Справа № 22-ц- 1255/2007р. Категорія: відшкодування шкоди
1-ої інст. Мельник І.М. Доповідач: Коростійова В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2007
року                                                                                               м.
Харків

Судова колегія Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого
судді - Коростійової В.І.

Суддів                         - Кіпенка І.С,

- Кокоші
В.В.

при
секретарі - Половецькій А.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15
листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди;

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди, -

встановила:

В червні 2005 ОСОБА_2. звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_1. про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Він зазначав, що 30 листопада 2004 року на вулиці Плеханівській в м.
Харкові сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено
автомобіль „Опель-Кадет",
власником якого є громадянин ОСОБА_3. і яким він, ОСОБА_2., в момент
дорожньо - транспортної пригоди керував за дорученням, виданим ОСОБА_3.

Постановою судді Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 30 грудня 2004 року справа про адміністративне правопорушення
відносно нього, ОСОБА_2, була закрита за відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

Винним у скоєні дорожньо - транспортної пригоди він
вважає ОСОБА_1.

Внаслідок
пошкодження автомобіля „Опель-Кадет"
йому спричинена матеріальна шкода в сумі 1843 грн.

Йому спричинена також і моральна шкода. Він є приватним
підприємцем і використовує автомобіль для підприємницької діяльності. В зв'язку
з пошкодженням автомобіля змушений був орендувати транспорт.

Посилаючись на вказані обставини, в уточнених позовних
вимогах, просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну і моральну шкоду
відповідно 1 843 грн. і 1000 грн., втрачену вигоду - 1000 грн. та витрати по
сплаті: судової автотехнічної експертизи - 1334 грн. 39 коп., судового збору -
319 грн. 70 коп.; поштові та банківські витрати: відповідно 4 грн. та 3 грн. 20
коп.

ОСОБА_1.
пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_2

Він зазначав, що 30 листопада 2004 року керував
автомобілем ВАЗ - 2104, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить йому на
праві власності. Рухаючись по провулку Плеханівському в м. Харкові зупинився
біля перехрестя, впевнився в безпечності руху (дві машини зліва знизили
швидкість та повертали вправо на провулок Плеханівський) і виїхав на вулицю
Плеханівську. Коли його автомобіль знаходився на трамвайній колії, його вдарив
автомобіль „Опель-Кадет", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2.

ОСОБА_2. не врахував погодні умови (ожеледицю), на
великій швидкості на перехресті доріг обігнав транспортні засоби, що рухались
попереду, виїхав на зустрічну полосу руху. При цьому його автомобіль занесло і
він вдарився у праву передню фару його автомобіля, пошкодив бампер, капот, фару
і крило.

Винним в
дорожньо - транспортній пригоді він вважає ОСОБА_2

Він, ОСОБА_1., із-за двох автомобілів, які повертали
вправо, автомобіль „Опель-Кадет"
бачити не міг.

30 грудня 2004 року постановою судді Комінтернівського
районного суду м. Харкова справа про адміністративне правопорушення відносно
нього, ОСОБА_1., закрита за відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну
шкоду 1000 грн.; 2000 грн. - на відшкодування моральної шкоди; 2000 грн.
втраченої вигоди.

Взаємних вимог
один до одного сторони не визнали.

При
цьому ОСОБА_2. в суді посилався на те, що керуючи автомобілем
„Опель_Кадет", він рухався по вулиці Плеханівській в м. Харкові, ніяких
маневрів не робив. В цей час з другорядної дороги з провулку Плеханівського
виїхав автомобіль ОСОБА_1., який рухався прямо на його автомобіль. Щоб уникнути
зіткнення він направив свій автомобіль ліворуч, проте зіткнення уникнути не
вдалось.

Рішенням
Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2006 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду,
відповідно: 1843 грн. 83 коп., 200 грн.; витрати по сплаті висновку спеціаліста
автотоварознавця - 265 грн., автотехнічної експертизи - 1334 грн. 39 коп.,
судового збору - 51 грн., банківські витрати - 3 грн. 20 коп., а всього - 3697
грн. 42 коп.

В іншій частині
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В зустрічному
позові ОСОБА_1. відмовлено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на користь держави -
судовий збір в сумі 51 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просе рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2. відмовити, а його
позов задовольнити. При цьому посилається на відсутність своєї вини в скоєні
дорожньо - транспортної пригоди. Висновки суду не відповідають обставинам
справи. Суд допустив порушення норм процесуального права, проігнорував
постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2004
року, якою провадження по адміністративній справі відносно нього закрито, в
зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2. подав на апеляційну скаргу свої заперечення, в
яких вважав її безпідставною, а рішення суду першої інстанції - законним і
обґрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - зміні з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи,
якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Покладаючи обов'язок по відшкодуванню матеріальної і моральної шкоди на
ОСОБА_1. суд виходив із того, що він є особою винною у порушенні Правил
дорожнього руху, які призвели до зіткнення транспортних засобів та спричинення
шкоди.

При
цьому суд посилався на висновок судової автотехнічної експертизи від 2 серпня
2006 року, згідно якої дії водія автомобіля ВАЗ - 2104, ОСОБА_1., не відповідали
вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху і, з технічної точки зору, знаходились
в причинному зв'язку з виникненням дорожньо - транспортної пригоди.

Проте,
цією ж експертизою оцінка дій ОСОБА_2 щодо порушення ним п. 12.3 Правил
дорожнього руху зроблена в альтернативній формі, оскільки в

матеріалах
справи відсутні дані, на якій відстані від місця зіткнення знаходився
автомобіль „Опель-Кадет",
яким керував ОСОБА_2. в момент початку виїзду автомобіля ВАЗ-2104, під
керуванням ОСОБА_1. Якщо в момент виїзду автомобіля ВАЗ - 2104 з другорядної
дороги на головну, автомобіль „Опель-Кадет"
знаходився на відстані місця зіткнення менше ніж 9-13 м., то ОСОБА_2. не
мав технічної можливості запобігти зіткненню, якщо більше ніж 9-13 м., то
ОСОБА_2. таку можливість мав.

Крім того, суд встановив вину ОСОБА_1. в порушенні п.
16.11 Правил дорожнього руху в цивільному судочинстві самостійно.

Зазначені дії суду протирічать ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
яка встановлює підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 4 ст.-61 ЦПК
України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені
вони цією особою.

Постановою судді Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 30 грудня 2004 року провадження по справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні
правопорушення відносно ОСОБА_1. закрито в зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного правопорушення.

30 грудня 2004 року аналогічна постанова ухвалена суддею
Комінтернівського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_2. (а.с. 36, 168).

Постанови
набрали чинності і ніким не оскаржені.

Таким чином, зазначені постанови судді для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої вони
винесені, були обов'язковими.

Оскільки питання про відшкодування шкоди завданої
внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх володільцями вирішується за
принципом вини, ОСОБА_2. і ОСОБА_1. постановами судді визнані невинними в
порушенні Правил дорожнього руху, підстави для відшкодування ними шкоди один
одному відсутні.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне
рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної, моральної шкоди та судових витрат скасувати і
ОСОБА_2. в позові відмовити.

З огляду
на це, відсутні і підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1. А тому
його апеляційна скарга про скасування рішення суду в частині відмови йому в
задоволенні зустрічного позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст.
316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від
15 листопада

2006 року змінити.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди та судових витрат -відмовити.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і
може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.