Справа: № 2-259/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 березня 2007 року
Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської

області у
складі:      головуючого судді - Зємцова В.В.

при секретарі                                              - Галайчук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну
справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення суми позики у розмірі 15150
грн., відсотків у розмірі облікової ставки 508 грн. 26
коп., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 163 грн. 12 коп., інфляційні
у розмірі 163 грн. 40 коп., моральної
шкоди у розмірі 5000 грн. та
судових витрат.

В позові ОСОБА_1 зазначала, що 19
серпня 2004 року між
нею та відповідачем був укладений договір позики у письмовій формі, за умовами
якого вона передала у власність відповідача суму грошових коштів у розмірі 3000 доларів США, а відповідач
прийняв та зобов'язався повернути зазначену суму в строк до 19.02.06 року.

У зазначений строк зобов'язання з боку відповідача щодо повернення суми
боргу виконано не було.

її усне прохання з приводу повернення боргу залишилось з боку відповідача
без уваги та реагування. Станом на червень 2006 року офіційній курс долару США складає 5,
5 грн. Тому основна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача
становить 15150 грн.

Також з відповідача підлягають стягненню відсотки у розмірі облікової
ставки Національного банку України за користування грошовими коштами у розмірі 508 грн. 26 коп.

У відповідності до ст..
1050 ЦК України з відповідача підлягає стягненню сума боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 163 грн. 40 коп., а також
три проценти річних від простроченої суми у розмірі 163 грн. 12 коп.

Крім того в результаті дій відповідача щодо неповернення
в строк суми боргу, їй заподіяно моральної шкоди. Так виведення такої значної
суми з обороту, ставить її та її сім"ю в скрутне матеріальне становище, що
призводить до додаткових зусиль в організації свого життя та пошуку додаткових
засобів до існування.

Враховуючи інтенсивність моральних страждань, заподіяну незаконними діями
відповідача моральну шкоду оцінює в 5000
грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала. Пояснила суду, що з відповідачем
перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2000 року по травень 2004
року. Після цього вона працювала в магазині, що належить відповідачу, та
займалася реалізацією запчастин, однак належним чином трудові відносини
оформлені не були. Влітку 2004
року відповідач відкрив картковий рахунок та надав їй пластикову картку та
доручення на право представляти її інтереси та розпоряджатися грошима. Всі
гроші які вона знімала з карткового рахунку вона використовувала для
підприємницької діяльності відповідача.

Представник позивача позов підтримала просила його задовольнити,
посилаючись на викладені позивачем обставини.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. В судове засідання не прибув, належним
чином був повідомлений про місце та час проведення судового розгляду. Надав
суду письмові заперечення на позовну заяву в яких вказував, що дійсно між ним
та позивачем

2

було
укладено договір позики на суму 3000
доларів США. Ним, як
приватним підприємцем ОСОБА_2  в
Кременчуцькій філії «Приватбанк» було відкрито картковий рахунок в національній
валюті на ім'я ОСОБА_1  та видано 09 червня 2004 року нотаріальне
посвідчене доручення, відповідно до якого надане право користуватися та
розпоряджатися рахунком. Частиною 3
ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві
речей, визначених родовими рзнаками, або зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до виписки, наданої «Приватбанком» по руху грошових коштів на
картці НОМЕР_1 ним було
частинами внесені грошові кошти на картковий рахунок в тому числі і для
погашення заборгованості перед ОСОБА_1. В свою чергу позивач користуючись
зазначеною карткою знімала готівку з зазначеного рахунку та використовувала на
свої потреби.

Частиною 2 ст. 545 ЦК України
передбачено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор,
приймаючи виконання зобов'язання повинен повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у
розписці, яку він видає. В позовній заяві та доданих до неї документів
вбачається не оригінал договору позики, а його дублікат виданий та посвідчений
нотаріусом 24.11.2005 року.
Зазначає, що після виконання взятих на себе зобов'язань по поверненню грошових
коштів ним було отримано від позивача оригінал другого примірники договору
позики від 19 серпня 2004 року та знищено
в присутності останнього. Вважає, що зазначений факт, а саме поповнення ним
карткового рахунку позивача підтверджує погашення боргу відповідно до договору
позики від 19.08.2004 року, а відсутність оригіналу договору позики є підставою
для того, щоб боргове * зобов'язання виконано вчасно та в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав. Просив відмовити в позові,
посилаючись на обставини викладені відповідачем у своїх запереченнях на позов.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали
справи та дослідивши докази у їх сукупності, встановив.

ПозивачОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 2000 року по травень 2004

року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Разом
займалися підприємницькою

діяльністю. Згодом відповідач переїхав на для проживання
до м. Києва.           '

19 серпня 2004 року між ними
було укладено договорі позики грошей, згідно умов якого позивач передала у
власність , а відповідач
прийняв з зобов'язанням повернути, гроші у сумі 3000 дол. США строком на один рік шість місяців.

Умовам и договору
передбачено, що в разі переміни місця проживання тобто виїзді в інший населений
пункт, або другу державу на постійне місце перебування однієї з сторін за
договором, вони по домовленості проводять розрахунки між собою через переказ
грошей поштою, чи через банківську систему.

Відповідно до довідки Приватбанку №
627 від 06.03.06 року
відповідачем було дійсно відкрито кароокий рахунок у національній валюті в
Кременчуцькій філії Приватбанк, та відкрито картку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1.

Згідно виписки, наданої «Приватбанком» по руху грошових коштів на картці НОМЕР_1 позивачем
знімалися грошові кошти із згаданої картки протягом 2005 року, що нею було
підтверджено у судовому засіданні. Доказів використання грошових коштів у
підприємницькій діяльності відповідача позивачем не надано.

Згідно ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою  в момент
передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування
грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Що стосується моральної шкоди до відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Наслідки порушення договору позики позичальником
встановлені ст. ст. 625 та 1050 ЦК України, не
передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків
порушення договору й укладений між сторонами договврі позики, а відповідно
відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі

3

Керуючись ст.ст. 526, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України ,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом 10 днів з дня
проголошення рішення через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження або без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо

скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.