overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 жовтня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом закритого акціонерного товариства - комерційний банк (далі - ЗАТ КБ) “ПриватБанк”
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про тимчасову заборону виїзду за
кордон,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ЗАТ КБ “ПриватБанк”  звернулося до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що за судовими рішеннями відповідачі
зобов'язані
сплатити банку 1541617грн. 39 коп. та 509390 грн. 70 коп., зазначені зобов'язання ними у повному обсязі не виконані, однак відповідачі мають намір
виїзду за кордон.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 20 березня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 12 липня
2007 року рішення районного суду від 20 березня 2007 року скасовано,
позов ЗАТ КБ “ПриватБанк”   задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.,
ОСОБА_2просять скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржуване
судове
рішення ухвалено
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2відхилити, рішення Апеляційного суду Харківської області від        12 липня  року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:                                 Є.Ф.Левченко

Я.М.Романюк

Ю.Л.Сенін
У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Гуменюка В.І.,  суддів:
Балюка М.І.,                                                                       Берднік І.С., -

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна нотаріальна контора
у Якимівському районі Запорізької області про стягнення суми боргу,

в
с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 14 липня 2005 року апеляційний суд Запорізької області затвердив
мирову угоду, згідно якої ОСОБА_3, який проживає в АДРЕСА_1 зобов'язувався
виплатити ОСОБА_1, який проживає АДРЕСА_2 в рахунок вартості його майнового паю
4 056 грн. до 20 вересня 2005 року. Проте борг повернуто так і не було. 21
листопада 2006 року позивачу стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3. помер і його
дружина прийняла спадщину. Просив на підставі статей 1281, 1282 ЦК України
задовольнити його позов та стягнути з відповідачки борг в сумі 4056 грн. та
витрати, пов'язані з розглядом справи в сумі 580 грн. і витрати, понесені на
оплату правової допомоги в сумі 100 грн.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2006
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20
березня 2007 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати постановлені у справі
судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно вимог частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

За правилами статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстав для їх скасування не встановлено.

Керуючись статтями 332, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області
від 21 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20
березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Гуменюк

Судді:
М.І. Балюк

І.С.
Берднік
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

Романюка Я.М.,    Левченка Є.Ф.,
Пшонки М.П.,

розглянувши
справу за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Миколаєві до товариства з обмеженою
відповідальністю “Галан-Є”, ОСОБА_1 про визнання недійсними установчих
документів та свідоцтва платника податку на додану вартість, за касаційною
скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві на ухвалу апеляційного суду Миколаївської
області від 8 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2006 року ДПІ у м. Миколаєві звернулася до суду
з позовом до ТОВ “Галан-Є”, ОСОБА_1 про
визнання недійсними установчих документів та свідоцтва платника податку на
додану вартість.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 4 вересня         2006 року позовна заява визнана
неподаною та повернута позивачу, оскільки він не виконав вимоги щодо усунення
недоліків, викладених у попередній ухвалі цього ж суду від 19 серпня 2006
року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2006 року
ухвала суду першої інстанції скасована та постановлена нова. Відмовлено у
відкритті провадження у справі за позовом ДПІ у м. Миколаєві до                            ТОВ “Галан-Є”,
ОСОБА_1 про визнання недійсними установчих документів та свідоцтва платника
податку на додану вартість.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Миколаєві просить скасувати ухвалу
апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до Заводського районного
суду м. Миколаєва.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеним обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що судова ухвала винесена з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала залишенню без
змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками
податків у м. Миколаєві відхилити.

Залишити ухвалу
апеляційного суду Миколаївської області від 8 грудня 2006 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
Я.М. Романюк

Є.Ф. Левченко

М.П.
Пшонка
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України у складі:

Прокопчука
Ю.В.,       Пшонки М.П.,       Романюка Я.М.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1до закритого акціонерного товариства “Н-Перемога”
(далі - ЗАТ), управління капітального будівництва Республіканського комітету у
справах національностей та депортованих громадян Автономної Республіки Крим про
зобов'язання надати жилий будинок у власність, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2006 року,

в с т а
н о в и л а :

Рішенням
Совєтського районного суду від 15 березня 2006 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ЗАТ на користь ОСОБА_1. 9 179,18 грн. на рахунок відшкодування
моральної шкоди. Звільнено управління капітального будівництва Держкомнацу АР
Крим від відповідальності за даним позовом.

Рішенням
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня                 2006 року рішення районного
суду у частині стягнення на користь ОСОБА_1. з ЗАТ 9 179,18 грн. на рахунок
відшкодування моральної шкоди скасовано. Ухвалено нове рішення в цій частині
про відмову у задоволенні позову.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення районного суду.

Згідно
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України під час  розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального
чи процесуального  права і не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено,
і це вбачається з матеріалів справи, що зазначене судове рішення ухвалено з
додержанням судом норм матеріального та процесуального права і відсутні
підстави для його скасування.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Касаційна
скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване
рішення залишенню без змін.

Керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити і
залишити рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня
2006 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного
Суду України
Ю.В. Прокопчук

М.П.Пшонка

Я.М.Романюк
У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України у складі:

Патрюка
М.В.,     Пшонки М.П.,    Романюка Я.М.,

розглянувши справу за позовом ЛМКП
«Львівводоканал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті
послуг з водопостачання та водовідведення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що
відповідачі тривалий час не проводять оплату за послуги з водопостачання та
водовідведення, добровільно відповідачі сплатити борг не бажають, тому позивач
просив стягнути його в судовому порядку.

Рішенням
Франківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2005 року позов ЛМКП
«Львівводоканал» задоволено.

Ухвалою
апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2007 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на зазначене рішення залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. оскаржує рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на їх
необгрунтованість та порушеннями судами норм матеріального та процесуального
права.

Згідно
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України під час  розгляду справи  в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального  чи процесуального  права і не
може  встановлювати або (та)
вважати доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу,  про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
рішення суду першої інстанції не переглядалося в
апеляційному порядку, а тому не може бути предметом перегляду в касаційному
порядку.

За таких обставин касаційне провадження в справі в
частині оскарження рішення суду першої інстанції слід закрити.

Стосовно ухвали апеляційного суду, то її постановлено з
додержанням норм процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків
апеляційного суду не спростовують.

Таким чином, в частині оскарження ухвали апеляційного
суду касаційну скаргу слід відхилити.

Керуючись  ст. 328 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне
провадження у справі в частині оскарження рішення
Франківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2005 року закрити.

В
частині оскарження ухвали апеляційного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити
і залишити ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2007 року
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
М.В. Патрюк

М.П.Пшонка

Я.М.Романюк
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13.03.2007 р. Балаклійський районний суд Харківської
області в складі: головуючого - судді НОСОВА Г.С., при секретарі - Пархоменко С.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Балаклія цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2007 року позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2р. між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають
неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження. На теперішній
час дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідач  добровільно матеріальної допомоги не надає.

Відповідач позов
визнав та не заперечує проти його задоволення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню
дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження (а.с.2,3), дитина мешкає
разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.4), відповідач працює та
має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину (а.с.5).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст.130, 174 ЦПК України, ст.ст. 180-183
Сімейного кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, уродженця м.Ізюм та мешканця с.АДРЕСА_1Балаклійського
району Харківської області на користь ОСОБА_1аліменти на утримання
неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2007 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2. судовий збір в розмірі 51 грн., та
7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми
платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через
Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.
2-95/ 2007 2-2197/2006
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2007
року                                                                                                                   м.Балаклія

Балаклійський
районний суд Харківської області в складі: судді НОСОВА Г.С., при секретарі Пархоменко С.С, з участю
адвоката ОСОБА_4., розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2006 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про розірвання
шлюбу, зареєстрованого з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1р. в Червонодонецькій
селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис НОМЕР_1,
оскільки взаєморозуміння відсутнє, сторони втратили любов та повагу один до
одного, сторони проживають з жовтня 2006 року окремо, шлюб носить формальний
характер. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей-близнюків: сина ОСОБА_5та доньку
ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_2року народження.

Позивач в
судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач з
позовними вимогами згодний та не заперечує проти розірвання шлюбу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1року
(а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей-близнюків: сина ОСОБА_5та доньку
ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_2року народження
(а.с.10). З жовтня 2006 року сторони не проживають разом, втратили любов та
повагу один до одного, спільне господарство не ведеться, брачно-сімейні
відносини припинені з жовтня 2006 року, подальше спільне проживання та
збереження сім'ї не можливе.

Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в
органах РАЦС суд покладає на відповідача, так як на утриманні позивача
знаходяться діти.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,
110, 112 СК України , керуючись ст.ст. 130, 174 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1р. в Червонодонецькій селищній раді Балаклійського району
Харківської області, актовий запис НОМЕР_1, між ОСОБА_2, 1971 р.н. та ОСОБА_1,
1977 р. н.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_2. судовий
збір на користь держави у розмірі 17 грн., ОСОБА_1. від сплати звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через
Балаклійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2007
року                                                                м.Балаклія

Балаклійський
районний суд Харківської області в складі: судді НОСОВА Г.С., при
секретарі    Пархоменко С.С., розглянувши
у відкритому судовому   засіданні   цивільну
справу   за   позовною
заявою   ОСОБА_1до ОСОБА_2про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2007 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про
розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1р. в Червоно
донецькій селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий
запис НОМЕР_1, оскільки взаєморозуміння відсутнє, сторони втратили любов та
повагу один до одного, шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_2року народження.

В судовому
засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги.

Відповідач з
позовом згодний та не заперечує проти його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного:

Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1р.(а.с.б).
Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_2року народження
(а.с.7).

Останнім часом сторони не проживають разом, втратили любов та повагу один
до одного, спільне господарство не ведеться, брачно-сімейні відносини припинені
з жовтня 2006 року, подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе.

За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам сторін .

Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу суд
покладає на відповідача, так як на утриманні позивача знаходиться дитина.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, ПО,
112 СК України , керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1р. в Червонодонецькій селищній раді Балаклійського району
Харківської області, актовий запис НОМЕР_1 між ОСОБА_2, 1982 р.н. та ОСОБА_1,
1979 р. н.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_2. судовий
збір на користь держави у розмірі 17 грн., Смолькину М.А. від сплати судового
збору звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через
Балаклійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.