РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року місяця лютого 27
дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді -   Любобратцевої Н.І. Суддів:   Даніла Н.М.

Чистякової
Т.І. При секретарі:          Бахтагарєєвій М.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,

за  апеляційною
скаргою  ОСОБА_2  на
рішення  Київського районного суду
м. Сімферополь Автономної Республіки Крим від 14 грудня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що вона є власником 2/3 часток
вказаної квартири, 1/3 частка належить її онучці ОСОБА_3. Крім них, в квартирі
зареєстрований колишній чоловік її дочки -
ОСОБА_2, який з 2003
року фактично в квартирі не проживає, квартплату не сплачує, місце
проживання його невідоме. Просила визнати відповідача таким, що втратив право
користування квартирою та скасувати його реєстрацію.

Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 14 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1'задоволені. Усунені перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1, шляхом
скасування реєстрації ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
ставить питання про його скасування, просить ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду
незаконне і необгрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що він є власником 1/3 частки спірної
квартири відповідно до договору дарування від 02 грудня 2002
року, у зв'язку з чим його реєстрація в зазначеній квартирі не може бути
скасована.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явились, обговоривши підстави
апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне задовольнити її
частково.

Згідно зі ст. 11 ЦПК суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З позовної заяви вбачається, що позов заявлено про
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання у квартирі АДРЕСА_1. У порядку
ст.173 ЦПК України позов не змінювався та не уточнювався.

Однак суд вирішив питання про усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні
власністю - вищевказаною
квартирою шляхом скасування реєстрації ОСОБА_2, тобто вийшов за межі позовних
вимог.

Справа № 22-ц-1829/2007р.                       Головуючий

в першій
інстанції   Белоусов М.М.

Доповідач  Даніла Н.М.

2

Виходячи з наведеного, рішення суду підлягає скасуванню, як таке що
суперечить вимогам процесуального законодавства.

Разом з тим, судом першої інстанції правильно встановлені фактичні
обставини справи.

Так, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_3.

ОСОБА_1 належить 2/3
частки квартири на підставі договору дарування від 2 грудня 2002 року,
посвідченого державним нотаріусом Третьої Сімферопольської державної
нотконтори, реєстр №
1-3292, згідно з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подарували належні їм
частки квартири - по 1/3 частки - позивачці.
ОСОБА_3 належить 1/3 частка спірної квартира на підставі договору
купівлі-продажу від 23 жовтня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом
Третьої Сімферопольської державної нотконтори, реєстр № 1-3044.

З 2003 року
відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, що
підтвердив сам відповідач.

Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником
будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися
займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири)
і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до
цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього кодексу.

Тобто при вирішенні спору, суд першої інстанції повинен був застосувати
норми ст. 163 ЖК
України.

Оскільки відповідач не мешкає у зазначеній квартирі з 2003 року є підстави
для визнання його таким, що втратив право на проживання у спірній квартирі.

Доводи відповідача про те, що він є власником 1/3 частки квартири
не відповідають матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, оскільки рішення суду постановлено з неправильним
застосуванням норм матеріального права, то відповідно до ст.309 ч.1 п.4 ЦПК
України воно підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 304
п.1, 307, 309, 313 п. 1,314,315,317,319 Цивільного
процесуального кодексу України колегія суддів судової палати у цивільних
справах, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки Крим від 14 грудня 2006
року задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим
від 14 грудня 2006 року скасувати,
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення,

однак може бути оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох

місяців.