РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                УКРАЇНИ

7 червня 2007 року                                                                        м.
Ужгород

Колегія суддів палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської
області в складі:

Головуючого - Дроботі В.В.,
суддів : Кеміня МП., Фазикош Г.В.,
при секретарі - Боклах
Г.І., з участю сторін та їх представників, розглянувши у відкритому судовому
засіданні   апеляційну скаргу   відповідача ОСОБА_1 на рішення Рахівського
районного суду від 27 листопада
2006року, -

встановила:

ОСОБА_2 пред'явила до ОСОБА_1 позов про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою.

Позивачка зазначала, що 26
вересня 2005року Службою автомобільних доріг у Закарпатській області їй
були видані технічні умови на розміщення аптечного кіоску біля автопавільйону з
частковою його реконструкцією на автомобільній дорозі Верхнє Водяне-Солотвино,
км. 5+700, а 24 листопада
2005року виданий ордер на виконання робіт згідно вказаних техумов. Після
одержання документів вона виконала демонтажні та підготовчі роботи. Відповідач,
скориставшись призупиненням робіт, на виділеній їй ділянці побудував фундамент.

До
участі у справі в якості третьої особи з самостійними вимогами була залучена
Служба автомобільних доріг, яка пред'явила до ОСОБА_1 позов про стягнення шкоди
на суму 9773 грн.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що
автопавільйон, переданий позивачці, розташований на дорозі
місцевого значення загального користування, є дорожньою спорудою і належить
Службі. Відповідач навесні 2006
року незаконно, без її дозволу зруйнував павільйон, чим заподіяв шкоду на
зазначену вище суму.

Рішенням суду визнано право позивачки на спірну земельну
ділянку, а відповідача зобов'язано усунути перешкоди в її використанні.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати
і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_2 Вказує на те, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

До даної скарги приєдналась
Середньоводянська сільська Рада.

Справа №22ц-297/07                                                                   Категорія:
33

Головуючий у 1-ій інстанції: Бліщ О.Б. Доповідач:
Дроботя В.В.

Колегія вважає,
що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.3 СТ.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці
обставини.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 15 січня 2007року,
залишеною без зміни ухвалою Львівського апеляційного господарського суду по
спору між тими самими особами встановлено слідуюче.

Автопавільйон, розташований в центрі с.Середнє Водяне
Рахівського району, як об'єкт дорожнього сервісу, а не інші дорожні споруди,
відповідно до п.2 ст.71 Земельного кодексу України
не належить до земель Служби автомобільних доріг у Закарпатській області.
Ділянка, на якій розташований автопавільйон, знаходиться за межами смуги
відведення та відноситься до земель запасу Середньоводянської сільської Ради і
надається нею в порядку ст.ст. 116, 122, 123 ЗК України.

Таким чином, виділивши 27
серпня 2001 року
відповідачу земельну ділянку площею 115
кв.м, для будівництва магазину хлібобулочних виробів Рада діяла в межах
своєї компетенції та з дотриманням вимог ст.31 ЗК України.

Приступивши до освоєння ділянки ОСОБА_1 діяв згідно рішення органу місцевого
самоврядування та на підставі затвердженого проекту, тобто правомірно.

Позивачка, навпаки, демонтажні та підготовчі для будівництва роботи провела
з дозволу органу, який не був ані власником, ані користувачем спірної земельної
ділянки.

Враховуючи
наведене, у задоволенні вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Колегія, враховуючи те, що суд першої інстанції зробив висновки про
обгрунтованість позову, що не відповідали обставинам справи, та неправильно
застосував матеріальний закон, ухвалює нове рішення.

Відповідно до вимог ч.б ст. 154
ЦПК України заходи забезпечення позову за ухвалою Рахівського районного
суду від 3 травня
2007року у вигляді заборони ОСОБА_1 та його довіреним особам проводити
будівельні роботи на автобусній зупинці підлягають до скасування.

Керуючись ст.ст. 154,
307, 309, 61 ЦПК України, ст.ст. 31,
71, 116, 122, 123 ЗК України, колегія суддів, -

рішила:

Апеляційні
скарги відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Рахівського районного суду від 27
листопада 2006року змінити.

Відмовити ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

В решті рішення
залишити без зміни.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_1 або його довіреним
особам проводити будь-які будівельні роботи на автобусній зупинці в центрі
с.Середнє Водяне Рахівського району -
скасувати.

Рішення набуває
чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до Верховного
Суду України протягом двох місяців шляхом подачі скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.