справа № 2-531/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року         Каланчацький
районний суд Херсонської області у складі:                             судді   Кравченко К.В.

при секретарі  Мазур Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Каланчак справу за позовом
ОСОБА_1 доОСОБА_2про відшкодування
матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2007 року позивач ОСОБА_1звернувся до суду з зазначеним позовом, в
якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2на його користь 8589 гривень
матеріальної шкоди, заподіяної йому відповідачем в період з 01.05.2005 року по
24.05.2007 року, коли вона працювала у нього в магазині в якості реалізатора
господарчих товарів на підставі укладеного трудового договору. А також витрати,
пов'язані з розглядом справи.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1свої позовні вимоги підтримав і пояснив, що він  є суб'єктом підприємницької діяльності, за
трудовим договором у нього працювала продавцем господарчих товарів в магазині в
с. Олексіївка Каланчацького р-ну відповідач ОСОБА_2яка допустила розтрату
товарно-матеріальних цінностей і тим самим заподіяла йому майнову шкоду.
Частину недостачі  відповідач
відшкодувала, невідшкодованими залишились 8589 грив. Всіма справами, в тому
числі і підприємницькою діяльністю, від його імені на підставі належно
оформленого доручення займається його дружина ОСОБА_3Просив стягнути з
відповідача на його користь  8589 гривень
матеріальної шкоди, 1000 грн. витрат на оплату послуг адвоката, а також судовий
збір та втрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Представник позивача ОСОБА_3позов підтримала і суду пояснила, що вона на
підставі доручення свого чоловіка ОСОБА_1веде від його імені всі справи, що
стосуються його підприємницької діяльності. З відповідачем ОСОБА_201.05.2005 р.
був укладений трудовий договір, зареєстрований
в Каланчацькому районному центрі зайнятості, на підставі якого ОСОБА_2з
01.05.2005 року почала працювати реалізатором господарчих товарів в магазині в
с. Олексіївка Каланчацького р-ну. За період роботи відповідача з 01.05.2005 року
по 24.05.2007 року двічі проводились інвентаризації, за результатами яких були
виявлені недостачі товарів. Так, перша інвентаризація була зроблена 09.12.2006
року, при якій була виявлена недостача товарно-матеріальних цінностей на суму  11749 грив.42 коп., з результатами
інвентаризації відповідач погодилась, пообіцяла відшкодувати недостачу і
просила залишити її на роботі. П'ять місяців потому була проведена друга
інвентаризація за участю відповідача і знову виявлена недостача
товарно-матеріальних цінностей на суму 2723 грн. 40 коп. 15.05.2007 року був
складений акт інвентаризації, в якому вказана загальна сума недостачі  в розмірі
14473 грив. З результатами інвентаризації відповідачка погодилась і
зобов'язалась відшкодувати недостачу, про що власноручно написала розписку.
Відшкодувала лише 6000 гривень. Решту в сумі 8473 гривні відшкодовувати
відмовляється. Також під час інвентаризації була виявлена недостача грошових
коштів в розмірі 3129 гривень, так як ОСОБА_2продавала товар  покупцям в борг, тобто без отримання грошей з
послідуючим розрахунком. Цю  недостачу
грошових коштів відповідач повернула частково в сумі 3013 гривень.
Невідшкодованими залишились  116 гривень.
Загальна сума невідшкодованої відповідачем недостачі складає 8589 гривень, яку
просить стягнути з відповідача.

Представник позивача ОСОБА_4позов
підтримала і пояснила, що між підприємцем ОСОБА_1та ОСОБА_2існували трудові
відносини на підставі укладеного між ними трудового договору, який був
зареєстрований в районному центрі зайнятості населення. Відповідач
працювала  продавцем господарчих товарів
в магазин позивача. Згідно трудового договору відповідач несла матеріальну
відповідальність за прийнятий товар. Товар для реалізації відповідач приймала
під розпис. За час її роботи у позивача будь-яких подій в магазині, які б могли
вплинути на кількість та якість товару, в тому числі крадіжки, пожежі та інше
не зафіксовано. Дві інвентаризації проводились в присутності відповідача, з
результатами інвентаризацій вона погодилась, розмір недостачі визнала і
власноручно написала розписку про зобов'язання відшкодувати розмір цієї
недостачі.  Також відповідач часткового
відшкодувала недостачу в розмірі 6000 гривень.
Відмова від подальшого відшкодування допущеної нею недостачі є
безпідставною.

Відповідач ОСОБА_2позов не визнала і суду пояснила, що з позивачем
ОСОБА_1не укладала ніякого трудового договору, в магазині в с. Олексіївка, що
належить позивачу, працювала
продавцем  господарчих товарів. До
неї продавцем в цьому магазині працювала її мати, від якої вона прийняла товар.
За час її роботи в магазині двічі проводились інвентаризації, в результаті яких
були виявлені недостачі товарів. З яких причин виникли недостачі пояснити не
може. 15.05.2007 року був складений акт інвентаризації і виведена загальна сума
недостачі на 14 тис. гривень. Крім цього була виявлена недостача грошових
коштів в сумі  3129 грив., які їй
заборгували покупці товару, що брали товар в борг. Вона зобов'язалась  виплатити цю суму недостачі і написала
власноручно розписку, побоючись погроз позивача, і з цих же причин в червні
2007 року позивачу було виплачено  6 тис.
гривень. Вона також повернула борг покупців в сумі 3129 гривень. Решту грошей
за розпискою виплачувати відмовляється, так як не вважає себе винною в
недостачі товарно-матеріальних цінностей. Крім того, не має ніяких зобов'язань
перед позивачем, оскільки договір про повну матеріальну відповідальність з
позивачем не укладала. Надати в суд свою трудову книжку відмовилась,
посилаючись на  те, що не знає де
знаходиться її трудова книжка.

Представники відповідача ОСОБА_5та
ОСОБА_6проти позову заперечували на тій підставі, що між сторонами не укладався
ні трудовий договір, ні договір про повну матеріальну відповідальність, а тому
підстави для покладення  на відповідача
обов'язків по відшкодуванню виявленої недостачі відсутні, а також позивачем не
надані належні докази на підтвердження факту недостачі.

Свідок ОСОБА_7яка працює бухгалтером у позивача, суду пояснила, що
ОСОБА_2працювала в магазині, що належить приватному підприємцюОСОБА_1і який
розташований в с. Олексіївка Каланчацького р-ну. ОСОБА_2здійснювала роздрібну
торгівлю господарчими товарами. Від імені ОСОБА_1всіма його справами займалася
його дружинаОСОБА_3яка завозила в магазин товар. ТоварОСОБА_2приймала по
накладним, виручку за день також здавала під розписки. Інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей проводились за участю ОСОБА_2, яка погодилась в
результатами інвентаризації і обіцяла відшкодувати вартість недостаючого товару
та грошових коштів. Про це нею була написана власноручно розписка.

Свідок ОСОБА_8суду пояснила, що вона приймала товарно-матеріальні цінності
від ОСОБА_2по акту інвентаризації від 15.05.2007 року. В проведенні
інвентаризації безпосередньо участь приймала ОСОБА_2яка  погодилась з результатами інвентаризації,
однак пояснити причину недостачі товар вона не могла. Недостачу грошових коштів
ОСОБА_2пояснила тим, що давала в борг товар, з послідуючою оплатою. У неї був
зошит зі своїми записами, де були вказані прізвища покупців і суми їхньої
заборгованості за куплений товар.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2працювала продавцем
в господарчому магазині, який розташований поряд з магазином, в якому працює
свідок та інший продавець ОСОБА_10 Свідок неодноразово  була присутня при здачі ОСОБА_2торгової
виручку за день. Виручка здавалась нею під розписки, про прийняту виручку також
розписувалась ОСОБА_3 Крадіжок в магазині не було. Будівля охороняється
сторожем.

Свідок ОСОБА_10суду пояснила, щоОСОБА_2здавала виручкуОСОБА_3 під розписку,
для цього у нею був блокнот, якщо був виявлений надлишок грошей, то ці гроші
повертались ОСОБА_2.  Відповідачка
працювала в приміщенні господарського магазину сама, по закінченні роботи
закривала магазин і на  замок завжди
вставляла так називаєму „контрольку”.
Ніхто сторонній до магазину без її відома зайти не міг. Також магазин
охороняє сторож.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він працював сторожем будівлі в с.
Олексіївка, в якому розташовані магазини продовольчих та господарчих товарів. В
господарчому магазині останні два роки працювала відповідачОСОБА_2.  Вільного доступу в приміщення магазину
господарчих товарів  без дозволу
самоїОСОБА_2не було. Вона завжди по закінченню роботи закривала на замок двері,
ключі від вхідних дверей були тільки у неї. Крадіжок  з магазину або пожеж не було.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що його дочка, відповідачОСОБА_2працювала
продавцем в господарчому магазині в с. Олексіївка, який належить
підприємцюОСОБА_1В грудні 2006 року в магазині була проведена інвентаризація і
була виявлена недостача товарно-матеріальних цінностей, на яку суму не
пам'ятає. Він особисто просив позивача залишити дочку на роботі і утримувати
гроші з її заробітної плати для погашення недостачі. Причини виникнення
недостачі йому невідомі. 15.05.2007 року була
повторна ревізія в магазині, де працює дочка, і також виявлена ще одна
недостача. Після цього дочка була звільнена з роботи. Вона написала розписку
про те, що зобов'язується виплатити суму недостачі. Він разом з дочкою особисто
передав позивачу 6000 гривень в рахунок
погашення недостачі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердила факт укладення  та реєстрації в Каланчацькому районному
центрі зайнятості населення трудового договору між ОСОБА_1та ОСОБА_2Договір був
зареєстрований в центрі за № 908 від 06.05.2005 року. В договорі стоять підписи
осіб, які його укладали. Працівник ставить свій підпис безпосередньо в центрі
зайнятості в присутності посадової особи, яка займається реєстрацією трудових
договорів. Форма трудового договору  є
стандартною. Додатково договорів про матеріальну відповідальність при укладенні
трудового договору   не укладають. В
самому  трудовому договорі передбачено
внесення записів про  покладення
матеріальної відповідальності на працівника. Згода ОСОБА_2на розірвання
трудового договору з ініціативи роботодавця та факт отримання нею її трудової
книжки з внесеними записами про звільнення підтверджується відповідними
підписами ОСОБА_2у трудовому договорі. Без таких підписів ОСОБА_2центр
зайнятості не мав права знімати цей трудовий договір з реєстрації.

В судове засідання 28.11.2007р. відповідач та  представники відповідача не з'явились, про
час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Відповідач працювала у приватного
підприємця ОСОБА_1- позивача по справі, з 01.05.2005 року по 24.05.2007
року  і виконувала роботу продавця в
магазині господарчих товарів в с. Олексіївка Каланчацького району Херсонської
області, що підтверджено трудовим договором, укладеним сторонами 01.05.2005р.
на невизначений строк, зареєстрований в Каланчацькому районному центрі
зайнятості за № 908 від 06.05.2005 року.

Згідно п.2 даного трудового договору відповідач зобов'язалась здійснювати
реалізацію господарчих товарів, дотримуватись вказівок підприємця, нести повну
матеріальну відповідальність за товар, який знаходиться в приміщенні магазину.

Зазначений
трудовий договір розірвано 24.05.2007 року
за ініціативою власника на підставі ст. 41 п.2 КЗпП України та знятий з
реєстрації Каланчацьким районним центром зайнятості 29.05.2007р., про що
свідчать відповідні записи до даного договору, засвідчені підписами сторін.

Заперечення відповідачем та її представником факту укладання та розірвання
зазначеної трудової угоди з посиланням на невідповідність підпису в даному
договорі від імені ОСОБА_2її реальному підпису суд вважає необґрунтованими і
недоведеними належними доказами, клопотання про призначення судом  відповідної судової експертизи для
підтвердження цього твердження не заявлялось.

Судом встановлено, що підставою для
розірвання трудового договору послужили результати проведених ревізій 10.12.2006р.
та 15.05.2007р., зводні результати яких відображені в акті інвентаризації від
15.05.2007 року, згідно якого недостача товару виявлена на суму 14472 грн. 82
коп., а недостача грошових коштів становить 3129 грн. 30 коп.

Відповідач ОСОБА_2підписала зазначений акт інвентаризації та зобов'язалась
повернути всю суму недостачі до 15.06.2007р., про що власноручно написала
відповідну розписку, засвідчену підписами
ОСОБА_1 таОСОБА_8

Відповідно до п.2 ст. 134 КЗпП
України  встановлені випадки повної
матеріальної відповідальності, зокрема коли між сторонами укладено письмовий
договір про повну матеріальну відповідальність працівника та майно та інші
матеріальні цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю
або за іншими разовими документами.

Згідно ст.. 1353  вказаного Кодексу розмір заподіяної
працівником шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних
бухгалтерського обліку.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами окремий договорі про повну
матеріальну відповідальність не укладався, але отримання відповідачем
товарно-матеріальних цінностей оформлялось за іншими разовими документами, які
підписувались відповідачем.

Ці обставини підтверджені поясненнями сторін, свідків та наданими позивачем
копіями розписок відповідача за отриманий товар та копіями розписок про
отримання від відповідача виручки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як приватний підприємець, є платником
єдиного податку і здійснює свою господарську діяльність без ведення
бухгалтерського обліку.

З
наданих позивачем матеріалів проведених інвентаризацій вбачається, що на момент
проведення інвентаризації 10.12.2006 року відповідачем було прийнято товару на
суму 357736 грн., здано виручки від реалізованого товару на суму 277827 грн.,
списано товару на суму 75568 грн. залишок товару на суму 42591,45 грн.,
недостача товару на суму 11749 грн. 42 коп.; на момент проведення
інвентаризації 15.05.2007р. за період з 10.12.2006 року по 15.05.2007 року  залишок товару на початок періоду складав
42591 грн. 45 коп., після  ОСОБА_2 ще
прийнято товару  на суму 60649 грн. 55
коп., здано виручки від реалізації товару на суму 56459 грн., списано товару на
суму 7969 грн., залишок товару на кінець періоду складає 36089 грн. 97 коп. і
недостача товару за даний період складає 2723 грн. 40 коп.

Таким чином, документально підтвердженим є розмір недостачі товару за весь
період роботи відповідача з 01.05.2005 року по 15.05.2007 року, що становить
14472 грн. 82 коп., а також розмір недостачу грошових коштів на суму  3129 грн. 30 коп., а в загальній сумі  17602 грн. 12 коп.

В судовому засіданні сторони підтвердили факт повернення відповідачем
позивачу заборгованості покупців на загальну суму 3013 грн., а також часткове
погашення відповідачем в червні 2007 року недостачі товару в  сумі 6000 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана  довести ті обставини, на які вона
посилається  як на підставу своїх вимог
або  заперечень.

Твердження відповідача та її представника про те, що сплата відповідачем
позивачу 6000 грн. здійснена не з метою часткового погашення недостачі, а
внаслідок погроз з боку позивача, суд вважає до уваги не приймає через
відсутність належних доказів на підтвердження цих тверджень.

Враховуючи часткове відшкодування відповідачем позивачу недостачі в сумі
9013 грн., невідшкодованою залишається недостача на суму 8 589 грн. 12
коп.

Ні підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь позивача 8589 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Крім того,  суд на підставі ст. 88
ЦПК України стягує з відповідача  на
користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у
вигляді судового збору в сумі 85,90 грн., витрат на інформаційно - технічне  забезпечення в сумі 30 грн. та  витрат на правову допомогу адвоката в сумі
1000 грн., а всього судових витрат на суму
1115 грн. 90 коп..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 доОСОБА_2задовольнити.

Стягнути зОСОБА_2на користь ОСОБА_1
8589 гривень  майнової шкоди, 85 грн. 90
коп. судового збору, 30 грив. витрат на інформаційно-технічне забезпечення,
1000 гривень за надання правової допомоги, а всього 9704 грн. 90 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Херсонської області, через Каланчацький районний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Кравченко К.В.