У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 червня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Лихути Л.М.,   Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м. Києва, Комунального підприємства
“Липкижитлосервіс” про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 10
січня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП УЖГ Печерського
району м. Києва, КП “Липкижитлосервіс” про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13.07.2006 р. у
позові  відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10.01.2007 р. рішення місцевого
суду скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову:
стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивачки 17796 грн. матеріальної шкоди та 5000
грн. моральної шкоди, а в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати та
передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Заперечуючи проти касаційної скарги, ОСОБА_1 вказує на те, що рішення
апеляційного суду, на її думку, є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення
апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення
позову з підстав ст.ст. 440, 440-1 ЦК УРСР 1963 року, апеляційний суд виходив з того, що залиття
квартири позивачки сталося внаслідок винних дій відповідачки ОСОБА_3, яка  не довела відсутність своєї вини у її
спричинені.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не
спростовують. Факт належного повідомлення відповідачів про час і місце розгляду
справи в суді апеляційної інстанції підтверджується наявними в справі
розписками про одержання ними судових повідомлень.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук