Справа №22ц-363/2007
першій інстанції - Бечко Є.М.
УХВАЛА

Іменем       України

13 березня 2007
року                                                             місто
Чернігів

Апеляційний   суд   Чернігівської області у складі: головуючого - судді Скрипки А.А. суддів - Заболотного В.М., Ішутко В.М. при секретарі - Куксі М.В.

з участю - сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за
апеляційною скаргою Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) на рішення Деснянського районного суду М.Чернігова від 13 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського
обласного відділення Фонду втрати працездатності, ВАТ „ЧеЗаРа" про
стягнення допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду М.Чернігова від 13.12.2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено Стягнуто з ВАТ „ЧеЗаРа" на
користь позивача 846грн. 84коп. допомоги по тимчасовій втраті працездатності.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно вимог
ст.27 Закону „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням", обов'язок надання та оплати відповідного виду матеріального
забезпечення покладено на страхувальника, яким в даному випадку є ВАТ
„ЧеЗаРа". Також, положення п.6 ч.1 ст.35 Закону
передбачають право позивача на виплату допомоги по тимчасовій втраті
працездатності. Сума виплати відповідачами не оспорювалась.

В своїй апеляційній скарзі Чернігівське обласне відділення Фонду просить
скасувати зазначене рішення суду і прийняти нове про відмову в задоволенні  позову ОСОБА_1.  Апелянт
посилається  на те,  що  при

виконанні
рішення суду бухгалтерія ВАТ „ЧеЗаРа" віднесе дані витрати на рахунок
коштів Фонду, що протирічить нормам базового Закону. Також, при вирішення
даного спору судом не враховано, що переведення позивача на легшу працю не
відноситься до страхового випадку в площині Закону „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 року, оскільки відсутні передбачені цим Законом підстави. Згідно ч.8 ст.35
зазначеного Закону, допомога по тимчасовій втраті працездатності при
тимчасовому переведенні на легшу, нижчеоплачувану роботу обчислюється за
загальними правилами і призначається на загальних підставах, які передбачені
для допомоги по тимчасовій втраті працездатності. Згідно ч.1 ст.51 Закону, підставою для призначення допомоги в усіх випадках є виданий
у встановленому порядку листок непрацездатності. Висновок ЛКК, виданий ОСОБА_1,
не може бути підставою для призначення допомоги по тимчасовій втраті
працездатності.

У своїх запереченнях ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу
відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно
постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п.6 ч.1
ст.35 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням", допомога по тимчасовій
втраті працездатності надається застрахованій особі у формі матеріального
забезпечення у разі тимчасового переведення відповідно до медичного висновку на
легшу, нижчеоплачувану роботу.

Частиною 8
статті 35 вищевказаного Закону
передбачено, що така допомога надається на строк до двох місяців. Допомога
обчислюється за загальними правилами, але надається в розмірі, який разом із
заробітком за тимчасово виконувану роботу не може перевищувати суми повного
заробітку до часу переведення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було видано висновок ЛКК №2130 від 18.11.2005
року про те, що йому протипоказана важка фізична праця
строком на 1
місяць, починаючи з 21 листопада 2005 року (а.с.6).
Наказом голови правління ВАТ „ЧеЗаРа" №810/к від 22.11.2005 року, позивача було переведено на легшу працю в зв'язку із хворобою, з 21.11.2005 року по 21.12.2005
року (а.с.12).

Стаття 51
Закону зазначає, що підставою для призначення допомоги по
тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок
непрацездатності. Але, більш конкретно з цього приводу зазначено в Інструкції
про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян,
п.2.13 якої говорить про те, що листок непрацездатності видається, якщо є
професійне захворювання або захворювання на туберкульоз, для виплати допомоги у
зв'язку з іншими захворюваннями видається висновок ЛКК.

А тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ВАТ „ЧеЗаРа" на
користь позивача 846грн. 84коп. допомоги по тимчасовій втраті працездатності,
виходячи з довідки про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за листопада-грудень 2005 року (а.с. 11).

Крім того, згідно ст.ст.2, 27 вищевказаного Закону, страхувальник
- це роботодавець (в даному випадку - ВАТ
„ЧеЗаРа"), який зобов'язаний надавати і оплачувати застрахованим особам
(робітникам) у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального
забезпечення та соціальних послуг. Тобто, допомога по тимчасовій втраті
працездатності має бути стягнута саме з ВАТ „ЧеЗаРа". Доводи Фонду
соціального страхування про те, що зазначені витрати під час виконання судового
рішення віднесуться на рахунок Фонду, що протирічить нормам Закону, не можуть
бути взяті до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.8, 303, 307-308, 313-315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності -відхилити, а рішення Деснянського районного суду М.Чернігова від 13 грудня 2006
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.