УХВАЛА

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року колегія судців судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді: Берзіньш B.C. Суддів: Дралло
І.Г.

М»ясоєдової Т.М.
При
секретарі Бахтагарєєвій М.В.,

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в М.Сімферополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Джанкойського міськрайонного суду від 11 жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що позивач, шлюб
з яким розірвано у 2004 році,
не бажає виховувати їх спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, подає дитині поганий приклад своїм
агресивним ставленням до його матері, тобто позивачки, та нанесенням їй
ушкоджень, що негативно впливає на психіку дитини, яка боїться залишатися
наодинці з батьком. Крім того, відповідач не цікавиться успішністю сина у
школі, не бажає створювати сприятливі умови для всебічного розвитку дитини та
проживання, відмовляє дитині у вирішенні звичайних побутових питань. Замість
цього він неодноразово створював небезпечну обстановку у квартирі шляхом
вилучення вентиля з газопроводу опалювальної системи, підпалення двері кімнати
позивачки під час її відсутності, та зловживає
алкоголем. Аліменти на утримання дитини відраховують з пенсії відповідача. У теперішній
час у суді вирішується питання з приводу розділу квартири та іншого майна,
оскільки спільне проживання неможливе.

Рішенням
суду від 11.10.2006р. у позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про задоволення позову з тих підстав, що рішення
ухвалено у порушення норм матеріального та процесуального права, судом першої
інстанції дана необ'єктивна та неповна оцінка наданим доказам про відсутність в
діях відповідача прагнення піклування про дитину, а зворотнього ним не
доведено, не взято до уваги, що відповідач добровільно не бажає утримувати дитину,
а аліменти стягуються з нього за рішенням суду.

Письмових
заперечень від осіб, які брали участь у справі, не надійшло.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 проти них
заперечував, посилаючись на їх необгрунтованність.

Справа №22-ц-780/2007р.

Розглянувши
цивільну справу в межах доводів апеляційної скарги, вислухавши доповідача, сторони, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постановлюючи рішення, суд виходив
із необгрунтованності заявлених вимог.

Такі
висновки суду відповідають матеріалам справи, фактичним обставинам і не
суперечать вимогам законодавства, зокрема ст.164 Сімейного Кодексу України,
відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав,
якщо він, вона ухиляються від обов»язків по вихованню дитини, жорстоко
поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами..

По справі встановлено, що
сторони по справі знаходились у зареєстрованому шлюбі з 1993 по 2004р.р., від якого мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач є інвалідом другої групи. Між батьками дитини склалися неприязні
стосунки, відповідач приймає участь в матеріальному утриманні дитини, не
байдуже ставиться до її розвитку. Прокурор та орган опіки і піклування в суді
першої інстанції заперечували проти позову, вважаючи недоцільним позбавлення
ОСОБА_2. батьківських прав відносно сина ОСОБА_3. Висновки суду зроблено також
з урахуванням пояснень позивачки про те, що позбавлення батьківських прав
відповідача їй необхідне для того, щоб не звертатись до нього за отриманням
дозволу на вивіз дитини за кордон.

Статтями
10ч.3,11ч. 1,60 ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Позивачем
не доведено факт ухиляння ОСОБА_2. від обов»язків по вихованню дитини чи
жорстокого поводження з дитиною. Доказів зловживання відповідачем алкоголем
суду також не надано. Посилання позивачки на вирок суду від 22.09.2005р.,
постанову про відмову у порушенні кримінальної справи, звернення до
Джанкойського МРВ ГУ МВС
України в АРК, письмові пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
неспроможні, оскільки відповідача було засуджено
за діяння відносно самої позивачки, а не дитини; факт порушення відповідачем громадського
порядку встановлено не було; звернення в райвідділ міліції мало місце зі сторони як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2. і свідчать про
неприязні взаємовідносини між ними, а не по відношенню до дитини;
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є співробітниками позивачки та не є
очевидцями взаємовідносин батька і дитини, вони не були попереджені про
кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Доводи апелянта про те, що
відповідачу байдужий духовний та фізичний розвиток дитини не підтверджені
належними та допустимими доказами. Доводи про знаходження в матеріалах справи
двох протоколів судового засідання від 06.08.2006р. та про недослідження судом
висновку органу опіки та піклування спростовуються матеріалами справи, зокрема
протоколом судового засіданні від 11.10.2006р. Наявність в матеріалах справи
протоколу про відкладення розгляду справи із зазначенням дати 18.07.2006р.
замість 20.07.2006р. не має правового значення для правильного вирішення спору і відповідно до ч.3ст.309 ЦПК України не є
підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до
ст.ст.303ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованність рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Підстав для скасування рішення суду за доводами
апеляційної скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.303,308,309 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 11 жовтня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців.