У х в а л а

іменем
україни

17 жовтня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,   Прокопчука Ю.В., Костенка А.В.,  Пшонки М.П., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної
виконавчої служби Володарськ-Волинського районного управління юстиції, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від
6 квітня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного
виконавця ВДВС Фальковського І.А. Він зазначав, що виконуючи постанову про
звернення стягнення на майно позивача, а саме - бурового станка 4 СБШ 200,
виконавець не зупинив провадження в справі, в зв'язку з пред'явленням позову до
нього про виключення зазначеного майна з акту опису. Посилаючись на порушення
вимог ст. 34 Закону України “Про виконавче провадження”, просив визнати дії
виконавця Фальковського І.А. неправомірними та зобов'язати його зупинити
виконавче провадження по вилученню станка.

Ухвалою Володарськ-Волинського районного суду від 6 лютого       2006 року, залишеною без зміни ухвалою
апеляційного суду Житомирської області від 6 квітня 2006 року (в ухвалі
помилково зазначено 2005 року),
в задоволенні скарги відмовлено за безпідставністю.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали апеляційного
суду та направлення матеріалів справи на новий розгляд, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Згідно з п. 2, п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України
адміністративний суд - це суд загальної юрисдикції, до компетенції якого
цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних спорів.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень КАС України цей
Кодекс набрав чинності з 1 вересня 2005 року за винятком, встановленим пунктом
2 цього розділу.

Пунктом 7 розділу VII “Прикінцевих та перехідних положень”               КАС України визначено, що після
набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з
адміністративно-правових відносин, а також заяви у справах щодо відмови органу
державної реєстрації актів цивільного стану внести виправлення в актовий запис
цивільного стану (глави 29-32 і 36 ЦПК України 1963 р.), а також апеляційні,
касаційні скарги (подання), заяви (подання) про перегляд судових рішень у
зв'язку з ново виявленими та винятковими обставинами у таких справах, подані і
не розглянуті до набрання чинності КАС України, розглядаються в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Такі заяви чи скарги (подання) не можуть бути залишені без руху або
повернуті в порядку, встановленому цим Кодексом, якщо вони подані з додержанням
відповідних вимог і правил підсудності, встановлених ЦПК України 1963 року.

Провадження у таких справах має завершуватися в порядку, встановленому цим
Кодексом. Про це свідчить і пункт 9 розділу ХІ “Прикінцевих та перехідних
положень” ЦПК України 2004 року, яким передбачено, що заяви і скарги, що
виникають з адміністративно-правових
відносин, а також у справах щодо відмови органу державної реєстрації
актів цивільного стану внести виправлення в актовий запис цивільного стану,
подані до дня набрання чинності цим Кодексом за правилами, встановлені главами
29-32,36 ЦПК України 1963 року, розглядаються в порядку, встановленому КАС
України.

З матеріалів справи вбачається, що справа порушена до 1 вересня              2005 року, як така, що виникла з
адміністративних правовідносин, але розглянута судами за правилами,
встановленими Цивільним процесуальним кодексом України, а не Кодексу адміністративного
судочинства України.

Таким чином, суд, вирішивши по суті справу, помилково визнав, що виник
цивільно-правовий спір і вимоги позивачки повинні розглядатися за правилами
позовного провадження з посиланням на норми Цивільного процесуального кодексу
України.

Ураховуючи вищевикладене та суть спору, колегія суддів вважає, що в даному
випадку виник публічно-правовий спір і вимоги позивачки повинні були
розглядатися за правилами, встановленими КАС України.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи до суду
першої інстанції для розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 333, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у  х в  а
л  и  л  а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Володарськ-Волинського районного суду від 6 лютого                 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 6 квітня 2006 року скасувати, а
справу направити до суду першої інстанції для розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка