Справа №
Категорія: договірні
інстанції: Музиченко В.О.
Доповідач: Шаповал Н.М.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 лютого 2007 p., Судова колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в
складі:

Головуючого -
судді       -
Шаповал Н.М.,

суддів                                -
Хребтова В.
П., Цвірюка
В. О.,

при секретарі                   -
Дмитренко A.M.,
Каменковій CO.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові
цивільну справу за апе­ляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та
представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова
від 29 листопада
2006 року по
цивільній справі за позовом ЗАТ комерційний банк « Приват Банк » до ТОВ фірма « Лідер Пласт », ОСОБА_1 про
відшкодування заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ТОВ фірма « Лідер
Пласт », ЗАТ
комерційний банк «
Приват Банк »,
3 -я особа - комунальне
підприємство « Харківське
міське бюро технічної інвентаризації »,
про визнання права власності, за зустрічним позовом ТОВ фірма « Лідер Пласт » до ОСОБА_2, ОСОБА_1, 3 - і особи; ЗАТ
комерційний банк «
Приват Банк », акціонерний комерційний « Земельний банк »,
комунальне підприємство «
Харківське мі­ське бюро технічної інвентаризації », про визнання
недійсним договору купівлі -
продажу нежитлової будівлі, за позовом ОСОБА_2 до ТОВ фірма « Лідер Пласт», 3-я особа - акціонерний
комерційний « Земельний
банк», про визнання дійсним договору купівлі - продажу нежитлової будівлі, -

ВСТАНОВИЛА:

03 серпня 2006 року закрите
акціонерне товариство комерційний банк «Приват
Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом.

Позивач вказував що 15
листопада 2004 року між
ним та ТОВ фірма « Лідер
Пласт » було
укладено кредитний договір НОМЕР_1,
за умовами якого позивач надав ТОВ фірма « Лідер Пласт »
кредит в сумі 200000
доларів США зі строком повернення кредиту до 14 листопада 2006
року, згідно графіку погашення кредиту з врахуванням додаткової угоди НОМЕР_2 від 22 грудня 2004 року.

В якості поручителя за виконання ТОВ фірма « Лідер Пласт » своїх обв»язків
за кредитним договором виступив
ОСОБА_5 (ОСОБА_1)

Посилаючись на те, що кредит не був погашений своєчасно,
позивач просив стягну­ти солідарно з відповідачів заборгованість за
вищеназваним кредитним договором, а саме: суму кредиту у розмірі 333333,5 грн., суму
простроченого кредиту у розмірі 59297,45
грн., суму відсотків у розмірі 465.
75 грн., суму прострочених відсотків у розмірі 165,7 грн., су­му пені у розмірі 83,6 грн.

ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом про визнання права
власності на нежит-лову будівлю, посилаючись на те, що ним, як поручителем,
виконані взяті на себе зобов'язання за кредитним договором НОМЕР_3 та сплачено всю
суму заборгованості в розмірі 79194
, 02 дол. США.

Посилаючись на те, що до нього перейшли всі права
кредитора за цим кредитним договором та договором іпотеки від 15 листопада 2004 року, просив
припинити право власності ТОВ фірма «
Лідер Пласт» на спірну нежитлову будівлю , розташовану у АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності
на вказану будівлю, зобов'яза­ти КП « Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» скасувати реєстрацію права власності ТОВ фірма « Лідер Пласт»
на спірну будівлю та зареєструвати право власності на цю будівлю за ним.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2006 року у
задоволенні позову ЗАТ КБ
« Приват Банк » до ТОВ фірма «
Лідер Пласт » та
ОСОБА_1 про відшкодування заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ним право
власності на нежит­лову будівлю, розташовану по АДРЕСА_1.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2006 року скасоване
вказане рішення за нововиявленими обставинами.

17 жовтня 2006 року ТОВ фірма « Лідер Пласт » звернулось до
суду з зустрічним по­зовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі продажу нежи­тлового
спірного приміщення, посвідченого 22
серпня 2006 року.

Позивач вважав, що договір купівлі - продажу
приміщення відбувся з порушенням вимог процедури продажу предмету іпотеки, що
внаслідок укладення відповідачами за­значеного договору порушені їх права на
майно, та мотивував позов посиланням на поло­ження статей 203, 215, 388 ЦК України.

31
жовтня 2006 року
ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ТОВ фірма «
Лідер Пласт » про
визнання дійсним договору купівлі -
продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22 серпня 2006
року, а також визнання права власності за ним на вказану нежитлову будівлю.

Вважає себе добросовісним набувачем, оскільки не знав і
не повинен був знати про те, що ОСОБА_1 не мав права на відчуження майна,
оскільки придбав його за відплатним договором, а тому у ТОВ фірма « Лідер Пласт»
відсутні підстави для витребування у ньо­го майна.

Оскільки, право власності на належне йому майно
оскаржується, він простить, від­повідно до вимог ст. 392 ЦК України,
визнати за ним право власності та визнати дійсним договір купівлі - продажу
нежитлової будівлі у літ «
И - 4 », загальною площею 14613,4
кв.м., розташованої у АДРЕСА_1 , укладений між ним та ОСОБА_1 22 серпня 2006 року.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2006 року в
задоволенні позовних вимог ЗАТ комерційний банк « Приват Банк » про відшкодування заборгованості за
кредитним договором - відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ фірма « Лідер Пласт» про
припи­нення права власності ТОВ фірма «
Лідер Пласт» на нежитлову будівлю літ «
И - 4». площею 14613,4
кв.м., розташовану за адресою : АДРЕСА_1
та визнання за ним права власності на вказану будівлю - відмовлено.

Позовні вимоги ТОВ фірма « Лідер Пласт» задоволені.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу
нежитлової будівлі літ «
И - 4», зага­льною площею 14613,4 кв.м., розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, від 22 серпня 2006 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Скасовано право власності ОСОБА_2 на нежитлову
будівлю літ « И - 4 », загаль­ною
площею 14613,4 кв.м., яка
розташована по АДРЕСА_1.

Визнано право власності на нежитлову будівлю літ. « И - 4», загальною площею
14613,4 кв.м., яка розташована
по АДРЕСА_1 за ТОВ фірма «Лідер Пласт».

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ фірма « Лідер Пласт» про
ви­знання дійсним договору купівлі -
продажу нежитлової будівлі літ. «
И - 4», загальною площею 14613,4
кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ставиться
питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити
ТОВ фірма « Лідер
Пласт » у
задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі - продажу спірної
нежитлової будівлі недійсним та визнати цей договір дійсним і залишити без змін
рішення Комінтер­нівського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2006 року, за яким за
ним визнано право власності на вказану нежитлову будівлю.

Посилається на те, що суд допустив порушення норм
матеріального та процесуаль­ного права та неповно з»ясував обставини по справі.

На його думку, суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_1, як
поручитель за кредитним договором, виконав взяті на себе зобов'язання за цим
договором, виплатив всю суму забо­ргованості ТОВ фірма « Лідер Пласт», а
тому набув право власності на спірну нежитлову будівлю відповідно до п. 24 договору іпотеки
від 15.11. 2004 року та
ч.І ст. 37 ЗУ « Про іпотеку ».

Будучи власником цієї будівлі, ОСОБА_1 правомірно
розпорядився належним йому майном та продав приміщення ОСОБА_2

Також, вказує на незаконне скасування попереднього
рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2006 року за
нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду та постановления
нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ фірма « Лідер Пласт»
відмовити та визнати дійсним договір купівлі - продажу спірної не­житлової будівлі, визнати за ним право
власності на це приміщення.

Зазначає, що суд безпідставно послався у рішенні на те,
що він є недобросовісним набувачем, оскільки договір купівлі - продажу
укладений з дотриманням вимог чинного законодавства, нотаріально посвідчений,
приміщення придбано у особи, яка мала право продавати це приміщення як його
власник, на підставі рішення суду, яке набуло на той час чинності, а тому у
покупця не виникло ніякого сумніву щодо законності угоди.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді доповідача,
пояснення учасників про­цесу, обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що
вони підлягають частковому за­доволенню, а рішення суду зміненню з ухваленням
нового рішення з підстав, передбаче­них ч.І п. 1,4 ст. 309
ЦПК України.

Відмовляючи у позові ЗАТ КБ « ПриватБанк »
про відшкодування заборгованості за кредитним договором , суд виходив із
того, що вказана сума була сплачена позивачу у повному обсязі, а тому відсутні
підстави для задоволення вказаних вимог.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками
районного суду, оскільки вони відповідають наданим доказам і вимогам ст. ст. 553, 554, 1049, 1054 ЦК
України.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що на час
звернення позивача до суду, 03
серпня 2006 року,
вся сума заборгованості за кредитним договором - 79194, 02 дол. США.- вже була сплачена
ОСОБА_1 14.07. 2006 року,
про що свідчить довідка ди­ректора Приват
Банку, О.О. Слухаєвського. (
а.с. 4 - 6, 39 )

У цій частині рішення суду судова колегія залишає без
змін.

В іншій частині рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, оскільки районним судом були неправильно застосовані
норми матеріального права та неповно з'ясовані обставини по справі.

Так, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову про набуття
права власності на спірні нежитлові приміщення та визнаючи недійсним договір
купівлі - продажу,
суд ви­ходив із того, що ОСОБА_1 не набув права власності на зазначені
приміщення, оскільки не є стороною у договорі та предмет іпотеки був в іпотеці
банку, а не в іпотеці ОСОБА_1. Також, визнав ОСОБА_2 недобросовісним
набувачем, і за цих підстав визнав недійсним договір купівлі - продажу.

Проте, з такими висновками погодитись не можна за таких
підстав.

За змістом ч.2
ст. 556 ЦК України, п.7
договору поруки від 15
листопада 2004 ро­ку, до поручителя, який виконав зобов'язання,
забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні і
договором застави (іпотеки ), укладеним в
цілях забез­печення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за
кредитним договором.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 15 листопада 2005 року між ЗАТ
комерційний банк «
Приват Банк »
та ТОВ фірма « Лідер
Пласт» було укладено кре­дитний договір НОМЕР_1.
Відповідно до умов договору ЗАТ комерційний банк « Приват Банк » надав ТОВ фірма « Лідер Пласт»
кредит у сумі 200000, 00
доларів США зі строком повернення кредиту до 14 листопада 2006
року, згідно графіку погашення креди­ту ( Додаток НОМЕР_2
до кредитного договору) з врахуванням додаткової угоди НОМЕР_2 від 22.12. 2004року. (а.с. 8-15)

У відповідності до розділу 3 кредитного договору від 15.11. 2004 року, ОСОБА_1 виступив у якості
поручителя за виконання ТОВ фірма «
Лідер Пласт » своїх
обв»язків за вказаним кредитним договором в повному обсязі.

ТОВ фірма «
Лідер Пласт» , в
порушення графіку погашення кредиту, 23
червня 2006 року не
внесла необхідну суму для погашення кредиту та відсотків за ним. ОСОБА_1
виконав взяті на себе зобов'язання як поручитель та сплатив 14.07. 2006 року всю су­му
заборгованості в розмірі 79194,02
дол. США. ( а.с. 39 )

Судова колегія вважає, що сплативши суму заборгованості
за кредитним догово­ром у розмірі 79194,02
доллара США, ОСОБА_1 не набуває права власності на предмет іпотеки за
таких підстав.

Статтею 589
ЦК України, ст. 12 З У « Про іпотеку » передбачені
правові наслідки невиконання зобов'язання, іпотекодавцем, а саме:
іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання -
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 33
ЗУ « Про
іпотеку » , звернення
стягнення на предмет іпотеки здійсню­ється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Набуття права власності на предмет іпотеки врегульоване
ст. ст. 36, 37 ЗУ « Про іпотеку » і вирішується у
позасудовому порядку шляхом укладення договору про задово­лення вимог
іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. Такий договір може
бути укладений між іпотекодавцем і іпотекодержателем у будь - який час до на­брання
законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Цей договір є правовою підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Самим договором іпотеки від 15 листопада 2004 року, п. 28, визначений
порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у позасудовому порядку, шляхом
переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки. ( а.с. 35)

Позивач не довів, як у районному суді так і в суді
апеляційної інстанції, що поза-судове врегулювання питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки було здійснено між сторонами.

Матеріали справи не містять будь - яких даних про
вирішення питання про звер­нення стягнення на предмет іпотеки між сторонами у
позасудовому порядку.

Позивач не довів що ТОВ фірма « Лідер Пласт » було своєчасно і
належним чином повідомлено банком про те, що строк погашення кредиту змінений
та визначений до 10.07.
2006 року, замістьН листопада 2006
року, згідно графіку погашення кредиту. ( а.с. 15,21)

Також, відсутні докази про належне повідомлення ТОВ фірма
« Лідер Пласт » по­ручителем про
отримання ним від банку вимоги про сплату суми боргу, а також погашен­ня ним
заборгованості за кредитним договором 14
липня 2006 року. ( а.с. 22, 38, 39 )

Про те, що сума за кредитним договором сплачена
поручителем у повному обсязі, ТОВ фірма «
Лідер Пласт » дізналося
28.08. 2006 року у
відповіді банку на їх звернення (а.с.   207-208)

Оскільки законом встановлені правові підстави для набуття
іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, які сторонами не були
дотримані, судова колегія від­мовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання
за ним права власності на предмет іпотеки -
нежитлову будівлю літ. «
И - 4 », розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, як поручитель, який виконав основне зобов'язання
, не позбавлений
права задовольнити свої вимоги іншими, встановленими Законом України « Про іпотеку»,
способами, звернути стягнення на предмет іпотеки, у тому числі вимагати від
боржника відшкодування сплаченої ним суми, відповідно до вимог ст. 42 ЗУ « Про іпотеку ».

Судова колегія вважає, що договір купівлі - продажу
нежитлової будівлі, укладе­ний між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22 серпня 2006 року, підлягає
визнанню недійсним з підстав, передбачених ч.З ст. 215 ЦК України.

Згідно ч.З ст. 215
ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але
одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на під­ставах,
встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний
правочин).

За змістом ст. 658
ЦК України, право продажу майна, крім випадків примусового продажу та інших
випадків, встановлених законом, належать власникові. Якщо продавець не є його
власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має
права вимагати його повернення.

Оскільки ОСОБА_1 не набув права власності на предмет
іпотеки, нежитлову бу­дівлю літ. «
И - 4 », розташовану за адресою: АДРЕСА_1, тому він не мав
права на продаж спірного нежитлового приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, став власником нежитлової
будівлі з урахуван­ням рішення суду від 11
серпня 2006 року,
яке пізніше, 09 жовтня 2006 року , було скасо­ване.

Таким чином, не може бути законною угода, яка заснована
на скасованому рішенні суду.

Законним власником нежитлової будівлі літ. «И - 4», загальною площею
14613,4 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
є ТОВ фірма « Лідер
Пласт ».

Згідно з ст. 1
протоколу № 1 Конвенції
про захист прав людини та основних сво­бод, яка відповідно до ст. 9 Конституції
України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична
особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не мо­же бути позбавлений
свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передба­чених
законом.

Відповідно до ч.І, 2
, 3 ст. 4, ч.2 ст. 48 Закону України
«Про власність» ст. ст. 328,
330, 388 ЦК України, Власник на свій розсуд володіє, користується
і розпоряджається на­лежним йому майном, та має право вчиняти щодо свого майна
будь - які дії,
що не супе­речать закону. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Влас­ник може вимагати усунення будь - яких порушень його права.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права,
добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно
не може бути витребуване у нього власником.

Власник має право витребувати майно від набувача у разі,
якщо воно вибуло з во­лодіння власника не з його волі, іншим шляхом.

З матеріалів справи вбачається, що спірна нежитлова
будівля вибула з володіння власника, ТОВ фірма « Лідер Пласт »,
не з їхньої волі, іншим шляхом.

Зазначене підтверджується ухвалою Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 09
жовтня 2006 року , яким скасоване
рішення того ж суду від 11.08.
2006 року про визнання права власності на спірне нежитлове приміщення за
ОСОБА_1( а.с. 62)

Вказаним судовим рішенням встановлено, що представник ТОВ
фірма « Лідер
Пласт» не приймав участь у судовому засіданні, не знав про ухвалення рішення
від 11.08. 2006 року.

В матеріалах справи відсутній документ, що посвідчує
повноваження представника фірми, який відповідав би вимогам ст. 42 ЦПК України. Сам
ОСОБА_6, який зна­читься у протоколі судового засідання як представник фірми,
за проведеною по даному факту перевіркою УДСБЕЗ ГУМВСУ в Харківській області,
відмовився від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України. Згідно рапорту оперуповноваженого
УДСБЕЗ ГУМВСУ в Харківській області, Овчарова Д.С., який проводив перевірку за
зверненням фірми, під час бесіди з гр. ОСОБА_6, він повідомив, що не брав
участі у цивіль­ному процесі щодо визнання права власності на спірну будівлю.(
а.с. 55 - 58 )

Через 10
днів з дня постановления
рішення суду спірне нежитлове приміщення бу­ло продано за договором купівлі
- продажу від 22 серпня 2006 року. ( а.с. 71 )

Зазначене не спростоване учасниками процесу, як в
районному суді так і в суді апеляційної інстанції.

За таких підстав, судова колегія вважає, що вказані
приміщення вибули з володіння власника поза його волі, а тому останній
обґрунтовано пред'явив позов до продавця про визнання договору купівлі - продажу
недійсним.

Відповідно до вимог абз. 2 ч. 1
ст. 216 ЦК
України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. У
даному випадку покупець повинен повернути спірну буді­влю продавцю та на
користь покупця - ОСОБА_2 слід стягнути з продавця- ОСОБА_1 суму, сплачену за
договором у розмірі 1 280 000, 00 (один мільйон двісті вісімдесят тисяч гривень
00 копійок).

Районний суд, визнаючи ОСОБА_2 недобросовісним
набувачем, виходив із того, що він набув право власності на нежитлову будівлю
всього через 10 днів
після ухвалення рішення, право власності за ОСОБА_1 було зареєстровано в той же
день, коли була по­свідчена угода та ОСОБА_2 зареєстрований
за однією адресою( АДРЕСА_2 ) разом із директором Харківського ГРУ ПриватБанка,
Слухаєвським О.О., про що свідчить відповідь із КЖЕП № 64 від 22.11. 2006 року. ( а.с. 142 ), а тому він міг
знати, що ОСОБА_1 не мав права на відчуження нежитлового приміщення.

Разом із тим, судова колегія вважає, що вказані підстави
не є достатніми для ви­знання набувача недобросовісним.

Судова колегія визнає вказаний договір купівлі - продажу
нежитлової будівлі не­дійсним за тих підстав, що він укладений відповідачами з
порушенням умов дійсності правочину.

Керуючись ст.ст. 303,
304, ч.І п.2 ст. 307, ч.І п. 2, 4 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2006 року змінити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про припинення права
власності ТОВ фірма « Лідер
Пласт » на
нежитлову будівлю літ. «И -
4», площею 14613, 4
кв.м., розташовану у АДРЕСА_1 і визнання за
ним права власності на нежитлову будівлю літ. « И - 4», площею 14613,
4 кв.м., розташовану у АДРЕСА_1, про зобов'язання КП «
Харківське міське бюро технічної інвентаризації » скасувати
реєстрацію права власності ТОВ фірма «
Лідер Пласт » і зареє­струвати
право власності на зазначену будівлю за ОСОБА_1 - відмовити.

Позовні вимоги ТОВ фірма « Лідер Пласт »задовольнити.

Визнати договір купівлі - продажу нежитлової будівлі літ. «И - 4», площею 14613, 4 кв.м., розташовану у
АДРЕСА_1, укладений
22 серпня 2006 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, недійсним.

Скасувати право власності ОСОБА_2 на нежитлову
будівлю літ. «И - 4», площею 14613, 4 кв.м., розташовану у
АДРЕСА_1.

Визнати право власності на нежитлову будівлю літ. «И - 4», площею 14613, 4 кв.м., розташовану у
АДРЕСА_1 за ТОВ
фірма « Лідер
Пласт ».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

суму, сплачену за договором купівлі - продажу від 22 серпня 2006 року у розмірі 1 280 000, 00 ( один мільйон
двісті вісімдесят тисяч )
гривень 00 копійок.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову про визнання дійс­ним
договору купівлі - продажу
нежитлової будівлі літ. «И -
4», площею 14613, 4
кв.м., розташовану у АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22 серпня 2006 року.

У частині відмови у задоволенні позову ЗАТ Комерційний
банк « ПриватБанк
» до ТОВ фірма « Лідер Пласт » , ОСОБА_1 про
відшкодування заборгованості за кредитним договором, рішення суду залишити без
змін.

Рішення набуває чинності негайно, але може бути оскаржено
в касаційному поряд­ку протягом двох місяців з дня проголошення безпосередньо
до Верховного Суду України

Головуючий