У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

головуючого                          Гнатенка А.В.,

суддів:
Григор'євої Л.І.,      Барсукової
В.М.,

Балюка М.І.,             Косенка
В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства (далі - ВАТ) “Полтаваобленерго” про порушення права та
охоронюваного законом інтересу, за касаційною скаргою ВАТ “Полтаваобленерго” на
рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 19 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У серпні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що він є користувачем електроенергії згідно з договором, укладеним з
ВАТ “Полтаваобленерго” та на підставі Закону України “Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту” користувався пільгою у вигляді 100%
знижки плати за спожиту електроенергію в межах середніх норм місячного
споживання 75 квт. на особу. Вважав, що вказана пільга поширюється на всіх
членів його сім'ї та звернувся до відповідача за роз'ясненнями з цього приводу,
на що йому було неодноразово повідомлено, що пільга поширюється лише на його
дружину.

Зазначав, що 25 травня 2006 року йому надійшло попередження про наявність
заборгованості за користування електроенергією в сумі 53 грн. 42 коп., а 3
липня 2006 року квартиру було відключено від енергопостачання та лише після
сплати заборгованості, з якою він не згоден, електропостачання було включено.

Посилаючись на те, що вказаними діями відповідача, в результаті яких він
одержав нервовий стрес та неодноразово звертався до лікаря, йому завдано
моральної шкоди, просив визнати ці дії в частині нарахування та вимоги боргу за
період з січня 2004 року до квітня 2006 року в сумі 53 грн. 42 коп.
неправомірними, зобов'язати анулювати незаконно нарахований борг та стягнути з
відповідача 10 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням
Октябрьського районного суду м. Полтави від                                     19 березня
2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від
17 травня 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії посадових
осіб ВАТ “Полтаваобленерго” з відключення           3 липня
2006 року квартири АДРЕСА_1 в м. Полтаві, яка належить
ОСОБА_1, від електропостачання такими, що суперечать чинному законодавству
України. У іншій частині позову відмовлено
за безпідставністю. Стягнуто з ВАТ “Полтаваобленерго” на користь
ОСОБА_1 1 500 грн. моральної шкоди.

У поданій до Верховного Суду України касаційній
скарзі                               ВАТ “Полтаваобленерго” просить скасувати
рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 19 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2007 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга ВАТ “Полтаваобленерго” підлягає частковому задоволенню, а
судові рішення - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції з таких підстав.

Судом установлено, що 28 жовтня 1999 року ОСОБА_1 уклав з Полтавським міжрайонним відділенням
енергозбуту ВАТ “Полтаваобленерго” договір на користування електричною енергією, який був чинним на час
розгляду справи судом (а.с. 67 - 68).

На підставі п.п. 3.1. п. 3 вказаного договору, згідно з
яким електропостачальна організація має право відключити споживача за порушення
строків оплати за спожиту електричну енергію, 3 липня 2006 року                 споживача ОСОБА_1 було
відключено від електропостачання в зв'язку із заборгованістю, що виникла через
неповну сплату ним за користування електричною енергією за період з 1 січня
2004 року до квітня 2006 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині визнання дій
посадових осіб ВАТ “Полтаваобленерго” такими, що
суперечать чинному законодавству України та стягуючи з ВАТ
“Полтаваобленерго” на користь  ОСОБА_1         1 500
грн. моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач своєчасно оплачував електричну
енергію, а суму боргу не сплачував, не погоджуючись з застосуванням
відповідачем норм чинного на той час законодавства з питань надання пільг за
спожиту електроенергію та дійшов висновку про неправомірність відключення
споживача ОСОБА_1 від електропостачання.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов його
з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм
процесуального права.

Так, відповідно до п. 42 Правил користування електричною
енергією для населення (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач електричної енергії
зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі
відповідно до умов договору та цих Правил.

П. 27 Правил передбачено, що у разі несплати за спожиту
електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи
платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про
оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення
електричної енергії.

Суд залишив поза увагою те, що Полтавською філією                                      ВАТ
“Полтаваобленерго” неодноразово надавались письмові роз'яснення ОСОБА_1 щодо
застосування пільг та одночасно повідомлялось
про наявність заборгованості за спожиту електроенергію (а.с. 12, 15, 22,
23).

Пунктом 35 Правил установлено, що енергопостачальник має
право відключити споживача у разі порушення термінів сплати за спожиту
електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 Правил або порушення умов
договору про реструктуризацію заборгованості.

Відповідно до абзацу 2 п. 27 Правил у разі несплати за
спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження
енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Між тим, судом не враховано, що позивачу було надіслано
попередження від 18 травня 2006 року № 15 про те, що у випадку несплати ним
заборгованості до 28 травня 2006 року йому буде припинено постачання
електроенергії з                 18
червня 2006 року (а.с. 16). 3 липня 2006 року, тобто, в установлений Правилами
строк, постачання електроенергії ОСОБА_1 було припинено (повідомлення про
відключення електроустановки від 3 липня 2006 року -               а.с. 24).

Відповідно до п. 28 Правил у разі відсутності у споживача
коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника
із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення
терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Як
убачається з матеріалів справи, з такою заявою ОСОБА_1 до                      ВАТ “Полтаваобленерго” не
звертався.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на
користь                 ОСОБА_1 моральної
шкоди, суд не врахував ту обставину, що сторони по справі перебували в
договірних правовідносинах, зміст яких не передбачав відшкодування моральної
шкоди.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4 “Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, спори про відшкодування заподіяної
фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли
право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або
випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Застосовуючи до спірних правовідносин Закон України “Про захист прав
споживачів”, суд не звернув увагу на положення п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону,
відповідно до якого відшкодуванню підлягає моральна (немайнова) шкода у разі
заподіяння її небезпечною для життя і здоров'я продукцією у випадках,
передбачених законодавством та не з'ясував, чи може бути поширена зазначена
норма на правовідносини сторін.

Крім того, суд не звернув увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним, а не
цивільним позовом, у якому просив задовольнити вимоги на підставі ст. ст. 6,
104 КАС України.

Апеляційний суд не усунув вказані порушення, а відтак, судові рішення
відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Полтаваобленерго”
задовольнити.

Рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від                                       19
березня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від                 17 травня 2007 року скасувати,
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Й. Косенко