Справа № 2-237/07
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Нововолинськ                                                                                13
березня 2007 року

Нововолинський міський суд Волинської області під головуванням

судді                                                                      Галушки
О.Г.

за
участю секретаря                                                         Дячук
С.Л.

за участю
позивача                                                           ОСОБА_1

за участю
представника позивача                                  ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства "Волиньвугілля" про стягнення недоплаченої компенсації
через порушення термінів виплати одноразової допомоги,-

встановив:

29 січня 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного
підприємства "Волиньвугілля" про стягнення 2499,22 грн. недоплаченої
суми компенсації через порушення термінів виплати одноразової допомоги та
понесених судових витрат в сумі 150 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що адміністрацією шахти № 9
"Нововолинська", яка є структурним підрозділом ДП
"Волиньвугілля" згідно наказу № 139 від 20.05.1998 року йому було
призначено до виплати одноразову допомогу в сумі 24002,40 грн. та щомісячні
платежі. Визначену суму одноразової допомоги адміністрацією шахти не було
виплачено своєчасно, в місячний термін, а тому в лютому 2003 року подав до суду
позов про стягнення заборгованої суми одноразової допомоги і компенсації у
зв'язку з порушенням термінів виплати допомоги. Рішенням Нововолинського
міського суду від 26.02.2003 року заявлені вимоги були задоволені і стягнуто з
відповідача шахти № 9 "НВ" 14922,38 грн. заборгованої одноразової
допомоги і 15250,35 грн. компенсації через порушення термінів її виплати.
Позовні вимоги обмежував станом на грудень 2000 року, застосовуючи індекс росту
споживчих цін на цей період часу. Остаточно присуджена судом заборгована сума
одноразової допомоги в розмірі 14922,38 грн. була виплачена шахтою № 9 "НВ"
в лютому 2003 році. Вважає, що нарахована йому в травні 1998 року сума
одноразової допомоги в розмірі 24002,40 грн. підлягає коригуванню, застосовуючи
індекс росту споживчих цін станом на момент фактичної виплати, а не на грудень

2000
року. З урахуванням виплаченої суми компенсації- 15250,35 грн. позивач просить
стягнути з відповідача 2499,22 грн. - недоплаченої суми компенсації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2. позовні
вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2. пояснила, що фактично
заборгована сума одноразової допомоги остаточно позивачу ОСОБА_1 була виплачена
в лютому 2003 року, а тому слід її компенсувати, застосовуючи індекс росту
споживчих цін станом на момент фактичної виплати одноразової допомоги, а не на
грудень 2000 року.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,
про що свідчить розписка про одержання судової повістки, про причину неявки
свого представника суду не повідомив. Зі згоди позивача та його представника суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові
докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставні і підлягають до
задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що призначена позивачу ОСОБА_1 одноразова
допомога в сумі 24002,40 грн. виплачувалась йому відповідачем частинами
протягом 1998-2003 років.

Дана обставина підтверджується копією наказу № 139 від 20.05.1998р.
(а.с.3), рішенням Нововолинського міського суду від 26 лютого 2003 року
(а.с.4-5).

Згідно пункту 43 Правил відшкодування власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1992 року № 472,
які діяли на час виникнення спірних правовідносин, якщо потерпілому або особам,
які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно не визначено
або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без
обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у зв'язку із
зростанням цін на споживчі товари та послуги у порядку встановленому ст. 34
Закону України "Про оплату праці".

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997р. №
1427 затверджено Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Згідно пункту 2 цього Положення компенсація проводиться в разі затримання
на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої
працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін
на споживчі товари і тарифів на послуги наростаючим підсумком з початку року за
цей період зріс більш як на один відсоток.

Цим положенням не заборонено нараховувати компенсацію на
одноразові виплати на відміну від Закону України "Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати",
що набрав чинності з 01 січня 2001 року та Порядку проведення компенсації
громадянам

частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, за якими компенсація
нараховується на грошові доходи громадян, які не мають одноразового характеру.

Поряд з цим згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 21.02.2001 року № 159 компенсація працівникам втрати частини
заробітної плати через порушення термінів її виплати, нарахованої працівникові
за період роботи з 01 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року проводиться
відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, суд вважає,
що одноразова допомога нарахована ОСОБА_1 за наказом по шахті № 9
"НВ" № 139 від 20.05.1998 року (а.с.З) в сумі 24002,40 грн. підлягає
компенсації відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427
на момент її фактичної виплати.

Відповідно до пункту 39 Правил відшкодування власником підприємства
шкоди... одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний термін з дня
визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Отже, одноразова допомога нарахована (визначена) позивачу ОСОБА_1 в розмірі
24002, 40 грн. за наказом № 139 від 20.05.1998 року повинна була виплачена йому
в червні 1998 року.

Ця обставина підтверджується наказом № 139 від 20.05.1998р. (а.с.3) копією
рішення Нововолинського міського суду від 26.02.2003р. (а.с.4-5).

Враховуючи те, що позивачу ОСОБА_1 виплачували одноразову допомогу з
порушенням термінів її виплати, йому належить нараховувати компенсацію, беручи
визначальним місяць протягом якого відповідач мав би виплатити одноразову
допомогу, тобто червень 1998 року.

Компенсацію слід нараховувати відповідно до коефіцієнтів приросту споживчих
цін для нарахування компенсації, котрі обчислює Міністерство праці України на
підставі даних Держкомітету України, за період з місяця та року коли мала бути
виплачена одноразова допомога, до місяця та року, коли її виплачено.

Так, згідно довідки виданої ДП шахта № 9
"Нововолинська", наданої суду позивачем в судовому засіданні
вбачається, що ОСОБА_1 із нарахованої суми одноразової допомоги було виплачено
в листопаді 1998 року -1000,00 грн., а тому суму компенсації потрібно
обчислювати з наступного розрахунку: 1000 х К 0,095 = 95 грн; в липні 1999 року виплачено 240,02 грн.
коефіцієнт для нарахування компенсації не враховувався; в серпні 1999 року
виплачено - 2100, сума компенсації відповідно складатиме 2100 х К 0,252 = 529,20
грн., в жовтні 1999 року - 150 х К
0,283 = 42,45 грн., в квітні 2000 року - 300 х К 0,530 = 159
грн., в вересні 2000 року - 1500 х К
0,647 = 970,50 грн., в грудні 2000 року -1350 х К 0,719 = 970,65
грн., в травні 2001 року - 520 х К
0,821 = 426,92 грн., в

серпні
2001 року - 500 х К 0,809 =
404,50 грн., в квітні 2002 року - 100 х К
0,833 = 833 грн., в липні 2002 року - 120 х К 0,819 = 98,28 грн., в серпні 2002 року - 300 х К 0,792 = 237,60 грн.,
в лютому 2003 року - 14922,38 х К
0,870 = 12, 982,47 грн., всього сума компенсації складає 17749,57 грн.

З врахуванням виплаченої відповідачем компенсації в розмірі 15250,35 грн.
до стягнення з відповідача належить 2499,22 грн. із розрахунку 17749,25 грн. -
15250,35 грн. = 2499,22 грн.

Отже, суд вважає вимоги позивача підставними і задовольняє позов в повному
обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з
відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

До стягнення з відповідача підлягають витрати за надання юридичної допомоги
в сумі 150 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.7), а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на
підставі ст .34 Закону України "Про оплату праці", пунктів 39, 43
Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 23.06.1992р. № 472, Положення про порядок
компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням
термінів її виплати, затвердеженого постановою Кабінету Міністрів України від
20.12.1997 року № 1427, порядку проведення компенсації громадянам частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, суд,-

вирішив:

Позов
задоволити.

Стягнути з Державного підприємства
"Волиньвугілля" відокремленим структурним підрозділом якого є шахта №
9 "НВ" шляхом списання коштів з р/р № 525 в Нововолинському
відділенні Промінвестбанку, МФО 303310 в користь ОСОБА_1 2499 (дві тисячі
чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 22 коп. недоплаченої суми компенсації через
порушення термінів виплати одноразової допомоги, 150 (сто п'ятдесят) грн. за
надання юридичної допомоги, всього 2649 (дві тисячі шістсот сорок дев'ять) грн.
22 коп.

Стягнути з державного підприємства "Волиньвугілля" в доход
держави 51 (п'ятдесят одну) грн. судового збору.

Стягнути з державного підприємства "Волиньвугілля"
30 (тридцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
розгляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку можна подати протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк після подання заяви про
апеляційне оскарження, то рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Волинської
області через Нововолинський міський суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.