України за договором доручення, одна сторона зобов'я­зується
робити від імені й за рахунок іншої сторони певні юридичні дії. Договір доручення
, таким чином, є
одним із способів оформлення представництва .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що за
довіреністю мав права звертатись від імені фірми до суду з позовом,
підтримувати його або відмовитись від нього і користуватись іншими
процесуальними правами, передбаченими ст. 99
ЦПК України, в ре­дакції 1963
року. Тобто зобов'язався робити певні юридичні дії від імені відповідача.

Оскільки за змістом ст.387 ГК України громадяни не можуть
одержувати винагороду за виконання договору доручення, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив позивачу у стягненні суми, зазначеної договором.

3

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини
по справі, наданим дока­зам дав належну оцінку і постановив законне і
обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.   303, 304, ч.І п.1 ст. 307,
308, ч.І п. 1
ст. 314, 315, 317,
319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Червоно
заводського районного суду м. Харкова від 27
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно, але може бути оскаржена
в   касаційному порядку протягом двох
місяців з дня проголошення безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий