Категорія-23(1)                                                                У 1 інстанції - Денисенко В.А.
УХВАЛА

Іменем   України

2007р. березня
21 дня колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:       Неклеси В.І.

суддів:                                          Братіщевої
Л.А.,  Митрофанової Л.В.

при
секретарі     Бондаренко  І.В. з участю
позивача ОСОБА_1     та  його представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі цивільну справу
за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства «Еркол» на рішення
Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2004р. за
позовом ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства «Еркол» про відшкодування
збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язань та відшкодування моральної
шкоди,-

Встановила:

У лютому 2004р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Малого приватного
підприємства (МПП) «Еркол» відшкодування збитків, завданих неналежним
виконанням зобов'язань та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги
тим, що в період з 1998 року по 11 серпня 2003р. він здійснював підприємницьку
діяльність на підставі свідоцтва про право зайняття підприємницькою діяльністю,
виданого Дзержинським районним виконавчим комітетом м.Кривого Рогу як фізична
особа -суб'єкт підприємницької діяльності.

25 грудня 2001р. між ним і МПП «Еркол» було укладено
договір схову пшениці третього класу загальною вагою 230 тон вартістю 420грн.
за тону. Загальна вартість пшениці, переданої на зберігання, склала 96 000грн.

Протягом грудня 2001р. - січня 2002р. пшениця його транспортом доставлена
на склад відповідача. Передача на схов відповідно до умов п.1.5 договору схову
була посвідчена актом приймання-передачі від 5 лютого 2002р. Згідно з п.1.3
зазначеного договору строк її зберігання встановлювалася до 31 грудня 2002р.

У липні 2002р. відповідач повідомив ОСОБА_1 про втрату пшениці й
зобов'язався передати йому у власність таку ж кількість пшениці такої ж якості
з урожаю 2002р. Але зазначені

2

зобов'язання відповідачем не були виконані. Вартість втраченого майна
відповідно до договору схову складала 96 000грн. Крім того, відповідно до умов
п.4.3 Договору схову, охоронець, додатково відшкодовує підприємцю завдані
втратою чи пошкодженням майна збитки. А у разі неналежного виконання
зобов'язань відповідачем він би мав можливість отримати прибутки у сумі
190.900грн., цю суму він в позові просив стягнути з відповідача, а також 2
000грн. за завдану йому невиконанням зобов'язань моральну шкоду, яка полягає в
тому, що він втратив значну частину свого майна, вимушений був припинити свою
діяльність, погіршився економічно-побутовий стан його сім'ї, порушені нормальні
зв'язки з багатьма людьми, з якими він раніше спілкувався, що призвело до
порушення його звичного соціально-побутового існування.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14
квітня 2004 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з відповідача на його
користь 190.900грн. збитків, моральну шкоду у сумі 2 000грн. та державне мито в
сумі 1.800грн.

В апеляційній скарзі МПП «Еркол» ставить питання про
скасування рішення суду посилаючись на те, що рішення суду не відповідає
діючому законодавству та порушує майнові права. Судом порушено п.4ст.221 ЦПК
України, неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що
розглядається у цивільному, кримінальному чи адміністративному порядку, тому,
що МПП «Еркол» до Вищого Господарського суду України направлена касаційна
скарга на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 17.10.2003р., в
якій вирішується питання про визнання договору схову від 25.12.2001р.
недійсним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 25 грудня 2001р. між суб'єктом
підприємницької діяльності без створення юридичної особи ОСОБА_1 (підприємець)
та Малим приватним підприємством «Еркол» (охоронець) було укладено Договір
схову пшениці 3-го класу у кількості 230т. вартістю 420грн. за 1т. загальною
вартістю 96 000грн. Згідно договору схову від 25.12.2001р. та акту прийому
передачі майна, позивач здав, а МПП «Еркол» в особі директора ОСОБА_3 прийняв
відповідальне зберігання зерно - пшеницю Зкл. в кількості 230т. вартістю
420грн. за 1т., це зерно повинне зберігатися на мукомельному комплексі МПП
«Еркол» до 31 грудня 2002р., але в липні 2002р. відповідач повідомив позивача,
що пшеницю ним було втрачено і зобов'язався передати позивачу у власність таку
ж кількість пшениці, такої ж якості з вражаю 2002р., але зобов'язання не
виконав.

3

Рішенням Дніпропетровського апеляційного господарського суду від
17.10.2003р. на користь ОСОБА_1 з Малого приватного підприємства «Еркол» було
стягнуто 96 000грн. вартість пшениці за позовом ОСОБА_1

Як передбачає п.4.3 договору схову від 25 грудня 2001р., крім вартості
втраченого чи пошкодженого охоронюваного майна охоронець додатково відшкодовує
підприємцю завдані цим збитки.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, на думку колегії суддів
обґрунтовано відповідно ст.ст.203, 413, 419, 423, 440, 440-1 ЦК України
(1963р.), п.4.3 договору між сторонами від 25 грудня 2001р. стягнув збитки
понесені позивачем, як передбачено договором схову, вірно встановив суму
збитків 190.900грн., та розмір моральної шкоди 2 000грн.

Доводи відповідача про те, що судом порушено п.4ст.221
ЦПК України (неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, що
розглядається у цивільному, кримінальному чи адміністративному порядку) і суд
розглянув справу, до вирішення питання Вищим Господарським судом України про
визнання договору схову від 25.12.2001р. недійсним по касаційній скарзі
відповідача на постанову Дніпропетровського Апеляційного Господарського суду
від 17.10.2003р., - безпідставні. Постанова Дніпропетровського Апеляційного
Господарського суду від 17.10.2003р. набрала чинності з дня її прийняття і не
перешкоджала подальшому провадженні у справі (а.с.12-13). Інші доводи
відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками
суду по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги
та скасування рішення суду не вбачає.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав
їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників процесу.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли
б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства «Еркол» відхилити.

4

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня
2004р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної нею сили.