Справа № 22 ц -
2688    2007 рік                                        Голов, в 1-й інстан. Тишко Н.В.
Категорія  1                                                                   Доповідач Пономарьова О.М.
20 березня 2007 року                     Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді  Пономарьової О.М.
суддів                          Бабенка П.М., Бондаренко
при секретарі                Проляпі О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1, представника ГУ МВС у Донецькій
області ОСОБА_2, представника ДМУ ГУ МВС в Донецькій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС у Донецькій області, Донецького міського управління ГУ МВС у Донецькій області, Дебальцевського
МВ ГУМВС України в Донецької області про виплату грошової компенсації за формене обмундирования, грошової
компенсації за пайок та щорічної матеріальної допомоги, -
ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною
скаргою на рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 15 січня
2007 року, яким частково задоволено його позов і стягнуто
з Дебальцевського МВ УМВС України в Донецькій області грошову
компенсацію замість належних предметів форменого
обмундирування у розмірі 1491,44 грн., в решті вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному
обсязі, оскільки суд неправильно застосував загальний строк позовної давності, неправильно
застосував норми матеріального права і
дійшов у зв'язку з цим неправильних висновків про часткове задоволення
вимог про стягнення на його користь сум.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги і
просив її задовольнити, бо рішення суду першої інстанції є неправильним і
Представники ГУ ВМС у Донецькій області ОСОБА_2 та ДМУ НУ
МВС ОСОБА_3 просили відхилити апеляційну скаргу
позивача, залишити рішення суду без змін,
оскільки воно ухвалено у відповідності до вимог закону, є обгрунтованим і правильним.
Представник Дебальцевського МВ УМВС України в Донецькій області в судове
засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював помічником слідчого СВ Ленінського РВ Донецького МУ УМВС України в
Донецькій області з 17 травня 1994 року до 22 червня 1999
року, а потім до 6 березня 2002 року - слідчим цього ж відділення, а
з 6 березня 2002 року до 31 грудня 2004 року - слідчим СВ Дебальцевського МВ УМВС України в. Донецькій
області. Звільнений за власним бажанням
31 грудня 2004 року наказом № 333 по особовому складу від 28 грудня 2004
року у званні ст. лейтенанта міліції. При звільненні з ним проведений
розрахунок. Суд відмовив позивачу в стягненні
заборгованості по щорічній матеріальній допомозі в розмірі 5000 грн. та компенсації за неотримані продовольчі пайки у розмірі
5000 грн., оскільки Законом України від 17
лютого 2000 року № 1459-111 „Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів", дію частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991
року № 2011-XI в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та
замість речового майна призупинено. Оскільки з недостатнім
фінансуванням органів та підрозділів внутрішніх справ України кошти з державного бюджету на виплату матеріальної допомоги
не виділялись, то така допомога позивачу не
виплачувалась. Суд стягнув з Дебальцевського МВ УМВС України в Донецькій
області суму грошової компенсації за формений одяг 1491,44 грн. за період з 22
жовтня 2002 року до 31 грудня 2004 року, застосувавши строк загальної позовної
давності три роки, оскільки позивач не надав суду вагомих доказів пропуску
строку звернення до суду з поважних причин.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає , що апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд повно- та всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін,
правильно встановив обставини і дійшов до обгрунтованого висновку про часткове
задоволення вимог позивача.
Суд правильно виходив з того, що ОСОБА_1 з 17 травня 1994 року працював в
органах внутрішніх справ і 31 грудня 2004 року звільнений за власним бажанням з
посади слідчого СВ Дебальцевського МВ УМВС України в Донецькій області наказом
№ 333 по особовому складу від 28 грудня 2004 року у званні ст. лейтенанта
Згідно зі ст. 16 ч.2 Закону України „Про міліцію" від 20 грудня 1990
року з наступними змінами та доповненнями,
працівники міліції мають відзнаки і єдиний формений одяг, зразки якого затверджуються Кабінетом Міністрів України, що
видається безплатно.
Згідно з довідкою № 17 від 11 січня 2005 року на виплату грошової
компенсації замість належних предметів
форменого обмундирування перед ОСОБА_1мається заборгованість
за весь час роботи в сумі 5561,86 грн..
Стягуючи з Дебальцевського МВ УМВС України в Донецькій області суму грошової компенсації за формений одяг в розмірі 1491,44
грн., суд обгрунтовано виходив з того, що позивач звернувся вперше
з позовом до суду 22 листопада 2005 року, в судовому засіданні представником відповідача визнана заборгованість за
період з 22 жовтня 2002 року до 31 грудня 2004
року в зазначеній сумі, а тому, врахувавши вимоги ст. 257 ЦК України, суд застосував строк
загальної позовної давності три роки, оскільки позивач не надав переконливих доказів пропуску строку звернення до суду з
Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по щорічній матеріальній допомозі в розмірі 5000 грн. та компенсації
за неотримані продовольчі пайки у розмірі 5000 грн., суд
обгрунтовано виходив з того, що Законом України від 17 лютого 2000 року № 1459-111 „Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів", дію частини другої статті
9 Закону України "від 20 грудня 1991 року № 2011-XI в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість речового
майна призупинено. Відповідачі фінансуються з державного бюджету, а відповідно до ст. 75 Закону України „Про державний бюджет"
, керівники бюджетних установ утримують чисельність
працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького
складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату /грошове забезпечення/, включаючи видатки на премії та інші види
заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної
плати /грошового забезпечення/, затвердженого для
бюджетних* установ у кошторисах або планах використання бюджетних коштів. Матеріальна допомога є додатковим видом
грошового забезпечення, яка виплачується в
межах асигнувань, а прийняття рішення про її виплату працівнику, є правом керівника органу внутрішніх справ. Оскільки з
недостатнім фінансуванням органів та
підрозділів внутрішніх справ України кошти з державного бюджету на виплату матеріальної допомоги не виділялись, то така допомога
позивачу не виплачувалась.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції
вірно встановлені обставини справи, дана їм належна
правова оцінка і правильно вирішений спір.
Рішення суду першої інстанції постановлено на підставі наданих сторонами
доказів у відповідності з вимогами законодавства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є непереконливими і не спростовують висновків суду, а тому апеляційний суд вважає, що підстав
для скасування рішення суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 15 січня 2007
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили .