р.                                              Головуючий
у 1 інстанції: Качура А.Т.
Категорія: 21                                                                        Доповідач: Кіянова С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
червня 2007 року  Судова палата у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

в
складі: головуючого - судді                            Новікової
Г.В.

суддів                                                    Кіянової
С.В., Дем"яносова М.В.

при секретарі                                        Арутюнян Г.В.

за участю відповідачів                          ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Новогродівського міського суду від 2 квітня 2007 року
за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Новогродівка, ДП "Селідіввугілля в особі ВП шахти 13
"Новогродівська" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної
каліцтвом,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Селидівського міського суду від 2 квітня 2007 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Новогродівка, ДП "Селідіввугілля в особі ВП шахти
13 "Новогродівська" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної
каліцтвом.

В апеляційній
скарзі позивач просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення по
суті позовних вимог, оскільки судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, не
прийняті до уваги, що внаслідок трудового каліцтва він втратив 85%
професійної працездатності і визнаний інвалідом 2 групи, не має можливості
належним чином лікуватися і достойно жити, не враховано, що він звернувся до
суду до введення в дію Закону України
"Про Державний бюджет України на 2007 рік", необгрунтованно
відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди з підприємства, оскільки саме
воно не надало належних умов для праці, не враховано відсоток вини підприємства
в даному випадку, не застосовано норми міжнародного права з цього приводу, а
саме справа "Гонгадзе проти України".

В судовому
засіданні апеляційного суду представники відповідачів заперечували проти
доводів апеляційної скарги і просили рішення суду залишити без змін.

Представник
позивача та позивач відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не
з"явилися.

Заслухавши
доповідача, пояснення представників відповідачів, перевіривши доводи
апеляційної скарги позивача, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

При розгляді справи суд 1 інстанції встановив, що позивач працював на
підприємствах вугільної промисловості у шкідливих і небезпечних умовах,
працюючи на підприємстві відповідача ДП "Селідіввугілля", під час
виконання своїх трудових обов'язків 23.04.2002 року з ним трапився нещасний
випадок, внаслідок чого він отримав виробничу травму. Висновком МСЕК від
29.08.2002 року позивачу вперше було встановлено 85% втрати професійної
працездатності і надано 2 групу інвалідності. Він відчуває фізичні страждання,
змінилися умови його життя, він відчуває дискомфорт, чим спричинено моральну
шкоду.

Право позивача
на відшкодування моральної шкоди в даному випадку закріплено у ст.ст.21 ч.1 п.1
"є", 28 ч.3 та 34 ч.3 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань, що заподіяли втрату
працездатності" від 23.09.1999 року.

Моральну шкоду
позивачу заподіяно в період дії Закону України "Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та

2

професійних захворювань, що заподіяли втрату працездатності", який
набрав чинності з 1 квітня 2001 року і відповідно до якого саме на Фонд
покладається обов"язок по її відшкодуванню.

Але, позивач
звернувся до суду з позовом 4 січня 2007 року, рішення по вказаній справі
ухвалено 2 квітня 2007 року і п.21 ст.71 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік, який набрав чинності з
1.01.2007 року зупинено на 2007 рік дію абзацу 4 ст.1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх
сімей незалежно від часу настання страхового випадку ), підпункту
"є" п.1 ч.1 ст.21, ч?3 ст.28, ч.3 ст.34 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань, що заподіяли втрату
працездатності".

Крім того, висновком МСЕК від 29.08.2002 року йому вперше було встановлено
втрату професійної працездатності в
зв"язку з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством
України.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної шкоди" до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених
трудовим законодавством застосовується 3-місячний строк
позовної давності, (ст.233 КЗпП). Таким чином, позивач звернувся до суду з
вказаним позовом з пропуском зазначеного строку і підстав для його поновлення
нема.

При таких обставинах, суд дійшов до обгрунтованного висновку про відмову
позивачу у позові про відшкодування моральної шкоди, заподіяної
здоров'ю.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальній
частині рішення відповідно до ст.2 ЦПК України посилання суду першої інстанції
на положення Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, що заподіяли втрату працездатності" про
виключення ч.3 ст.28 зазначеного Закону.

Доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність висновків
суду по справі.

При встановлені фактів і постановлені рішення судом 1 інстанції не порушено
норм процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права,
тому підстав для скасування рішення суду не має.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308
ч.1, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Новогродівського міського
суду від 2 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.