Справа № 2-900/2006 p.; 2-50/2007 p.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року Кркжівський районний суд міста
Кременчука Полтавської області в складі: головуючого - судді Хіневича В.І., при
секретарі - Герасименко
Л.М., Бучинській І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місці
Кременчуці цивільну справу за позовом прокурора міста Кременчука в інтересах
ОСОБА_1, ОСОБА_2, за позовом фізичної особи - ОСОБА_3до фізичної особи -
ОСОБА_4про визнання договору дарування недійсним , -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Кременчука звернувся до суду з позовною заявою в інтересах
ОСОБА_1та ОСОБА_2до ОСОБА_4, згідно якої просив суд ухвалити рішення, яким
визнати недійсним внаслідок обману договір дарування 2/3 частини
квартириАДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5. від імені ОСОБА_1.
таОСОБА_2. громадянинуОСОБА_4

Свої вимоги мотивував тим , що 30 серпня 2002 року приватним нотарусом
Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5. в реєстрі посвідчено
договір дарування за № 12848 2/3 частини квартириАДРЕСА_1 між громадянами
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження ,
яким належала квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло , виданного 12.05.1993 року
Управлінням ЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради та громадянином ОСОБА_4.
Оскільки ОСОБА_1. таОСОБА_2. люди похилого віку, учасники бойових дій Великої
Вітчизняної війни, хворіли і потребували стороннього догляду та допомоги , вони
змушені були погодитися на запропоновані ОСОБА_4 послуги по догляду за ними,
так як їх рідний син ОСОБА_3з 1994 року з батьками не проживав і догляду за
ними не здійснював. За надані послуги (здійснення догляду за ними до смерті)
вони пообіцяли відповідачу нотаріально оформити на його ім»я заповіт на 2/3
частини квартири, що їм належить. Питанням оформлення заповіту займався
ОСОБА_4., який привіз подружжя ОСОБА_1до приватного нотаріуса ОСОБА_5, де
останні підписали відповідні документи, але які саме ,ні відповідач, ні
нотаріус , всупереч вимогам ст. 5 Закону України «Про нотаріат» їм не пояснив.
Крім того , ОСОБА_5. не були роз»яснені подружжю їх права і обов»язки та
наслідки вчиненої дії. ОСОБА_1. таОСОБА_2. були впевнені, що підписували
заповіт і тільки дома дізналися, що ОСОБА_4. шляхом обману уклав з ними договір
дарування 2/3 частини спірної квартири. Своїх зобов»язань по погляду за ними
відповідач не здійснював. Подружжя ОСОБА_1важко переживають втрату житла,
перебувають в нервовму стані , що завдає їм моральних страждань та погіршує
стан здоров»я. Оскільки ОСОБА_1. таОСОБА_2. люди похилого віку, перебувають на
диспансерному обліку та потребують стороннього догляду вони не можуть самі
звернутися до суду за захистом порушених прав.

В судовому засіданні прокурор спочатку свої позовні
вимоги підтримав, але в подальшому просив суд залишити позовну заяву прокурора
міста Кремнчука без розгляду , в зв»язку з тим, що особи , в інтересах яких
заявлявся позов- ОСОБА_2та ОСОБА_1померли і ОСОБА_3, який є їх сином , подав до
суду позовну заяву про визнання недійсним договору дарування від 30.08.2002
року 2/3 частини квартириАДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5.
від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2громадянину ОСОБА_4,   оскільки
на  момент  укладання
вищезазначеного  договору

дарування
ОСОБА_1. таОСОБА_2. не могли усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто
спадкоємцем померлих подана позовна заява до суду про той самий предмет позову.
Крім того, при попередньому судовому розгляді справи прокурор змінив підставу
визнання договору недійсним від первісних позовних вимог , таким чином дублюючи
позовні вимоги позивача ОСОБА_3 Враховуючи викладене , суд приходить до
висновку про необхідність залишення без розгляду позову прокурора міста
Кременчука.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6позовні
вимоги щодо визнання договору недійсним підтримали, просили суд ухвалити
рішення яким визнати договір дарування від 30.08.2002 року 2/3 частини
квартириАДРЕСА_1 від 30.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_5. укладеним між ОСОБА_1,ОСОБА_2. та ОСОБА_4. недійсним з моменту його
укладення з тих підстав, що ОСОБА_1. таОСОБА_2. не могли розуміти своїх дій та
керувати ними при укладанні вищезазначеного договору дарування, що
підтверджується висновками судово-психіатричних експертиз.

Відповідач ОСОБА_4. та його представник ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали,
зазначивши, що договір дарування був укладений за ініціативою подружжя ОСОБА_1і
що останні при його складанні розуміли свої дії та могли керувати ними. Крім
того вказали, що ОСОБА_3 на протязі 8 років майже не спілкувався з батьками, не
допомогав їм, а оспорюваний договір був укладений в зв»язку з тим, що
відповідач на протязі багатьох років допомогав подружжю.

Третя особа приватний нотаріусОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав
з тих обставин, що при укладанні договору дарування ним було неоднаразово
,зважаючи на вік подружжя ОСОБА_1, роз»яснені в повному обсязі їх права,
обов»язки та наслідки вчиненої дії. Крім того наголосив, що ОСОБА_1. таОСОБА_2.
були адекванті, розуміли значення своїх дій та їх наслідки.

Допитаний в судовому засіданні лікар-психіатр
Кременчуцького ПНД  ОСОБА_8. вказав, що в
1989 роціОСОБА_2. була направлена лікарем терапевтом до огляду в ПНД в зв»язку
з головними болями, в подальшому періодично зверталася за допомогою з
аналогічною проблемою, ОСОБА_1. звертався в 1998 році в зв»язку з перенесеним
інсультом, який спричинив неврологічний розлад. .ОСОБА_2. не страждала
психічними захворюваннями а наявні захворювання є невротичними ,тобто у неї був
не психічний а невротичний розлад , при цьомуОСОБА_2. сприймала все адекватно і
все розуміла .Аналогічно не страждав психічними захворюваннями і ОСОБА_1.

Свідки ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11. та ОСОБА_12. в судовому засіданні
показали, що не спостерігали у подружжя ОСОБА_1психічних розладів та неадекватної
поведінки і що останні неодноразово виказували , що відповідач їм в усьому
допомагає і є їм як рідний син.

Вислухавши сторін , їх представників, третіх осіб, показання свідків,
вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд приходить до наступних
висновків.

Згідно технічного паспорту квартираАДРЕСА_1належала на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого згідно з розпорядження № 2764 від
12.05.1993 p.,
зареєстрованого КП «МЕТІ» за № М-1(281) ОСОБА_1,ОСОБА_2. та ОСОБА_3 з
визначенням часток по 1/3 частині кожному.

На підставі рішення Кркжівського районного суду м. Кременчука Полтавської
області від 30.03.1999 р. ОСОБА_1 визнаний втратившим право на житло в квартирі
АДРЕСА_1, оскільки не проживав у спірній квартирі більше шести місяців, а саме
з 1994 року .Вказане рішення суду не оскаржувалось і на даний час є чинним.

Відповідно договору дарування від 30.08.2002 року ОСОБА_1 таОСОБА_2
подарували гр.ОСОБА_4, а останній прийняв в дар 2/3 частини квартири АДРЕСА_1,
що було посвідчено приватним нотарусом Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_5. і зроблено реєстраційний запис № 12848.

На підставі вищезазначеного договору ОСОБА_4. був включений до технічного
паспорту на спірну квартиру як власник 2/3 частини квартири АДРЕСА_1

Оскільки договір дарування був вчинений до 1 січня 2004
року , тому спір слід вирішувати відповідно до норм Цивільного Кодексу України
в редакції 1963 року.

Згідно    стаття 48 Цивільного Кодексу України ( в
редакції 1963 року)    недійсною
визнається   угода, яка не відповідає
вимогам закону.

Стаття 55 Цивільного Кодексу України ( в редакції 1963
року) встановлює, що угода, укладена особою, яка хоча й дієздатна, але в момент
її укладення перебувала в такому стані, коли не могла розуміти значення своїх
дій або керувати ними може бути визнана судом недійсною за позовом цієї особи.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року
«Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»( із змінами ,
внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 13 від
25.12.1992, № 15 від 25.05.98р.)- надалі Постанови Пленуму визначає, що для
визнання наявності такого стану на момент укладення угоди суд призначає
судово-психіатричну експертизу.

Відповідно висновку № 316 від 11.05.2005 р. Посмертної судово-психіатричної
експертної комісії Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні
ім.Мальцева О.Ф. ОСОБА_2раніше хронічними психічними захворюваннями чи
тимчасоими розладами психічної діяльності психотичного характеру не страждала,
не виявляла ознак недоумства, а страждала церебральним атеросклерозом,
хронічною дисцикруляторною енцефалопатією, церебростенічним і агрипнічним
синдромами, а також мнестичним зниженням (легке зниження пам»яті). На час
укладення договору дарування 30.08.2002 р.ОСОБА_2. також страждала
вищевказаними захворюваннями, крім того на стан її психіки впливав цілий ряд
факторів , а саме: соматоневрологічний , психологічний і ситуаційний.
Сукупність наявного захворювання і вищевказаних факторів позбавлялоОСОБА_2.
можливості в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та
передбачати їх наслідки.

Пункт 10 Постанови Пленуму передбачає, що вимоги про визнання угоди
недійсною з підстав передбачених ст. 55 Цивільного Кодексу України вирішуються
з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів,
що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те , що в момент її
укладення він не розумів значення свої дій і не міг керувати   ними.

Згідно висновку № 533 від 21.07.2005 р. амбулаторної судово-психіатричної
експертної комісії Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.
Мальцева О.Ф. ОСОБА_1при укладенні 30 серпня 2002 р. договору дарування
страждав на психічний розлад у формі атеросклеротичного та постінсультного
прихоорганічного синдрому з помірно вираженим недоумством, який істотно впливав
на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними , а саме
суттєво обмежував його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати
ними. Разом з тим зазначено, що зробити категоричний висновок про те, чи
страждав підекспертний тимчасовими психічними розладами неможливо в зв»язку з
недостатністю інформації про психічний стан підекспертного в кінці 90-х років
та в послідуючий час.

Суд приймає як належні показання свідків ОСОБА_9., ОСОБА_13., ОСОБА_10,
ОСОБА_11. , ОСОБА_14 та ОСОБА_12. , які в судовому засіданні вказали, що не
спостерігали у подружжя ОСОБА_1психічних розладів та неадекватної поведінки і
що останні неодноразово виказували , що відповідач їм в усьому допомагає і є їм
як рідний син.

Показання дані свідками ОСОБА_15., ОСОБА_16 судом оцінюються критично,
оскільки відомості дані ними про стан здоров»я сім»ї ОСОБА_1відносяться до
періоду часу ( 90-ті роки) який не має відношення до справи .

Відповідно довідки Кременчуцького психоневрологічного
диспансеру від 4.03.2004 р. №

2-Р    ОСОБА_1    та
ОСОБА_2    на    диспансерному    обліку
в    Кременчуцькму

писихоневрологічному
диспансері не перебувають. ОСОБА_1. 19.02.1999 року був оглянутий психіатром з
діагнозом : органічне ураження ЦНС, психоорганічний синдром.ОСОБА_2. з 1989 р.
по 2004 р. неоднаразово зверталася   за
медичною  допомогою.

Згідно заяви від 21.07.2004 р. мешканців будинку АДРЕСА_1відповідач шляхом
обману та погроз заволодів квартирою подружжя ОСОБА_1, оскільки з квартири
часто було чути погрози з його боку, але суд не приймає її до уваги, оскільки
дана заява не може визнаватися як доказ.

Надаючи належну оцінку висновкам посмертної судово
-психвіатричної експертизи відносноОСОБА_2. суд враховує наступне :

· у
висновку прямо вказано,
щоОСОБА_2. раніше хронічними психічними захворюваннями чи тимчасовими розладами
психічної діяльності  психотичного
характеру не страждала, не виявляла ознак недоумства;

· згідно
показань свідківОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11.,ОСОБА_9. та
іншихОСОБА_2. задовго до смерті неодноразово виказувала намір подарувати свою
частку квартири особі, яка буде за ними доглядати, та просили останніх про це,
що свідчить про те, щоОСОБА_2. та її чоловік ОСОБА_1. мали намір подарувати
свої частки особі, яка буде за ними доглядати , тобто виказували свою волю
задовго до того часу , коли за ними став доглядати відповідач, тобто посилання
в мотивувальній частині акту експертизи на залежністьОСОБА_2. від відповідача ,
так як потребували постійного стороннього догляду , не можуть бути сприйняті
судом як належні;

· у
висновку експертизи зроблене посилання на стан здоров»яОСОБА_2. на підставі
показань свідків ОСОБА_16(помилково вказано прізвище представника прокурора міста
Кременчука , а фактично свідок ОСОБА_17) та ОСОБА_18.( фактично ОСОБА_19), а
саме , на підтвердження того, щоОСОБА_2. страждала багатьма хворобами , в тому
числі мала «певні порушення психіки» та «легкі розлади пам»яті». Однак, судом
встановлено, що свідок ОСОБА_17. є хворою особою і згідно довідки
Кременчуцького психоневрологічного диспансеру за № 255 від 03.03.2007 року
ОСОБА_17. встановлений діагноз - хронічний маячний розлад, а свідок ОСОБА_19.,
1937 року народження є особо похилого віку , яка фактично робить свої висновки
про стан здоров»яОСОБА_2. на підставі спілкування «біля дому на лавочці».При
цьому, враховуючи те , що вказані свідки стверджують тільки факт того,
щоОСОБА_2. страждала на легкі розлади пам»яті та мала певні порушення психіки,
тобто виказують свою суб»єктивну оцінку, тому суд дає вказаним показанням
свідків і посиланням на них у висновку експертизи критичну оцінку. Беручи до
уваги викладене, суд не вбачає підстав призначення повторної посмертної судово
-психіатричної експертизи, на підставі того, що експертами бралися до уваги
показання вказаної особи з певними психічними розладами, як такі, що
підтверджують саме розлад пам»ятіОСОБА_2. і не вплинули на їх висновки стосовно
психічних розладівОСОБА_2;

- згідно показань
свідка ОСОБА_8. лікаря -психіатра Кременчуцького ПНД , згідно яких

ОСОБА_2. не страждала психічними захворюваннями, а наявні
захворювання є невротичними

,тобто у неї був не психічний, а невротичний розлад , при
цьомуОСОБА_2. сприймала все

адекватно і все розуміла ;

· у
мотивувальній частині висновку експертами вказано, щоОСОБА_2. мала посвідчення
водія автотранспорту, однак відсутнє посилання на те, що остання не тільки мала
посвідчення водія але і згідно показань свідка ОСОБА_12. постійно керувала
автомобілем в якості водія до загострення хронічних хвороб , тобто за медичними
показниками була психічно і неврологічно здорова;

· суд
сприймає як належні показання свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11. та
ОСОБА_12. прямо вказують , що подружжя ОСОБА_1не страждали психічними
захворюваннями і поводилися адекватно, так як останні частіше спілкувалися з
поджружжям ОСОБА_1;

· ствердження
у висновку про те, що на час укладання договору дарування 30.08.2002 року на
стан психікиОСОБА_2. впливав цілий ряд факторів, а саме : соматичний,
психологічний, ситуаційний і сукупність наявного захворювання і вищевказаних
факторів позбавляло її можливості « в повній мірі усвідомлювати значення своїх
дій, керувати ними та передбачати їх наслідки » , що з урахуванням
вищевикладених обставин не можуть бути прийняті судом як належні ;

Надаючи належну
оцінку    висновку амбулаторної судово
-психвіатричної експертизи відносно ОСОБА_1. суд враховує наступне :

·
у висновку зазначено, що зробити категоричний висновок
про те, чи страждав підекспертний тимчасовими психічними розладами неможливо в
зв»язку з недостатністю інформації про психічний стан підекспертного в кінці
90-х років та в послідуючий час,

згідно показань вищевказаних свідків подружжя
ОСОБА_1задовго до смерті неодноразово виказували намір подарувати свої частки
квартири особі , яка буде за ними доглядати, що свідчить про те, що ОСОБА_1. та
його дружинаОСОБА_2. мали наміри подарувати свої частки , тобто виказували свою
волю задовго до того часу , коли за ними став доглядати відповідач, тобто
посилання у акті амбулаторної судово-психіатричної експертизи у мотивувальній
частині на залежність ОСОБА_1 від дружини та відповідача в прийнятті рішення по
даруванню своєї

5 частки
квартири та знаходження його під впливом ОСОБА_20 не можуть бути сприйняті
судом як належні;

· суд
враховує, що після звернення до прокуратури міста Кременчука ОСОБА_1. в
подальшому подавав відповідну заяву про відмову від позову;

· також
суд враховує, що при розгляді позовної заяви в Крюківському районному суді м.
Кременчука ОСОБА_1. в судовому засіданні відмовився від позовних вимог до
відповідача , що відображено в протоколі судового засідання і враховує те, що
вказана ухвала суду першої інстанції була скасована апеляційним судом тільки з
підстави відсутності представника позивача в судовому засіданні і відповідно
неналежного повідомлення останнього про час і місце розгляду справи.

Суд приймає до уваги довідку Кременчуцького психоневрологічного диспансеру
від 4.03.2004 р. № 2-Р про те, що ОСОБА_1. таОСОБА_2. на диспансерному обліку в
Кременчуцькму писихоневрологічному диспансері не перебували, тобто не були
психічно хворими особами.

Суд приймає до уваги пояснення третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5
про те, що при укладанні договору дарування ним було неоднаразово ,зважаючи на
вік подружжя ОСОБА_1, роз»яснені в повному обсязі їх права, обов»язки та
наслідки вчиненої нотаріальної дії і твердження того, що ОСОБА_1. таОСОБА_2.
були адекванті, розуміли значення своїх дій та їх наслідки.

Суд приймає до уваги те , що на підставі рішення Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області від 30.03.1999 p., яке позивачем не
оскаржувалось і наданий час є чинним, ОСОБА_1. визнаний втратившим право на
житло в квартирі АДРЕСА_1, оскільки не проживав у спірній квартирі більше шести
місяців, а саме з 1994 року , що є підтвердженням того, що позивач не надавав
своїм батькам будь-якої допомоги , не доглядав за ними , що і спонукало
ОСОБА_1. таОСОБА_2. до пошуків особи , яка б доглядала за ними в зв»язку з
відсутністю відповідного догляду з боку позивача.

Тобто, враховуючи вказані обставини справи суд приходить до висновку , що
ОСОБА_1. таОСОБА_2. на протязі тривалого часу, ще до знайомства з відповідачем
, вчинювали дії по пошуку особи , яка б змогла доглядати за ними і якій би вони
подарували свої частки квартири, що підтверджується зібраними в ході розгляду
справи доказами та спростовують ствердження позивача про вчинення на ОСОБА_1.
таОСОБА_2. тиску чи впливу зі сторони відповідача з метою оформлення власності
на останнього.

Крім того, факти , які були встановлені при розгляді даної цивільної справи
спростовують показання свідків ОСОБА_21., ОСОБА_19., ОСОБА_13., в частині того,
в якій вони стверджували , що позивач ОСОБА_3 постійно доглядав за батьками ,
провідував їх , тощо і в нього були нормальні родинні стосунки з батьками.

На підтвердження вказаного факту суд також враховує те, що в позовній заяві
прокурор міста Кременчука прямо вказував, що ОСОБА_1. таОСОБА_2. змушені були
погодитися на запропоновані ОСОБА_4 послуги по догляду за ними, так як їх
рідний син ОСОБА_3з 1994 року з батьками не проживав і догляду за ними не
здійснював.

Суд враховує , що ОСОБА_1. 01.04.2004 року подавав до Крюківського РВ КМУ
УМВС України в Полтавській області заяву за фактом незаконного заволодіння
позивачем його паспорту громадянина України з метою отримання пенсії заявника ,
що відповідно позбавляло можливості отримання пенсії заявнику особисто і
розпоряджатися нею самостійно, що підтверджує факт того, що між позивачем та
батьками були неприязні стосунки і підтверджує показання свідків про те, що
подружжя ОСОБА_1казали останнім , що їх син зловживає алкогольними напоями.

Суд враховує, що 19.07.2004 року громадянином ОСОБА_1.
подавалась заява про притягнення до відповідальності громадянина ОСОБА_4. за
фактом крадіжки золотих виробів , речей та грошей. Однак суд враховує, що
відповідна заява та пояснення написана ОСОБА_1. не власноручно, а виконана
шляхом комп»ютерного набору , причому вказані пояснення ОСОБА_1. відбирались не
уповноваженою службовою особою ОВС , про що свідчить відсутність відповідної
відмітки на поясненні а було подано разом з заявою. Разом з тим, в даному
матеріалі про відмову в порушення кримінальної справи від 30.07.2004 року (
а.с.9) маються власноручно написані ОСОБА_1. записи про те, що він з дружиною
більше не буде обмовлювати ОСОБА_4., так як він нічого поганого їм не робив.
Також в матеріалі мається власноручно написані записиОСОБА_2. (а.с.8) ,згідно
яких вона повністю згодна з цим заповітом, який складаний разом з чоловіком ,
щоб   все дісталосяОСОБА_4 Будь - яких
заяв   від сторін по справі   про

фальсифікацію
вказаних заяв чи їх невідповідність не надходило , окрім зверненняОСОБА_3 уваги
суду про те, що вказані заяви писалися його батьками під диктовку відповідача .

Таким чином , суд приймає до уваги вказані заяви ОСОБА_1. таОСОБА_2., як д
оказ їх вільного волевиявлення при укладанні договору дарування.

Таким чином, суд вважає, що висновки посмертної судово - пхихіатричної
експертизи поОСОБА_2. та висновки амбулаторної судово - психіатричної
експертизи по ОСОБА_1. про те , що подружжя ОСОБА_1в момент укладання договору
дарування 2/3 частини квартириАДРЕСА_1, а саме 30.08.2002 р. не могли
усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може бути прийнята судом
до уваги , так як вони суперечать та не узгоджуються з дослідженим судом
належними доказами.

Висновки експертизи не є категоричними і не дають чіткої відповіді , що
подружжя ОСОБА_1в момент укладання договору дарування 2/3 частини
квартириАДРЕСА_1, а саме 30.08.2002 р. не могли усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними.

Враховуючи вищевикладене в сукупності суд приходить до висновку , що в
судовому засданні не знайшов підтвердження факт того , що подружжя ОСОБА_1в
момент укладання договору дарування 2/3 частини квартириАДРЕСА_1, 30.08.2002 р.
не могли усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому в позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_4про визнання договору дарування недійсним слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 47,
48, 55 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України № 435-1 від 16.01.2003 року,
суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3про визнання недійсним договору дарування 2/3 частини квартириАДРЕСА_1укладений
між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5. 30 серпня 2002 року за
реєстраційним номером 12848 - відмовити.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне
оскарження до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.