справа № 2-36/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19
квітня 2007 року                                                                            м.
Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі :
головуючої судді Линник О.С., при секретарі - Долі Н.В., за участю позивача
-ОСОБА_1, відповідача
- ОСОБА_2,

розглянувши у
судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до  ОСОБА_2про розподіл
спільного майна між особами, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі,

зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення витрат на утримання
будинку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витребування
документів,

ВСТАНОВИВ:

До
Тростянецького районного суду Сумської області із позовом звернулась ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, в подальшому змінюючи, уточнюючи свої вимоги та остаточно просила
провести поділ спільного майна між сторонами, яке вони придбали за час
проживання однією сім'єю, визнавши за нею право власності на холодильник
"Норд", телевізор "Самсунг" та половину прибудови, при тому
зазначала, що вона з 7.11.71 р. по 17.11.81 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі
з відповідачем, який було розірвано згодом та 05.01.1990 року вона отримали
свідоцтво про розірвання шлюбу. Фактично шлюбні стосунки були припинені у 1981
році та рішенням суду від 17.11.1981 року було поділено спільне майно подружжя,
в тому числі жилий будинок по АДРЕСА_1. Однак вимоги суду стосовно перебудови
жилого будинку сторонами не були виконані, належні частки поділеного житла
жодна із сторін на себе не реєструвала, та ОСОБА_1 виїхала проживати разом з
двома дітьми до своїх батьків у с. Дернове. З 1995 року на прохання відповідача
примиритися ОСОБА_1 погодилась і повернулася проживати у будинок по АДРЕСА_1,
де фактично і проживали однією сім'єю до серпня 2006 року. За час сумісного
проживання сторонами за спільні кошти у 1998 р. було придбано трактор Т-16 1988
року випуску, д/н НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я відповідача, заявленою
вартістю 5000 грн., у 2005 р. - холодильник Норд, 2005 року, заявленою вартістю
1400 грн., телевізор кольоровий "Самсунг", заявленою вартістю 1400
грн., у 1999 р. проведено газопостачання та придбано газовий лічильник,
заявленою вартістю 100 грн., газову плиту, заявленою вартістю 400 грн. Також за
час спільного сумісного проживання за спільні кошти було добудовано
одноповерхову прибудову - баню, розміром 2м х 4м, документи на будівництво не
оформлені, вартість прибудови позивач оцінює в 1500 грн. Оскільки в серпні 2006
року через неправомірну поведінку відповідача спільне проживання сторін стало
неможливе, добровільно ділити майно відповідач відмовився, просить провести
поділ зазначеного вище майна, та визначити порядок користування земельною
присадибною ділянкою, на якій розташовано поділене за рішення суду від
17.11.1981 року будинковолодіння. Також просить відшкодувати половину понесених
нею судових витрат.

Заперечуючи проти позову відповідач звернувся із
зустрічними позовами, у яких заперечував факт проживання однією сім'єю із
ОСОБА_1. як чоловіка та дружини, зазначав, що трактор придбаний ним особисто за
власні кошти, а саме отримані 700 грн. у подарунок від тітки ОСОБА_3,
холодильник ,та телевізор він також придбавав особисто, баню прибудовував до
своєї кімнати за власні кошти, проводив газопостачання за власні кошти, та
придбавав лічильник, котел, газову плиту, а відповідачка у цей час проживала у

с.Дернове у своїх
батьків. У позові просив стягнути заподіяні ОСОБА_1 збитки, які полягають у
тому, що вона 20.06.06 р. без його дозволу забрала належний йому трактор,
поїхала на ньому із сином у с.Дернове, де він зламався - лопнув колінчатий вал,
для відновлювального ремонту потрібно придбавати запасні частини на суму 1605
грн.. Крім того, ОСОБА_2 ще заплатив 80 грн. ОСОБА_4 на бензин для буксирування
зламаного трактора. Також просив стягнути із відповідачки половину вартості
сплачених ним комунальних послуг з 2002 року по вересень 2006 року - 922 грн.
17 коп. за газопостачання, 151 грн. 03 коп за електроенергію. Доповнюючи свої
позовні вимоги просив витребувати у відповідачки належні йому документи:
технічний паспорт на трактор Т-16, водійське посвідчення, технічний паспорт на
належний йому легковий автомобіль ВАЗ - 2101, які ОСОБА_1 у себе незаконно
утримує з 20.09.2006 року. Мотивуючи свої позовні вимоги щодо відшкодування
моральної шкоди зазначав, що він на даний час позбавлений можливості
користуватися своїми транспортними засобами через неправомірні дії
відповідачки, просив стягнути 3000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала повністю та
пояснила, що їй на праві власності належить половина домогосподарства по
АДРЕСА_1, згідно рішення суду від 17.11.1981 року. Після розлучення з ОСОБА_2
та поділу майна у 1981 році вона ще деякий час проживала у м. Тростянці, у 1983
році народився менший син ОСОБА_5, однак через сварки і вживання алкогольних
напоїв ОСОБА_2 сумісне життя було неможливо і вона у 1986 році поїхала разом із
дітьми в с Дернове,
де проживала по 1995 рік, однак згодом помирилася з колишнім чоловіком і
повернулася в своє будинковолодіння, де проживає до цього часу. З 1995 року по
вересень 2006 року вона проживала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках
без реєстрації шлюбу, тобто сторони вели спільне господарство, мали спільний
бюджет, виховували дітей. У вказаний період за спільні кошти придбали майно, зазначене
у позові, яке просить розділити між сторонами, оскільки ОСОБА_2 почав вживати
спиртні напої, спільне проживання з яким вона припинила, а добровільно поділити
придбане майно відповідач не бажає.

Відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав повністю, вказав,
що все майно, зазначене позивачкою є його особистою власністю, так як після
розлучення у 1981 році він не проживає з ОСОБА_1, не веде спільне господарство, всі речі придбані ним
особисто. Підтримуючи свою уточнені позовні вимоги вказував, що ОСОБА_1 20.06.06
року без його дозволу, фактично викрала трактор Т-16, який є його особистою
власністю, разом з сином поїхала у с. Дернове та біля с. Ницаха трактор
зламався - лопнув колінчатий вал. Відповідачка відмовилась ремонтувати поломку,
тому просив стягнути з неї суму для проведення відновлювального ремонту 1605
грн. та 80 грн. за транспортування поламаного трактора. Крім того, та як
відповідачка проживала у будинку поАДРЕСА_1, користувалася електроенергією та
газом, однак не сплачувала вказані кошти, просив стягнути з ОСОБА_1 половину
витрачених сум за спожиту електроенергію - 151 грн. 03 коп., за газ - 922 грн.
17 коп.. 20.09.06 року ОСОБА_1 з кишені його куртки забрала його особисті
документи: водійське посвідчення, технічні паспорти на трактор та легковий
автомобіль та до цього часу добровільно не віддає, що позбавляє його
користуватися належними йому транспортними засобами, просив зобов'язати
повернути вказані документи, а у відшкодування моральної шкоди стягнути 3000
грн.. Так як ОСОБА_1улаштувала вхід у свою половину будинку, то заявлені ним
раніше вимоги щодо цього не підтримав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шлюб був розірваний
05 січня 1990 року, (а.с.160).

17.11.1981 року Тростянецьким народним судом було розділено майно між
подружжям ОСОБА_2и, а саме будинок із господарськими побудовами поАДРЕСА_1, у
м.Тростянці, та зобов'язано сторони провести відповідні роботи по розподілу
будинку, поділено між сторонами автомобіль Жигулі, меблі, предмети домашньої
обстановки (а.с. 39-41).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1986 року по 1995 рік проживала у с.
Дернове без реєстрації, так як вказане не заперечувалось відповідачем. Доводи
позивачки про проживання з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах з 1995 року
по серпень 2006 року частково підтверджується показами свідка ОСОБА_6, який в
судовому засіданні повідомив, що знає сім'ю ОСОБА_2их більше 15 років, які
проживають однією сім'єю по АДРЕСА_1недалеко від нього, не знав, що вони
розлучені.

Крім того, свідок ОСОБА_7, співмешканка старшого сина ОСОБА_2их показала,
що познайомилася з батьками нареченого у січні 2006 року, які у той час
проживали як одна сім'я, вели спільне господарство, не сварилися. Конфлікти між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли приблизно у серпні 2006 року, коли викопали
картоплю.

Окрім того, факт проживання однією сім'єю підтверджується довідками,
виданими виконавчим комітетом ОСОБА_2 у жовтні 2001 року, грудні 2001 року для
подання у відділ субсидій із яких вбачається, що він має склад сім'ї: дружина -
ОСОБА_2, син -ОСОБА_8 (а.с.103).

Крім того, в матеріалах справи мається довідка Тростянецького цеху
Охтирського міжрайуправління газового господарства (а.с.46) з якої вбачається,
що ОСОБА_2 надавалася пільга у період з 01.01.1999 року по 01.04.2001 рік на 5
членів, як сім'ї інваліда війни, оскільки за адресою по АДРЕСА_1крім
відповідача зареєстровані позивачка, сини ОСОБА_8 та ОСОБА_5, а також батько
ОСОБА_1- ОСОБА_9, який був інвалідом
ВВВ  (а.с.42-44, 102, 15).

Як вбачається із довідок, наданих сторонами у підтвердження своїх доходів
(а.с. 60-63) та посвідчення пенсіонера (а.с.77,78) ОСОБА_1 з 30.10.98 р.
перебуває на інвалідності і отримувала пенсію по інвалідності, а з лютого 2002
р. отримує пенсію за віком, ОСОБА_2 отримує заробітну плату на Хлібокомбінаті
Тростянецького РПС.

Як вбачається із технічного паспорту на трактор Т-16 , 1988 року випуску
власником зазначений ОСОБА_2 (а.с.5), що також підтверджено довідкою інспекції
Держтехнагляду, та вказано, що первинні документи на реєстрацію техніки списані
у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с.74).

Встановити дійсну вартість вказаного трактора суду не вдалось через
відсутність доказів, крім того позивач відмовилась від клопотання про
призначення товарознавчої експертизи для визначення дійсної вартості
транспортного засобу.

Суд встановив, що телевізор Самсунг був придбаний 27.02.2005 p., вартість якого
за оцінкою позивачки складає 1400 грн., холодильник "Норд" був
придбаний у 2005 p.,
який був оцінений ОСОБА_1 також у 1400 грн. (а.с.6, 12). Газовий лічильник
був придбаний у 1999 р. ( а.с. 16, 17) та його вартість оцінена позивачем у 100
грн. Із вказаною оцінкою майна повністю погодився і відповідач.

Доказів щодо
придбання газової плити позивачкою не надано.

Не надані суду ОСОБА_1 докази щодо здійснення прибудови,
так як в технічному паспорті прибудова до кімнати 1-7 відсутня,
правовстановлюючих документів на прибудову позивач не надала. Відповідач не
заперечував проти показівОСОБА_1що дійсно баня побудована приблизно у 2002 p.,
яку допомагали зводити

також їх
сини,  однак встановити суду вартість її
не вдалось через відмову позивачки провести відповідну експертизу.

Як передбачено ст. 17 Закону України "Про власність" майно,
придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою.

Судом
встановлено, що дійсно сторони проживали однією сім'єю.

Крім того, відповідно до ст. 74 СК України, чинного з 1 січня 2004 року,
якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не
встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8
СК України.

Відповідно до ч.І ст. 7 0 СК України у разі поділу майна, що є об' єктом
права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня
1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності" вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за
позовами про захист права приватної власності на майно, необхідно виходити з
того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його
відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною
вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному
населеному пункті чи місцевості, для її визначення при необхідності
призначається експертиза.

Таким чином, суд вважає за необхідне розділити між сторонами холодильник,
телевізор та газовий лічильник, а саме за ОСОБА_1 визнати право власності на
холодильник, за ОСОБА_2 визнати право власності на телевізор і газовий лічильник,
стягнувши із відповідача половину вартості лічильника на користь ОСОБА_1.

Інше майно суд розподілити не має можливості через відсутність належних
доказів щодо його вартості та правовстановлюючих документів.

Суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 щодо визначення порядку
користування земельною ділянкою між сторонами, оскільки судом встановлено, що
земельна ділянка не приватизована (а.с.73), судом отримані висновки технічної
експертизи земельної ділянки, відповідно до якої запропоновано два варіанти
користування земельною ділянкою.

Враховуючи думку учасників процесу, суд вважає за
необхідне прийняти другий варіант, який відповідає інтересам обох сторін, з
урахуванням розташування жилого будинку та господарських будівель, згідно якого
частина двору підлягає виділенню у спільне користування співвласників будинку,
а інша частина - у конкретне користування кожним із сторін, а саме ОСОБА_2
виділити під будівлями - 112 м кв.,
під двором у конкретному користуванні - 103 м кв., під городом - 54
м кв.; ОСОБА_1
виділити під будівлями - 82 м кв.,
під двором у конкретному користуванні - 80 м кв., під городом 107 м. кв.,
у загальному користуванні сторін залишити 76 м кв двору - по 38 м кв. на
кожного. Розміри частин земельної ділянки на проекті, що виділяється у
користування ОСОБА_1зафарбована у синій колір, а у користування ОСОБА_2 - у
червоний колір, двір загального користування не зафарбований (а.с.104-112) .

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено,  що сторони
проживали  однією сім'єю,  вели

спільне
господарство, кожен мав дохід, всією сім'єю користувались державною допомогою -
субсидією,' з чого саме і випливає, що сторони несли спільні витрати на
утримання будинку, в тому числі сплачували за спожитий газ, електропостачання.
Вказане підтверджується довідками відповідних служб, виконкому міськради,
договорами (а.с. 13, 15, 18, 19, 46, 103, 156-159). Крім того особові рахунки
розділені між сторонами не були, як показали ОСОБА_2и. За таких обставин суд
вважає, що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення понесених ним витрат за газопостачання
на електропостачання не підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування ОСОБА_2 матеріальних збитків за поломку трактора, суд
вважає, що вимоги необгрунтовані, оскільки, ОСОБА_2и, проживаючи однією сім'єю,
спільно користувались трактором Т-16. Проти вказаного не заперечував і сам
ОСОБА_2, зазначаючи, що трактором керували, крім нього, його сини, син ОСОБА_8
вписаний до техпаспорту.
ОСОБА_1не має водійського посвідчення та навиків керування транспортним
засобом, не заперечувала, що трактор зламався, коли вони їздили у липні 2006 р.
із сином ОСОБА_5ом у село на город.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_6
пояснював, що він своїм транспортним засобом на прохання ОСОБА_2 буксирував
пошкоджений трактор, у якого лопнув колінвал. Коли приїхали на місце, де
знаходився трактор, біля нього були ОСОБА_1 із сином. Як притягнули додому
трактор, ОСОБА_1 накрила стіл та пригощала.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи
або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного
права, має право на відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом не встановлено, які неправомірні дії скоїла ОСОБА_1, не встановлено
наявність її умислу на спричинення пошкодження колінчатого валу в тракторі,
крім того судом не з'ясовані дійсні пошкодження трактора, і внаслідок чого вони
виникли. Позивач зазначав, що він на даний час не відремонтував транспортний
засіб і витрат внаслідок цього не поніс.

Частиною 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у
справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі
наявні у них докази або повідомити про них суд до або під час попереднього
судового засідання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги
позивача про витребування документів, оскільки у судовому засіданні свідок
ОСОБА_10, державний виконавець, засвідчила, що при здійсненні виконавчих дій
під час накладення арешту на спірне майно ОСОБА_1надавала оригінали
правовстановлюючих документів, серед яких був оригінал технічного паспорта на
трактор Т-16. Однак ні ОСОБА_10 ні інший свідок ОСОБА_11 не підтвердили позовні
вимоги ОСОБА_2 що відповідачка утримує інші його особисті документи - технічний
паспорт на автомобіль ВАЗ та водійське посвідчення.

Таким
чином, в судовому засіданні не
доведений той факт, що ОСОБА_1незаконно
заволоділа водійським посвідченням та техпаспортом
на автомобіль ВАЗ.

Оскільки ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог
щодо відшкодування матеріальної шкоди, то, відповідно, не підлягають
задоволенню і заявлені ним позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.
Ці вимоги позивач нічим не обґрунтував, не зазначив виходячи із яких міркувань
розмір такої шкоди складає 3000 грн., не надав її розрахунок. Суд не встановив
вини ОСОБА_1, відповідно до ст. 1167 ЦК
України, як підстави відповідальності за завдану шкоду.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 8 8 ЦПК України
наступним чином. Судові витрати, понесені ОСОБА_1 підлягають частковому
відшкодуванню із ОСОБА_2 у розмірі 25,50 грн. повернення судового збору та 15
грн. витрат інформаційно-технічного забезпечення за частково задоволені позовні
вимоги майнового характеру, і половина сплачених витрат за проведену технічну
експертизу земельної ділянки у розмірі - 121 грн. (а.с. 2, 100, 101).

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 підлягають відшкодуванню із ОСОБА_1у
розмірі 8,50 грн. повернення судового збору та 7,50 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи за частково задоволені
позовні вимоги немайнового характеру.

Також необхідно після набрання чинності рішенням суду скасувати заходи
забезпечення позову, накладені ухвалою суду 06.09.06 р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст. ст. 12, 17, 48 Закону України "Про власність", гл. 8
СК України, ст.ст. 22, 1167, 1167 ЦК
України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року
"Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної
власності", п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня
2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства
при розгляді цивільних спорів" суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2про розподіл спільного майна між особами,
які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі, відшкодування судових
витрат задовольнити частково.

Визнати право власності за ОСОБА_1на холодильник побутовий "Норд"
вартістю 1400 грн., у власності ОСОБА_2залишити телевізор "SAMSUNG" модель CS-21K3MHQ вартістю
1400 грн., лічильник газу побутовий "GALLUS 2000-U"
вартістю 100 грн., стягнувши на користь ОСОБА_1 50 грн. компенсації вартості
лічильника газу.

Встановити порядок користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 Сумської області загальною площею 614 м кв: ОСОБА_2 - виділити у
користування під будівлями - 112 м кв., під двором - 103 м кв., під городом -
54 м кв., ОСОБА_1 - виділити під будівлями - 82 м кв., під двором - 80 м кв.,
під городом 107 м. кв., у загальному користуванні сторін залишити 76 м кв двору
- по 38 м кв. на кожного, відповідно до варіанту №2 технічної експертизи.

Стягнути на користь ОСОБА_1із ОСОБА_225 грн. 50 коп. повернення судового
збору, 15 грн. повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, 121 грн. витрат за технічну експертизу.

У задоволенні
інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення
витрат на утримання будинку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
витребування документів задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_1передати ОСОБА_2технічний паспорт на трактор Т-16 №
446994, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Стягнути на користь ОСОБА_2із ОСОБА_18 грн. 50 коп. повернення судового
збору, 7 грн. 50 коп. повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

У задоволенні
інших вимог ОСОБА_2 відмовити.

Скасувати
заходи забезпечення позову за ухвалою Тростянецького районного суду від
06.09.2006 р. в частині
накладення арешту на майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1: трактор Т-16,
державний номер НОМЕР_1, 1988 року випуску, марка 446994, двигун Д21 №НОМЕР_1,
телевізор Самсунг модель CS-21R3MHQ, холодильник Норд, лічильник газу побутовий GALLUS 2000-U після
набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.
295 ЦПК України.