У х в а л а

іменем   україни

27 червня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Яреми А.Г.,

суддів:
Пшонки М.П.,
Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,                          Романюка Я.М., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства (далі -ВАТ) “Дорожньо-будівельне управління № 39”, третя особа -
ОСОБА_2, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Київської області від 5 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 1 листопада 2000 року між ним та ВАТ
“Дорожньо-будівельне управління № 39” був укладений трудовий контракт,
відповідно до умов якого позивач приймався на посаду голови правління
товариства строком на п'ять років, проте після закінчення строку дії
контракту  він продовжував працювати й
виконувати всі обов'язки голови правління, обумовлені в контракті. 3 1
листопада 2005 року ОСОБА_1 обіймав посаду голови правління вже на підставі
безстрокового трудового договору, а не контракту і міг бути звільнений лише з
підстав, передбачених нормами трудового законодавства для розірвання трудового
договору. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити
позов.

Рішенням Іванківського районного суду від 27 липня 2006 року позов ОСОБА_1
задоволено, поновлено його на посаді голови правління ВАТ  “Дорожньо-будівельне управління № 39” з 5
травня 2006 року, стягнуто з відповідача середній заробіток позивача за час
вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 5 грудня 2006 року
рішення районного суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й постановляючи
нове рішення, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_1 було
звільнено з посади голови правління з дотриманням вимог трудового
законодавства.

Судом установлено, що 1 листопада 2000 року між ВАТ
“Дорожньо-будівельне управління № 39” та ОСОБА_1 був укладений контракт про
прийняття його на посаду голови правління вказаного товариства.

Відповідно до п. 7.1 контракту строк його дії визначений
з моменту підписання до 1 листопада 2005 року.

Пункт 6.2 контракту зазначає перелік підстав для його
припинення, а саме цей контракт припиняється: після закінчення строку дії, за
згодою сторін, з ініціативи вищого органу ТОВ, а також з ініціативи керівника
до закінчення строку дії на підставах п. 6.4 та інших підставах, передбачених
чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6.6 контракту за два місяці до
закінчення строку дії контракту він може бути за згодою сторін продовжений або
укладений на новий строк.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 1 листопада
2005 року ні одна зі сторін таких вимог не висувала.

Згідно зі ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення
строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін
не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на
невизначений строк.

Відповідно до п. 7.4.5. Статуту ВАТ  “Дорожньо-будівельне управління № 39” голову
правління обирають загальні збори акціонерного товариства. Оскільки рішенням
чергових загальних зборів акціонерів від 5 травня 2006 року головою правління
було обрано іншу особу, тому у відповідача були підстави для звільнення ОСОБА_1
з роботи.

Доводи позивача про те, що звільнення відбулося під час
перебування його у відпустці спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України приходить до висновку про те, що
рішення апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального
права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іванківського районного суду від 27 липня 2006
року  та рішення апеляційного суду
Київської області від 5 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

М.П. Пшонка    Є.Ф. Левченко   Л.М. Лихута   Я.М. Романюк