ПОСТАНОВА                              Справа №2-2-а 85/07

Іменем                     України                                      2007 рік

04.04.2007 p. Московський
районний суд м. Харкова в складі головуючого суд­ді Майстренко О.М. при
секретарі Соломаха О.В. розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Харкові
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду
України у Московському районі м. Харкова про визнання факту перебування на
утриманні, визнання відмови пенсійного фонду незаконним та зобов'язання
призначити пенсію в зв'язку з втратою годуваль-ника-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з адміністративним позовом і
просить визнати факт перебування її на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, визнати
відмову управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова
від 31.08.2006 года за №
14344-02/30 у встановлені факту перебування її на утриманні ОСОБА_2 незаконною та
зобов'язати управління пенсійного фонду України у Московському районі м.
Харкова призначити їй пенсію в зв'язку з втратою годувальника.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 26 вересня 1986р.

між        ОСОБА_2                     та

нею було укладено шлюб.

ОСОБА_2
був годувальником для своєї сім'ї. Він працював   провідним
конструктором   на   виробничому
підприємстві   атомної турбобудови
„Харківський турбінний завод" і постійно отримував заробітну плату, якою
міг прогодувати свою сім'ю. Вона як дружина ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_2 ,
одержували від ОСОБА_2 допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом
засобу до існування, бо заробіток у неї хоча інколи і був, але він був
нерегулярним і мінімальним. Що стосується сина, то він на той час був
непрацездатним.

ІНФОРМАЦІЯ_2
року її чоловік помер, і вона з сином залишились без годувальника, без
постійного і основного джерела для їхнього існування.

В
зв'язку з чим вона звернулася управління пенсійного фонду України у Мос­ковському
районі м. Харкова про призначення їй пенсії в зв'язку з втратою годуваль­ника,
але повідомленням від 31.08.2006 року їй в цьому було відмовлено.

Представник управління пенсійного фонду України у Московському районі м.
Харкова позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав.

Посилається на те, що позивачка перебуває на обліку в
Управлінні ПФУ в Мо­сковському районі м. Харкова і отримує пенсію за віком з
14.08.2006 - дати звернен­ня за призначенням пенсії відповідно до Закону
України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Пенсія в розмірі 430,43 грн. обчислена при загальному
стажі роботи 34 роки 07 місяців 22 дні із середньомісячного заробітку в розмірі
1099,31 грн. згідно довідки про заробітну плату від 24.07.2006 №791, виданої
філією "Науково-дослідний та про­ектно-конструкторський інститут
автоматизованих систем управління транспортом газу" за період з 01.01.1987
по 31.12.1991.

16.08.2006 позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова з заявою про переведення її на пенсію у
зв"язку з втратою годувальника.

Листом від 31.08.2006 №14344-02/1/30 відповідач відмовив ОСОБА_1 у
переведенні її на пенсію у зв"язку з втратою годувальника, так як для
цього не було підстав передбачених ст. 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пен­сійне страхування".

Відповідно
до абз. 1 ч. 1 ст.З6 вказаного Закону пенсія у зв'язку з втратою го­дувальника
призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на
його утриманні за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу,
який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі
смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону,
- незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з
втратою годува­льника призначається незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Таким чином, пенсія у зв"язку з втратою годувальника призначається
членам сім"ї померлого годувальника, які на момент його смерті одночасно
були непраце­здатними і перебували на його утриманні.

В ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" вказується вичерпний перелік членів сім"ї, які
вважаються непрацезда­тними.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.36 до непрацездатних членів сім'ї відносяться
чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного
віку, перед­баченого статтею 26 цього Закону.

Станом на 06.02.2002 - дата смерті ОСОБА_2
його дружина ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку та не була інваладом.

За таких
обставин її не можна віднести до непрацездатних членів сім"ї.

Відповідно до ч.З ст. 36 зазначеного Закону до членів сімХ які вважаються
та­кими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи,
зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1)
були на повному утриманні померлого годувальника;

2)
одержували від померлого годувальника допомогу, що була
для них постійним і основним джерелом засобів до існування,

Із змісту вказаної статті випливає, що особи, які були на утриманні
померлого годувальника, мають бути із числа зазначених в ч.2 ст.36 Закону
України "Про зага­льнообов'язкове державне пенсійне страхування",
тобто із числа непрацездатних осіб.

Так як, позивачка на момент смерті ОСОБА_3
не була непрацездатною, то підстав для призначення пенсії на підставі абз. 1
ч. 1 ст. 36 вищевказаного Закону немає.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 36 Закону України "Про
загальнообов"язкове дер­жавне пенсійне страхування" батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у
зв"язку з втратою годувальника, якщо втра­тили джерело засобів до
існування.

В трудовій книжці ОСОБА_1 останній запис під №11 від 26.01.1998 вказує на
те, що вона прийнята на роботу на фірму "Вега ЛТД", запису про
звільнен­ня позивачки немає.

В заяві про призначення пенсії за віком від 14.08.2006 вказано, що місцем
ро­боти позивачки є ТОВ НКФ "Вега ЛТД".

Крім того, довідка від 12,02,2007 №26/07, що міститься в матеріалах
пенсійної справи, видана ТОВ НКФ "Вега ЛТД" підтверджує, що позивачка
з 26.01.1998 і до цього часу працює на вказаній фірмі.

Таким чином, зробити висновок про те, що позивачка втратила джерело засо­бів
до існування в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова
підстав немає.

Крім того, незрозуміле, чому ОСОБА_1 звернулася до Управління ПФУ в
Московському районі м. Харкова лише 16.08.2006, тоді як її чоловік помер
06.02.2002, тобто тільки через чотири з половиною роки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивачки посилається на ст.ст.
37, 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що є неправильним.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пен­сійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між
суб'єктами сис­теми загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.
Дія інших нормати­вно-правових актів може поширюватися на ці відносини

лише у випадках, передбачених цим
Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються умови набуття права та
порядок визна­чення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з абз.2
ч. 15 Прикінцевих положень вказаного Закону положення Закону України "Про
пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію
за ві­ком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пен­сійне страхування", якою визначені умови
призначення пенсії у зв"язку з втратою го­дувальника, ОСОБА_1 права на
вказаний вид пенсії не має.

В зв'язку з чим відповідач просить відмовити позивачці в
задоволенні її позо­вних вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, допросивши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню по наступним підставам.

Як було встановлено судом, і сторони проти цього не
заперечували, позивачка по справі з 26.09.1986 року знаходилась в шлюбі зі
ОСОБА_2 від якого мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_3 помер.

На час смерті чоловіка, позивачка по справі не була непрацездатною, і крім
то­го, вона працювала на фірмі «Вега ЛТД», отримувала заробітну плату.

Позивачка перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в
Московському районі м. Харкова і отримує пенсію за віком з 14.08.2006 - дати
звернення за призначенням пе­нсії відповідно до Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне стра­хування".

Пенсія в розмірі 430,43 грн. обчислена при загальному
стажі роботи 34 роки 07 місяців 22 дні із середньомісячного заробітку в розмірі
1099,31 грн. згідно довідки про заробітну плату від 24.07.2006 №791, виданої
філією "Науково-дослідний та про­ектно-конструкторський інститут
автоматизованих систем управління транспортом газу" за період з 01.01.1987
по 31.12.1991.

16.08.2006 позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова з заявою про переведення її на пенсію у
зв"язку з втратою годувальника.

Листом від 31.08.2006 №14344-02/1/30 відповідач відмовив ОСОБА_1 у
переведенні її на пенсію у зв"язку з втратою годувальника, так як для цього
не було підстав передбачених ст. 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пен­сійне страхування".

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст.36 вказаного Закону пенсія у
зв'язку з втратою го­дувальника призначається непрацездатним членам сім'ї
померлого годувальника, які були на його утриманні за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годува­льника призначається
незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Таким чином, пенсія у зв"язку з втратою годувальника призначається
членам сім"ї померлого годувальника, які на момент його смерті одночасно
були непраце­здатними і перебували на його утриманні.

Як вбачається із пояснень сторін і матеріалів справи, на
час смерті ОСОБА_2
позивачка працювала, отримувала заробітну плату, і не була непрацездатною, а
тому підстав для призначення пенсії в зв'язку з втратою годувальника не малося.

Ті обставини, що чоловік позивачки отримував більшу заробітну плату чим
вона, не дає підстав для призначення пенсії в зв'язку з втратою годувальника.

На підставі вишенаведенного , керуючись ст., ст.. 57-60 ЦПК України, ст. 36
Закона України
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд-

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1
до управління пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова про
визнання факту перебування на утриманні, визнання відмови пенсійного фонду
незаконним та зобов'язання призна­чити пенсію в зв'язку з втратою годувальника
відмовити.

На постанову
може бути подана апеляційна скарга протягом 20 днів.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом
10 днів.