Справа
№2-291/07
Р  І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 серпня  2007 року.
Індустріальний районний суд  міста

Дніпропетровська
у складі головуючого

судді
Чебикіна В.П.

при
секретарі    -     Гасінбергер М.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті

Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства

(ВАТ)
будівельно-монтажна фірма (БМФ) “Дніпроважбуд” до ОСОБА_1, ОСОБА_2; по зустрічному
позову ОСОБА_1 до ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” “Про визнання неправомірними вимог ВАТ
БМФ

“Дніпроважбуд”
про сплату послуг з найму житлової площі, про визнання

недійсними
наказів №7 від 25.10.2005 року та №5 від 28.09.2005 року “ Про

встановлення
плати за проживання в гуртожитках як таких, що не відповідають

вимогам;
про спонукання відповідача укласти Типові
договори найму житлового

приміщення”,
-

В
С Т А Н О В И В :

Позивач - ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”
звернувся до суду з зазначеним

позовом,
посилаючись на те, що  відповідачі -
ОСОБА_1 та її чоловік

ОСОБА_3
у квітні 1998 року були вселені до кімнати № 9, жилою площею у 18

кв.
м , у гуртожитку АДРЕСА_1,

на
підставі ордеру від 16.04.1998 року № 111 на час роботи у ВАТ  БМФ

“Дніпроважбуд”.
В подальшому ними додатково була зайнята кімната № 13 (жилою

площею
29,7 кв.м.) у цьому ж гуртожитку, після чого відповідачі почали

користуватися
двома житловими кімнатами загальною жилою площею у 47,7кв. м.

Гуртожиток
є власністю ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”. ОСОБА_1 припинила трудові

відносини
з дочірнім підприємством власника - “Житлово-комунальною конторою”

ВАТ
БМФ “Дніпроважбуд” у грудні 2004 року, відповідачі повинні виплачувати

орендну
плату у розмірі 10 грн. за 1 кв. м площі, що займається, щомісячно. Але

відповідачі
не виконують вимог власника (позивача),що призвело до утворення

станом
на 01.07.2007 року заборгованості у сумі 6885 грн.21 коп. У своїй

позовній
заяві позивач прохав стягнути на його користь з відповідачів вказану

заборгованість
та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_1 позов не визнала,
надала до суду зустрічний

позов
до ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”, в якому прохала про: визнати в судовому

порядку
неправомірними вимоги ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” про сплату послуг з найму

житлової
площі в кімнатах 9, 13 гуртожитку №4 підприємства на підставі не

затверджених
належним чином тарифів; визнати недійсними накази ВАТ БМФ

“Дніпроважбуд”
: №7 від 25.10.2005 року та № 5 від 28.09.2005 року “Про

встановлення
плати за проживання в гуртожитках”, як такі, що не відповідають

вимогам
діючого законодавства України; про спонукання ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” на

час
постанови судового рішення здійснити перерахунок вартості фактично наданих

комунальних
послуг на підставі розпорядження Дніпропетровської державної

обласної
адміністрації від 25.07.2000 року № 246-р в розмірі 45 грн.03 коп. за

всю
зайняту її (ОСОБА_1) сім'єю житлову площу по найму; про спонукання

ВАТ
БМФ “Дніпроважбуд” укласти з нею в письмовій формі Типові договори про найм

житлового
приміщення в гуртожитку, про участь у витратах по утриманню будинку і

прибудинкової
території в обсязі вимог Типового договору на такі послуги,

затвердженого
постановою Кабінету міністрів України № 560 від 12.07.2005 року.

Представник позивача - ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”
зустрічний позов не визнав.

Відповідач за основним позовом - ОСОБА_2
в судове засідання  не з'

явився,
про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про

причину
неявки суду не повідомив.

Суд ухвалив, у відповідності зі ст.169
ЦПК України, слухати справу у

відсутність
відповідача ОСОБА_2 на підставі наявних у ній даних та

доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, вважає,

що
позов ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” підлягає задоволенню, у зустрічному  позові

ОСОБА_1
потрібно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачі - ОСОБА_1 та її

чоловік
ОСОБА_2 були вселені до кімнати № 9 (жилою площею у 18 кв. м )

гуртожитку
АДРЕСА_1 в місті Дніпропетровську на підставі

ордеру
на жилу площу у гуртожитку від 16.04.1998 року № 111 на час роботи

ОСОБА_1
в тресті “Дніпроважбуд”(а.с.3). В подальшому відповідачами

додатково
була зайнята кімната № 13 (жилою площею 29,7 кв. м) у цьому ж

гуртожитку,
після чого відповідачі  почали
користуватися двома житловими

кімнатами
загальною площею у 47,7 кв. м.

Разом з відповідачами за вказаною
адресою мешкають їх неповнолітні діти:

дочка
- ОСОБА_2а  Яна Віталіївна, 15.07.1999
року народження та  дочка -

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” створене в
процесі корпоратизації в 1994 році,  є

правонаступником
тресту “Дніпроважбуд” та  власником
гуртожитку за адресою:

АДРЕСА_1,
де мешкає сім'я відповідачів.

Як вбачається з матеріалів справи,
право  власності позивача на вказаний

гуртожиток
підтверджується переліком нерухомого майна, яке передане  у

власність
приватизованому відкритому акціонерному товариству, згідно з наказом

начальника
Управління з питань майна Дніпропетровської облдержадміністрації від

28.11.2001
року № 16-в (а.с.57) та витягом про реєстрацію права власності на

нерухоме
майно від 17.10.2003 року №  3071722
(а.с.7).

1.12.2004 року ОСОБА_1 припинила трудові
стосунки з підприємством

позивача
(а.с.60).

28.09.2005 року генеральним директором
ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” виданий

наказ
№5 “Про встановлення платні за проживання в гуртожитках”, згідно з яким

орендна
плата за проживання в гуртожитках ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” була

встановлена
в наступних розмірах:

П. 1.1. - для осіб, які знаходяться у
трудових відносинах, а також

таких,
що відпрацювали  більше 10-ти років
підряд в ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”:

-     сімейним - 5 грн. за 1 кв.м площі у місяць
(без врахування сум оплати

за
водо і теплопостачання);

-     одиноким - 55 грн. за 1 ліжкомісце у місяць
( з урахуванням усіх

комунальних
послуг).

П.  1.2.
-     для осіб, які не знаходяться
у трудових відносинах:

-     сімейним -
10 грн. За 1 кв. м площі у місяць (без врахування сум

оплати
за водо- і теплопостачання);

-     одиноким - 85 грн. За 1 ліжкомісце у
місяць( з урахуванням усіх

комунальних
послуг).

Згідно
з п. 2 зазначеного наказу в орендній платі (для одиноких) передбачені

наступні

видатки;
вивіз сміття, водо-, тепло-, електро- і газопостачання, видатки на

експлуатацію
та утримання жилих приміщень і
прибудинкової території, заробітна

платня
персоналу обслуговування.

У відповідності до п.3 наказу в орендній
платні (для сімейних)

передбачені
наступні видатки: вивіз сміття, електро- і газопостачання, видатки

на
експлуатацію та утримання жилих приміщень і прибудинкової території,

заробітна
платня персоналу обслуговування.

Крім цього, даним наказом для окремих
категорій громадян були

встановлені
пільги по орендній платі , а саме:

-     для осіб, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи (1,2

категорії);

-     для учасників війни;

-     для
учасників бойових дій і осіб , прирівняних до них;

-     для одиноких матерів, що мають
неповнолітніх дітей;

-     для інвалідів 1 і 2 груп.

Із змісту наказу витікає, що для сімейних
мешканців гуртожитку платня за

водо
і теплопостачання не входить до орендної плати, тобто вона повинна

сплачуватися
за врегульованими тарифами. Оплата за електро-
і газопостачання,

яка
для сімейних мешканців входить до орендної платні, знаходиться у

відповідності
до врегульованих тарифів.

Позивач, керуючись п.1.2 Наказу
нарахував сім'ї ОСОБА_2их О.В. і В.І.

орендну
плату у розмірі 10 грн. за 1 кв. м. площі. Відповідачі  проти цього

заперечували,
платню за мешкання в гуртожитку фактично не сплачували, тому

станом
на 01.07.2007 року у них утворилася заборгованість у сумі 6 885, 21

грн.,
яку позивач у своєму позові прохає стягнути на його користь з

відповідачів.

В судовому засіданні представник
позивача в обґрунтування своїх позовних

вимог
та щодо зустрічних позовних вимог пояснив, що гуртожиток за адресою:

АДРЕСА_1
є власністю ВАТ БМФ

“Дніпроважбуд”.
Право власності в Україні охороняється законом. Власник на свій

розсуд
володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник

має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, що не суперечать закону і

може
використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої

законом
діяльності, зокрема передавати за плату у користування іншим особам.

Власник
має право використовувати належне йому майно і для підприємницької

діяльності.
У відповідності  до Закону України “Про
власність” держава

безпосередньо
не повинна втручатися в господарську діяльність суб'єктів права

власності.
Крім того, пояснив представник позивача, власник , відповідно до

Закону
України “Про житлово-комунальні послуги”, взагалі не зобов'язаний

здійснювати
розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-

комунальних
послуг для подальшого їх затвердження органами місцевого

самоврядування.
Між тим, стверджував представник позивача: орендна плата

сформована
у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від

12.07.2005
року № 560 “Про затвердження Порядку
формування тарифів на послуги

з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій і типового договору

про
надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій”.

Наказ
№5 , таким чином , відповідає вимогам вказаної Постанови КМУ. З

урахуванням
наведеного та того, що ОСОБА_1 припинила трудові відносини з

дочірнім
підприємством власника - “Житлово-комунальною конторою” (ЖКК) ВАТ БМФ

“Дніпроважбуд”  у грудні 2004 року ( 10 років не
пропрацювала), сім'я

ОСОБА_2их
повинна сплачувати орендну плату у розмірі 10 грн. за 1 кв. м.

площі,
що займається, щомісячно.Представник позивача у своїх поясненнях також

заперечував
проти того, що ОСОБА_1 у своєму зустрічному позові просить

суд
спонукати ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” укласти з нею Типові договори у

запропонованій
нею формі, та пояснив, що ці її вимоги є безпідставними, так як

відповідно
до вимог цивільного кодексу України при укладанні договору сторони є

вільними,
як у виборі контрагента так і у визначені умов договору.

Відповідачка (позивачка по зустрічному позову)
ОСОБА_1,

заперечуючи
проти позову ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” та в обгрунтування свого

зустрічного
позову пояснила, що вона з 1998 року, разом з родиною з 4-х

чоловік,
у законному порядку, на підставі ордеру на отримання житла,

зареєстрована
в гуртожитку №4 ВАТ БМФ “Дніпротяжбуд” за адресою: місто

Дніпропетровськ,
вул. Б.Хмельницького, 10 кімнати №9 і № 13. Фактично займана

та
оплачувана ними площа ось вже кілька років рівняється 47,7 кв. м. Позивач в

особі
ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” не бажає за доцільне дотримуватися житлового

законодавства
України. В порушення Розпорядження облдержадміністрації  від

25.07.2000
р. № 246-р, двома  своїми наказами №7
від25.10.2005 р. та № 5 від

28.09.2005
року позивач встановив плату за проживання в гуртожитках  без

належним
чином визначених фактичних витрат (як йшлося в Розпорядженні

облдержадміністрації)
та погоджених в органах місцевого самоврядування -

Дніпропетровській
міській Раді - нових тарифів, та щомісячно вимагає від їхньої

сім'ї
з 4-х чоловік незаконної сплати лише за оренду житла в гуртожитку 340

грн.  І таким чином зробив їх неплатниками житлово-
комунальних послуг за

начебто
в  законному  порядку встановленими тарифами. З названих
вище підстав

вона
(ОСОБА_1) вважає, що накази адміністрації ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”

№7
від 25.10.2005 року та №5 від 28.09.2005 року
підлягають скасуванню, а

позов
ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” до неї про стягнення суми боргу у визначеній ним

величині
не підлягає задоволенню. При цьому, доповнила ОСОБА_1,

адміністрація
ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” повинна по час постанови судового рішення

за
її зустрічним позовом до неї здійснити перерахунок вартості фактично наданих

їй
у листопаді 2005 року по цей час комунальних послуг на підставі

Розпорядження
Дніпропетровської облдержадміністрації від 25.07.2000 року №

246-р
в розмірі 45,03 грн. За всю зайняту її сім'єю житлову площу по найму.

Крім
того, ОСОБА_1 просила суд спонукати ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” укласти

з
нею договори про найм житлового приміщення в гуртожитку; про участь у

витратах
по утриманню будинку і прибудинкової території в обсязі вимог Типового

договору
на такі послуги, затвердженого Постановою КМУ № 560  від 12.07.2005

року,
та виходячи з прийнятих норм і правил, у запропонованій нею редакції.

Суд, з урахуванням наведеного, вважає, що
в судовому засіданні знайшли

своє
підтвердження доводи представника ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” в обгрунтування

своїх
позовних вимог , доводи, які привела ОСОБА_1 в судовому засіданні

в
обгрунтування свого зустрічного позову підтвердження в судовому засіданні не

знайшли.

Так,
згідно з вимогами ч.2 ст.128  ЖК
України жила площа у гуртожитку

надається
за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи,

організації
та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Такого
рішення при вселені ОСОБА_2их до кімнати № 13 - не виносилося. Крім

цього,
спеціального ордеру, який у відповідності до ч.1 ст. 129 ЖК України є

єдиною
підставою для вселення на надану жилу площу - не видавалося. Як

вбачається
з матеріалів справи, подружжя ОСОБА_2их було поселено в гуртожиток

на
час роботи ОСОБА_1 у ДП ЖКК ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”.

Отже, суд вважає, що ствердження ОСОБА_1
про законність  мешкання

її
та її сім'ї у  додатковій кімнаті
гуртожитку є безпідставним. Рішення або

спеціальний
ордер є документами, які є письмовими доказами. Згідно з ч.2 ст.59

ЦПК
України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними

засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 є

власністю
ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”, що підтверджується
переліком нерухомого

майна,
яке передане у власність приватизованому ВАТ згідно з наказом начальника

Управління
з питань майна Дніпропетровської облдержадміністрації від 28.11.2001

року
№ 16-в (а.с.57) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме

майно  від 17.10.2003 року №  3071722 (а.с.7).

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України “Про
власність” право власності в

Україні
охороняється законом.

Згідно з ч. 1 ст.4 Закону власник - ВАТ
БМФ “Дніпроважбуд” на свій розсуд

володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном.

У відповідності до ч.2 ст.4 Закону
власник має право вчиняти щодо свого

майна
будь-які дії, що не суперечать закону і може використовувати майно для

здійснення
господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема

передавати
за плату у користування іншим особам. Крім
цього, згідно з ч.1 ст.6

Закону
власник має право використовувати належне йому майно і для

підприємницької
діяльності. У відповідності до ч.4 ст.4 Закону держава

безпосередньо
не повинна втручатися у господарську діяльність суб'єктів права

власності.

Суд вважає, що у зв'язку з наведеним, дії
адміністрації ВАТ БМФ

“Дніпроважбуд”
з приводу  винесення  наказів
адміністрації ВАТ БМФ

“Дніпроважбуд”  №7 від 25.10.2005 року та №5 від 28.09.2005
року про

встановлення
плати за користування жилою площею у гуртожитках, є  законними,

пов'язаними
з господарською необхідністю.

Хоча , відповідно до положень ст.1, ч.2
ст.19, ст.23 Закону України “Про

житлово-комунальні
послуги” ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” - як власник взагалі не

зобов'язаний
здійснювати розрахунки економічно обгрунтованих витрат на

виробництво
житлово-комунальних послуг для подальшого їх затвердження органами

місцевого
самоврядування.

Суд погоджується з тим, що орендна плата
сформована у відповідності до

вимог
постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 560 “Про

затвердження
Порядку  формування тарифів на послуги з
утримання будинків і

споруд
та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з

утримання
будинків і споруд та прибудинкових територій”.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 припинила
трудові відносини з

дочірнім
підприємством власника - “Житлово-комунальною конторою” ВАТ БМФ

“Дніпроважбуд”
у грудні 2004 року (10 років не пропрацювала), тоді сім'я

ОСОБА_2их
повинна оплачувати орендну плату у розмірі 10 грн. за 1 кв. м.

площі,
що займається, щомісячно. Але відповідачі не виконують свого зобов'

язання,
що призвело до утворення заборгованості у сумі 6 885 грн.21 коп. станом

на
01.07.2007 року (а.с.59).Такі дії відповідачів порушують права і інтереси

позивача,
як власника гуртожитку.

У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися

належним
чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших

вимог,
що звичайно ставляться.

Згідно з п.5 ч.3 ст. 20 Закону України
“Про житлово-комунальні послуги”

споживачі
- відповідачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у

строки,
встановлені договором або законом. У
відповідності до ч.1 ст.68 ЖК

України
наймач - споживач  зобов'язаний своєчасно
вносити плату за користування

житлом
та плату за комунальні послуги. У відповідності до ч.3 ст.820 ЦК України

наймач
- споживач повинен вносити плату щомісячно. Згідно з п.39 “Примірного

Положення
про гуртожитки”, затвердженого постановою Ради Міністрів Української

РСР
від 03.06.1986 року № 208, плата за користування жилою площею в гуртожитку

і
за комунальні послуги повинна вноситися не пізніше 10-числа наступного за

оплачуваним
місяця. Це також закріплено у п. 30 Положення “Про гуртожитки ВАТ

БМФ
“Дніпроважбуд”, затвердженого 05.12.1997 року.

Згідно п. 8 ч.3 ст.20 Закону України “Про житлово-комунальні
послуги”

споживачі
- відповідачі зобов'язані не допускати порушення законних прав та

інтересів
інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачі  ще до винесення наказів №5 і

№7,
сплачували квартплату та комунальні послуги не щомісячно , а з перервами у

5-6
місяців (а.с.5, 59).

Суд вважає, що позивач ВАТ БМФ
“Дніпроважбуд” в порядку ч.1 ст.509 ЦК

України,
має право вимагати від відповідачів виконання їх обов'язку. При цьому,

у
відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не може бути звільненим від

відповідальності
за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого

цивільного
права та інтересу. Власник не зобов'язаний оплачувати проживання

відповідачів
у гуртожитку за власні кошти, що є порушенням його інтересу.

Власник
має право отримувати плату за користування його майном у повному обсязі

і
своєчасно.

У відповідності до ч.2 ст.48 Закону
України “Про власність” власник може

вимагати
усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були

поєднані
з позбавленням володіння.

Суд також вважає безпідставними вимоги
ОСОБА_1 про необхідність

спонукати
ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” укласти з нею Типові
договори у

запропонованій
нею формі, так як  у відповідності до ч.1
ст. 627 ЦК України

сторони  є вільними в укладені договору, виборі
контрагента та визначені умов

договору.

На підставі наведеного , керуючись
ст.ст.3,7, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 197,

208,
212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 321, 509, 526, 625, 627 , 820 ЦК

України,
ст.ст. 2,3,4,6,8, 48 Закону України “Про власність”, ст.ст. 19, 20, 23

Закону
України “Про житлові комунальні послуги”, ст.ст. 68, 128, 129 ЖК

України,
Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 року “Про

затвердження
Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і

споруд
та прибудинкових територій і  типового
договору про надання послуг з

утримання
будинків і споруд та прибудинкових територій”,
суд -

В
И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

солідарно
на користь ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” заборгованість у сумі 6 885 грн. 21

коп.,
судовий збір - 51 грн., інформаційно-технічне забезпечення розгляду

справи
- 60 грн., а усього стягнути -  6 996
грн. 21 коп.

ОСОБА_1 у зустрічному позові до ВАТ БМФ
“Дніпроважбуд

про
визнання в судовому порядку неправомірними вимоги ВАТ БМФ “Дніпроважбуд”

про
сплату послуг з найму житлової площі в кімнатах 9, 13 гуртожитку №4

підприємства
на підставі не затверджених належним чином тарифів; визнання

недійсними
наказів ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” : №7 від 25.10.2005 року та № 5 від

28.09.2005
року “Про встановлення плати за проживання в гуртожитках”, як такі,

що
не відповідають вимогам діючого законодавства України; про спонукання ВАТ

БМФ
“Дніпроважбуд” на час постанови судового рішення здійснити перерахунок

вартості
фактично наданих комунальних послуг на підставі розпорядження

Дніпропетровської
державної обласної адміністрації від 25.07.2000 року № 246-р

в
розмірі 45 грн.03 коп. за всю зайняту її (ОСОБА_1) сім'єю житлову

площу
по найму; про спонукання ВАТ БМФ “Дніпроважбуд” укласти з нею в письмовій

формі
Типові договори про найм житлового приміщення в гуртожитку, про участь у

витратах
по утриманню будинку і прибудинкової території в обсязі вимог Типового

договору
на такі послуги, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №

560
від 12.07.2005 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційному порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний

строк
з дня проголошення рішення заяви, про апеляційне оскарження і поданням

після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя:                             В.П.Чебикін