Справа № 22-3250                   Головуючий в 1 інстанції
Категорія      43                                        Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007р. березня 27 дня. Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого Бондаренко Л.І. суддів
Осипчук О.В., Біляєвої О.М. при секретарі Проляпа О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку
цивільну справу скаргою представника позивача ОСОБА_1

на рішення
Ленінського районного суду м.Донецька від 1
лютого 2007р.

за позовною заявою ОСОБА_2 до
Комунального підприємства ЖЕК №3
Ленінського району м.Донецька, виконавчого комітету Ленінської районної у
м.Донецьку Ради про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи,-

ВСТАНОВИВ:

Представник
позивача ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на
рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 1 лютого 2007р.,
яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства ЖЕК №3 Ленінського
району м.Донецька, виконавчого комітету Ленінської районної у м.Донецьку Ради
про відшкодування моральної шкоди задоволені частково.

Стягнуто з
виконавчого комітету Ленінської районної у м.Донецьку Ради на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування моральної шкоди -
150 грн., судові витрати- 55
грн., усього 205 грн.

Стягнуто з
Комунального підприємства ЖЕК №3
Ленінського району м.Донецька на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди- 150 грн.,
судові витрати- 55 грн.,
усього 205 грн.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового
рішення про стягнення з відповідачів по 5.000
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Суд неправильно
застосував норму процесуального права та визначив судові витрати.

2

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення в частині
стягнення судових витрат за проведення експертизи- зміни.

Судом першої
інстанції встановлено, що постановою Ленінського районного суду м.Донецька від 22 червня 2006р.
визнана бездіяльність відповідачів, яка призвела до порушення житлових прав
позивачки.

Відповідачі
зобов"язані були надати письмові відповіді на її звернення.

Суд дійшов до
висновку, що бездіяльність відповідачів в плані неналежного контролю за
переобладнанням квартири, яка розташована над квартирою позивачки встановлена
рішенням суду.

Бездіяльність
спричинила деяку моральну шкоду позивачці, а тому розмір моральної шкоди
складатиме 300 грн.

Доводи у скарзі
про те, що розмір моральної шкоди не відповідає моральним стражданням
позивачки, не є переконливими для збільшення його розміру.

На підставі
вимог ст. 212 ЦПК та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 9 постанови від 31 березня 1995 p. N 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд
навів у рішенні мотивів, якими він керувався при визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди позивачки.

Із змісту
позовних вимог вбачається, що позивачка звернулась до суду з позовом, вказуючи
про те, що вона звернулась до відповідачів, але вони ніяк не відреагували на її
звернення, всупереч закону не надали їй письмові відповіді, не виконали свої
обов"язки у нагляді за переплануванням квартири АДРЕСА_1. Ці державні
органи фактично залишили її один на один у питання захисту її прав, що дуже
нервує її та порушує звичайний уклад життя.

За таких
обставин по справі рішення суду є обґрунтованим. Підстав для скасування не
вбачається.

Щодо вимог
позивачки про неправильне вирішення питання про стягнення судових витрат, то
такі заслуговують до уваги.

Суд, стягуючи з
відповідачів вартість за проведення судово-психологічної експертизи по 100 грн. з кожного,
виходив із того, що позовні вимоги позивачки задовольняються частково.

Апеляційний суд
вважає, що застосування положень ст. 88
ЦПК України по даній справі недоцільно.

З матеріалів
справи вбачається, що по справі була проведена судово-психологічна експертиза,
вартість якої становить 501
грн., суму яку необхідно стягнути з відповідачів по 250 грн., 50 коп. з кожного,
а також суму по оплаті держмита в розмірі 16
грн.- по 8 грн. з
кожного.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309, 315 ЦПК
України,-

У ХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу представника позивача    ОСОБА_1
задовольнити частково.

2

Рішення
Ленінського районного суду м.Донецька від 1
лютого 2007р. в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з
виконавчого комітету Ленінської районної у м.Донецьку Ради на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування судових витрат 250
грн., 50коп., держмито в розмірі 8
грн., усього 258 грн., 50 коп.

Стягнути з
Комунального підприємства ЖЕК №3
Ленінського району м.Донецька на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
судових витрат 250 грн., 50 коп., держмито 8 грн., 258 грн., 50 коп.

В решті рішення
про стягнення з відповідачів по 150
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та держмита по 5 грн. залишити
без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга
подається безпосередньо до суду касаційної інстанції-Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий

Судді: