Справа №
22-309807 р.                                       Головуючий у 1 інстанції Корекян Н.Р.
Категорія  21                                                    Доповідач Шамрило Л.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2007 року                                          Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Курило В.П.

суддів: Санікової О.С., Шамрило Л.Г.

при секретарі: Степаненко В.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Донецьку апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сніжне
Донецької області на рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від
23 січня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м. Сніжне Донецької області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Сніжне Донецької області, посилаючись на те, що з 1975 року працював на
шахті „Північна" в якості гроз. Висновком МСЕК від 28.02.2002 р. йому
вперше встановлено 30% втрати професійної працездатності у зв'язку із
професійним захворюванням -хронічний пиловий бронхіт та він визнаний інвалідом
третьої групи безстроково. Висновком МСЕК йому також встановлені протипоказання - робота в
підземних умовах, в контакті з пилом і газами. Наказом по шахті від 14.03.2002
р. його звільнено з роботи за станом здоров'я на підставі п.2 ст.40 КЗпП України.

Ушкодженням
здоров'я йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що він вимушений був
звільнитися і таким чином втратив джерело доходу, в наступний час не працює, постійнро
хворіє, страждає від болю у грудях, нападів кашлю та задухи, відчуває
слабкість, у зв'язку з чим не може вести звичний активний спосіб життя; вимушений
постійно відвідувати лікарню і приймати багато лікарських засобів. Тим самим
він вимушений повністю змінити звичний спосіб життя, чим порушені його життєві звязки.
На відшкодування моральної шкоди просив
стягнути 30 000 грн.

Рішенням
Сніжнянського міського суду Донецької області від 23 січня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково: на його користь з відповідача стягнуто на відшкодування моральної шкоди 10 000
грн.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сніжне
Донецької області просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
його позовних вимог.

В обгрунтування
апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та
процесуального права і, зокрема, на те, що судом не враховано, що винним у професійному
захворюванні позивача є підприємство, оскільки не забезпечило безпечні умови

2

праці, тому воно
і повинно відшкодовувати позивачу моральну шкоду; позивачем не доведений факт
спричинення йому моральної шкоди, оскільки не наданий висновок медичних органів
про наявність
факту заподіяння моральної шкоди та її характер, а висновок МСЕК про
встановлення стійкої втрати професійної працездатності є підставою для відшкодування
позивачу матеріальної шкоди і не є підтвердженням факту спричинення моральної
шкоди; інших доказів спричинення моральної шкоди позивач не надав; судом дана невірна
оцінки глибині фізичних та душевних страждань позивача. Крім того, Законом України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік" зупинена дія статей Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",
які передбачають виплату моральної шкоди, тому у суда не було законних підстав для стягнення моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду
підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної
скарги, просила залишити рішення суду без змін, вважаючи його законним і
обгрунтованним.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 1975 року працював на
шахті „Північна" на підземних роботах в умовах впливу
несприятливих факторів, внаслідок чого отримав професійне захворювання.
Висновком МСЕК від 28.02.2002 р. позивачу вперше встановлено 30% втрати
професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням - хронічний
пиловий бронхіт та він визнаний інвалідом третьої
групи безстроково. Ушкодження здоров'я пов'язано з виконанням позивачем своїх трудових обов'язків. Часткова втрата
працездатності призвела до заподіяння ОСОБА_1 моральних та
фізичних стражданнь та обмежила його можливість вести активний
спосіб життя.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарга, дослідивши матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення
суду скасуванню, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до вимог
ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду і ухвалення нового рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з того, що
згідно висновку МСЕК від 28.02.2002 р.
позивачу встановлено безстроково 30% втрати професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням - хронічний пиловий
бронхіт та третя група інвалідності, а тому він має
право на відшкодування моральної шкоди за нормами Закону України„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" .

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що згідно п.22 ст.71
Закону України „Про Державний бюджет Україна на
2007 рік" зупинено на 2007 рік дію абзацу 4 статті 1, підпункту „є"
пункту 1 частини першої статті 21, частини 3 статті 28 та частини 3 статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового
випадку.

Проте судом першої інстанції ці заперечення відповідача не прийняті; при
цьому суд послався на те, що норми Закону України„Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди статтею 71 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007 рік» не скасовані, а лише призупинено їх
дію, а страховий випадок і спірні правовідносини
склалися до прийняття зазначеного Закону. Але при цьому судом не враховано, що призупинення дії Закону так саме не дає
підстав для його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, право на відшкодування моральної шкоди
відповідно до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у зв'язку із професійним захворюванням  у позивача виникло у 2002 році, коли
висновком МСЕК від 28.02.

3

2002 року йому вперше встановлено 30% стійкої втрати професійної
працездатності внаслідок професійного захворюваня.

Проте рішення судом першої інстанції ухвалене 23 січня 2007 року, коли діяв
Закон України «Про Державний бюджет України на
2007 рік», статею 71 п. 22 якого на 2007 рік зупинена дія абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим
і членам їх сімей), підпункту «є» пункту 1
частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
незалежно від часу настання страхового випадку.

Положення ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»
на теперішній час такими, що не відповідають
Конституції України (є неконституційними), Конституційним
Судом України не визнані.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи судом
неправильно застосовані норми матеріального
права, а тому ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1
на підставі п.22 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на
2007 рік".

Керуючись ст. ст. З 07 ч. 1, 309 ч.
1, 314 ч.2, 316 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне Донецької

області задовольнити.                                                                                                                                              і

Рішення Сніжнянського міського суду
Донецької області  від 23 січня 2007 року
скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої [ дирекції Фонду від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. | Сніжне Донецької області про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржено безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання        | законної сили
рішенням апеляційного суду.