Справа № 2 - 16032006 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

24 квітня 2007
року       Солом'янський районний суд м.
Києва

в складі
головуючого судді  Калініченко О.Б.

при
секретарі                        Лісовській
М.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП „Київдорсервіс", 3-і особи Київська міська
державна адміністрація, Головного Управління державного казначейства України у
м. Києві, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять
стягнути з відповідача 125 грн. матеріальної та по 1500 грн. кожному у
відшкодування моральної шкоди. Посилаються в позові на те, що 10.01.2006 року
працівниками відповідача були проведені роботи по блокуванню та розблокуванню
коліс автомобіля, який належить ОСОБА_3 і яким керувала ОСОБА_2 КІА Picanto EX, д.н.
НОМЕР_1, про що був складений відповідний акт. Оскільки у ОСОБА_2 не було
достатньо грошей для оплати вказаних робот, вона звернулась за допомогою до
ОСОБА_1, який по приїзду на місце блокування транспортного засобу оплатив 125
грн.

При виконанні даних робіт працівники відповідача посилалися на
розпорядження КМДА № 1996 від 28.10.2005 року. Виходячи з того, що дане
розпорядження не є законом, його застосування є порушенням Конституційних прав
позивачів, а також перевищенням відповідачем свої прав, т.я. такі дії є
покаранням за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122
КпАП України, покарання за скоєння якогЬ відповідач накладати не може.

Такі неправомірні дії відповідача завдали позивачам моральних страждань,
т.я. були скоєні відносно приватної власності ОСОБА_3, змусили ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 втрачати свій час, чим була порушена їх душевна рівновага, завдало їм
хвилювань, у зв'язку з чим вони відчували невпевненість та пригніченість.

Виходячи з
цього, просили задовольнити позов.

Представник
позивачів вимоги в судовому засіданні підтримав.

Представник КП „Київдорсервіс" в судовому засіданні проти позову
заперечувала, мотивуючи тим, що на підставі розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 28.10.2005 року № 1996 „Про заходи щодо
впорядкування відстою транспортних засобів на проїзних частинах вулиць міста
Києва", Інструкції з блокування (розблокування) коліс транспортних засобів
колеса автомобіля позивача були заблоковані, оскільки останній залишив
автомобіль в зоні дії дорожнього знаку „Зупинка заборонена". Оскільки дії
по блокуванню коліс порушників ПДР спрямовані на сприяння міліції у виконанні
її завдань, передбачених п.5 ч.1 ст. 10 Закону України „Про міліцію",
просить в позові відмовити.

Представник Київської міської державної адміністрації вважає, що позовні
вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки
посилання на КпАП України, рішення Київської міської ради від 26.09.2002 №
47/207 «Про встановлення Правил благоустрою території, паркування транспортних
засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках у м. Києві», спільний
наказ Головного управління транспорту Київської міської державної
адміністрації, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.
Києві від 26.01.2003 року № 9/41, зареєстрований в Київському міському
управлінні юстиції 18.02.2003 року за № 12/498, «Про порядок примусового
переміщення та блокування (розблокування) транспортних засобів, водії яких
порушили встановлені в м. Києві Правила, затверджені рішенням Київської міської
ради від 26.09.2002 N 47/207» є помилковим виходячи з наступного.

П. 7.1. Правил благоустрою території, паркування
транспортних засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках у м. Києві,
затверджених рішенням Київської міської ради від 26.09.2002 року № 47/207, п.
5.1. наказу Головного управління транспорту Київської міської державної
адміністрації, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.
Києві від 26.01.2003 року № 9/41 «Про порядок примусового переміщення та
блокування розблокування) транспортних засобів, водії яких порушили встановлені
в м. Києві Правила, затверджені рішенням Київської міської ради від 26.09.2002
року N 47/207» передбачено блокування коліс транспортних засобів у випадках:

водії
припаркованих транспортних засобів не сплатили місцевий збір та послуги за
паркування;

•місцевий
збір та послуги за паркування сплачені не в повному обсязі або з порушенням
порядку оплати;

· прострочено
час дозволеного (сплаченого) паркування;

· порушено
режим роботи місць платного паркування.

Блокування
(розблокування) ж коліс транспортного засобу позивачів здійснювалось
оператором-касиром відповідно до розпорядження Київської міської державної
адміністрації від 28.10.2005 № 1996 «Про заходи щодо впорядкування відстою
транспортних засобів на проїзних частинах вулиць м. Києва», Інструкції з
блокування (розблокування) коліс транспортних засобів, водії яких порушили
Правила дорожнього руху і розмістили свої автомобілі в зоні дії дорожніх знаків
«зупинка заборонена», «стоянка заборонена», затвердженої наказом комунального
підприємства «Київдорсервіс» від 22.11.2005 року № 171, затверджених тарифів на
послуги з блокування (розблокування) коліс транспортних засобів, водії яких
порушили Правила зупинки та стоянки.

Складання
Протоколу вищезазначеними актами не передбачено. Натомість передбачається
складання Акту виконаних робіт з блокування (розблокування) коліс транспортного
засобу, а також оплата через касовий апарат оператора-касира, або по
безготівковому розрахунку за встановленим тарифом за послуги з блокування
(розблокування) коліс автомобілів.

Щодо
моральної шкоди, то вона не підлягає задоволенню, т.я. позивачі не
обгрунтували, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю відповідача її заподіяно і, з яких міркувань виходили, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Також позивачі не довели
факту наявності такої шкоди та причинного зв'язку між шкодою, про яку вони
стверджують, та діями відповідача.

Представник
Головного Управління державного казначейства України у м. Києві вирішення
справи залишив на розгляд суду.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов частково
обгрунтованим, виходячи з наступного.

Судом
встановлено, лцо 10.01.2006 року близько 16 год. на вул.Б.Хмельницького,32 в м. Києві
працівниками КП "Київдорсервіс" було здійснено блокування та
розблокування коліс автомобіля КІА Picanto ЕХ, д.н.
НОМЕР_1, яким керувала Іпозивачка ОСОБА_2, про що складено акт № 002062,
квитанція № від 10.01.2006 року.

Відповідно
до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 22.04.2004 року
№ 680 „Про організаційно-правові заходи щодо створення комунального
підприємства „Київдорсервіс" зі складу комунального підприємства
,Диївпастранс" виділено службу „Київпарксервіс" на базі якої створено
комунальне підприємство „Київдорсервіс".

Згідно
зі статутом КП „Київдорсервіс" є юридичною особою та правонаступником
майнових прав та обов'язків „Київпастранс".

Розпорядженням
Київської міської державної адміністрації від 28.10.2005 року № 1996 „Про
заходи щодо впорядкування відстою транспортних засобів на проїзних частинах
вулиць м. Києва" КП „Київдорсервіс" визначено оператором по
блокуванню (розблокуванню) коліс транспортних засобів.

Відповідно
до п.п. 2.3, 2.4, 2.5 Інструкції з блокування (розблокування) коліс
транспортних засобів, водії яких порушили Правила Дорожнього руху України і розмістили
свої автомобілі в зоні дії дорожніх знаків „Зупинка заборонена", „Стоянка
заборонена", затвердженої наказом КП .Диївдорсервіс" 22.11.05 № 171
рішення про необхідність блокування коліс транспортних засобів, розміщених в
зоні дії знаків „Зупинка заборонена", „Стоянка заборонена" приймає
уповноважений працівник КП „Київдорсервіс", який займає посаду
оператора-касира блокування.

Блокування
коліс здійснюється шляхом встановлення не переднє колесо транспортного засобу
спеціального механічного блокуючого пристрою /блокіратора/. Тарифами на послуги
блокування та розблокування коліс транспортних засобів за порушення Правил
зупинки і стоянки, затверджених директором КП"Київдорсервіс" та
погоджених з Головним управлінням з питань цінової політики КМД 28.11.2005
року, та вище приведеною Інструкцією передбачено, що водії, які порушили
Правила дорожнього руху України і розмістили свої автомобілі в зоні дії
дорожніх знаків „Зупинка заборонена", „Стоянка заборонена",
зобов'язані сплатити вартість цих робіт в сумі 125 грн.

Обґрунтовуючи
незаконність дій відповідача, представник позивачів посилається на те, що дії
по блокуванню та розблокуванню коліс відповідачем були здійсненні в межах
відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених КпАП
України. Однак відповідний протокол не складався, до того ж, послуги з
блокування (розблокування) коліс, які були оплачені позивачами, ними не
замовлялись.

Так, згідно ч.2 ст.122 КпАП України передбачена
відповідальність водіїв за порушення правил зупинки та стоянки автомобілів і їх
розгляд відповідно до ст.221 цього кодексу віднесений до компетенції районних
судів.

Відповідно
до вимог ст.6 КпАП України органи виконавчої влади та місцевого самоврядування
в даній сфері лише уповноважені розробляти та здійснювати заходи, спрямовані на
запобігання адміністративним правопорушенням.

Виходячи
з викладеного вище, суд приходить до висновку, що дії відповідача по блокуванню
та розблокуванню коліс автомобіля позивачів здійснено в межах відповідальності
водія за порушення Правил дорожнього руху, притягувати до якої КП
"Київдорсервіс" не уповноважений законом, такі дії мають примусовий
характер, тобто характер
відповідальності.

Законодавством
України передбачено декілька видів відповідальності, в т.ч. і адміністративна.

Підвідомчість
справ про адміністративне правопорушення та компетенція органів по вирішенню
питань, пов'язаних з накладенням адміністративних стягнень за порушення ПДР,
врегульовано гл.17 КпАП України, якою також врегульовано порядок та підстави
накладення адміністративних стягнень.

Аналізуючи
обставини та порядок блокування та розблокування коліс автомобіля позивача, суд
критично відноситься до заперечень відповідача та його представника в судовому
засіданні щодо того, що такі дії не є видом юридичної відповідальності, а
спрямовані на сприяння міліції у виконанні її завдань, передбачених Законом
України" Про міліцію", т.я. таке сприяння також врегульовано нормами
адміністративного законодавства і межі такого сприяння також, а дії, вчиненні
працівниками відповідача, такі межі перевищили.

Виходячи
з викладеного вище, суд приходить до висновку, що сума 125 грн., сплачена
позивачами за блокування та розблокування коліс автомобіля в зв'язку з
порушенням правил паркування та стоянки, є саме адміністративним штрафом, повноваженнями
на накладення якого відповідач не наділений.

Відповідно
до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає сплачені позивачем ОСОБА_1 125 грн. шкодою, завданою
йому з вини відповддача, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на
його користь.

Відповідно
до ст.ст.23 та 1167 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав, яка' полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, ч.1енів її сім'ї чи близьких
родичів.

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"
під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Виходячи
з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог
позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, безпосередньо до яких проявилися неправомірні дії
відповідача, в частині відшкодування моральної шкоди та їх часткового
задоволення. При цьому суд вважає можливим зменшити розмір відшкодування до 50
грн. кожному, враховуючи ступень вини відповідача, обсяг і тривалість моральних
страждань позивачів та інші обставин справи.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Позивач повинен довести, чим підтверджується
факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають
значення для вирішення спору.

Кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Всупереч
наведеним положенням позивачка ОСОБА_3, стверджуючи про те, що їй завдана
моральна шкода сумі 1500 грн., не обґрунтувала, в чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно, з яких
міркувань виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується. Доводи позивачки про її душевні страждання у зв'язку з
протиправною поведінкою відповідача щодо її сина та невістки, з огляду на
характер дій відповідача та обсяг моральних страждань ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а
також ту обставину, що дізналась вона про ці події фактично після їх вирішення,
не можуть бути прийняті судом як суттєві.

Крім того, позивачкою не надано належних та допустимих
доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди, а саме не доведено наявності
втрат майнового чи немайнового характеру, спричинених відповідачем.

Оскільки позивачка не довела факту наявності такої шкоди
та причинного зв'язку між шкодою, про яку вона стверджує, та діями відповідача,
то її позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Конституцією
України, Законом України «Про власність», Законом України "Про захист прав
споживача", постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995 року із змінами, розпорядженням Київської міської державної
адміністрації від 28.10.2005 № 1996 року «Про заходи щодо впорядкування відстою
транспортних засобів на проїзних частинах вулиць м. Києва», Інструкцією з
блокування (розблокування) коліс транспортних засобів, водії яких порушили
Правила дорожнього руху і розмістили свої автомобілі в зоні дії дорожніх знаків
«зупинка заборонена», «стоянка заборонена», затвердженої наказом комунального
підприємства «Київдорсервіс» від 22.11.2005 року № 171, ст.ст.23,1166,1167 ЦК
України, ст. ст. 57-60,88,209,212-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КП „Київдорсервіс", 3-і особи Київська
міська державна адміністрація, Головного Управління державного казначейства
України у м. Києві, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з КП „Київдорсервіс" на користь ОСОБА_1 125 грн. матеріальної
шкоди та 50 грн. в відшкодування моральної шкоди, держмито в розмірі 51 грн. та
8,50 грн., а всього 234,50 грн.

Стягнути з КП „Київдорсервіс" на користь ОСОБА_2 50 грн. в
відшкодування моральної шкоди, держмито в розмірі 8,50 грн. та 30,00 грн.
витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, а
всього 88,50 грн.

В позові ОСОБА_3 до КП „Київдорсервіс", 3-і особи Київська міська
державна адміністрація, Головного Управління державного казначейства України у
м. Києві, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено на протязі 20 днів з дня
подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10 днів з дня
його проголошення.