апеляційний суд черкаської
Справа №
Категорія спори,що виникають із земельних
інстанції Ткаченко О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції Адаменко Л.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16"
лютого 2007 р.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого

суддів

при секретарі

Захарова
А.Ф.

Адаменко
Л.В., Подорога В.М.

Наконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 26
грудня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу,-

встановила:

6 червня 2006 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою розміром 0,368
га, розташованою по АДРЕСА_1, яка належить їй на праві приватної власності
на підставі Державного акту НОМЕР_1,
виданого Мошурівською сільською радою 16 жовтня 1998 року.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що
відповідачка постійно порушує межові знаки, самоправно зайняла частину,
належної їй земельної ділянки, збудувавши на ній дерев'яний шалаш, з якого
стічні води стікають на її присадибну ділянку. Не дивлячись на те, що
узгоджувальною комісією сільської ради були встановлені порушення
землекористування з боку ОСОБА_2 та запропоновано усунути їх, відповідачка
продовжує чинити їй перешкоди у користуванні землею.

Відповідно до ст.ст. 158 ч.2 та 5,211 Земельного кодексу
України ОСОБА_1 просила зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в
користуванні належною їй присадибною ділянкою, зобов'язати ОСОБА_2 знести
дерев'яний шалаш побудований на самовільно захваченій землі та стягнути з неї
понесені позивачкою судові витрати.

Рішенням Тальнівського районного суду від 26 грудня 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду першої інстанції, а справу направити на новий розгляд, як ухвалене на
необ'єктивних та не перевірених доказах та з порушенням вимог матеріального
права.

2

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді, колегія суддів приходить
до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню із
слідуючих підстав.

При розгляді спору між сторонами по справі суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував її фактичні обставини, перевірив
доводи та заперечення сторін, проаналізував зібрані докази по справі та дав
належну правову оцінку, прийшовши до обгрунтованого висновку про необхідність
відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог так, як вона не довела
належними доказами порушення її права у користуванні земельною ділянкою, яка
належить їй на праві приватної власності на підставі Державного акту серії
НОМЕР_1, виданого
їй 16 жовтня 1998 року
безпосередньо відповідачкою ОСОБА_2

Поданий позивачкою в підтвердження заявлених нею позовних
вимог акт Мошурівською сільської ради від 20
травня 2005 року не
знайшов свого підтвердження іншими доказами. Цей акт спростовується даними
Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 та планом
земельної ділянки до протоколу закріплення меж земельної ділянки від 25 грудня
2006 року, складеного з участю спеціаліста ТОВ «Земельне кадастрове бюро»,
землевпорядника Мошурівської сільської ради, а також суміжних землекористувачів
відповідно до яких розмір суміжної межі (73,87 м) між земельними ділянками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 співпадають з даними державного акту.

Вказане підтверджується і відповіддю начальника відділу
земельних ресурсів Тальнівського району НОМЕР_2 (а.с.24) проте, що при
перевірці заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 19 травня 2006 року з виїздом на місце
розташування їх земельних ділянок спеціалістами відділу земельних ресурсів
спільно з працівниками ТОВ «Земельно-кадастрове бюро», в присутності
землевпорядника сільської ради та заявників було встановлено, що межа між
земельними ділянками сторін становить 73,87 м.

Зазначений розмір межі ОСОБА_1 не оспорювала і ніяких
доказів з приводу того, що цей розмір визначений неправильно не надала. Вказане
якраз і свідчить про те, що факт самовільного зайняття частини належної
позивачці земельної ділянки сусідкою ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження.
Конфігурація земельної ділянки ОСОБА_1 така, що в разі самовільного захвату
землі відповідачкою розмір межі збільшувався б.

Із наданого позивачкою суду апеляційної інстанції плану
фактичного землекористування, складеного спеціалістами Черкаського обласного
головного управління земельних ресурсів вбачається, що довжина межі між
земельними ділянками сторін також становить 73,87 м, що відповідає вищевказаним
документам.

Судовою палатою не можуть бути прийнятими до уваги доводи
апелянта про порушення судом першої інстанції вимог матеріального права так, як
він не зазначив які саме вимоги закону порушені.

Судова палата також не може погодитись із вимогою
позивачки про скасування, ухваленого по справі рішення з підстав, передбачених
ч.5 ст.311 ЦПК України, так, як зазначена стаття містить в собі лише 2 частини та в
зв'язку з тим, що вона не містить жодних підстав для скасування судового
рішення з направленням на новий розгляд даної справи.

Необхідно також вказати, що наданий ОСОБА_1 акт від 20 травня 2005 року (а.с.6), на
який вона посилається як на доказ, який повністю підтверджує доводи її позовної
заяви, не може бути прийнятий як належний доказ із тих підстав, крім тих, що
зазначені вище, що він належним чином не оформлений (не посвідчений печаткою),
а його дані, такі як наприклад «в державному акті на право на земельну ділянку
рахується 0,37 га, а
фактично є 0,42 га»,
межа, між ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довжиною 77,00 га, а в державному акті лише 37 м» не
відповідають фактичним розмірам.

За наведених обставин підстав для задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_1 немає. Керуючись ст.ст. 303,
304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова палата,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області
від 26 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий