У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя
Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши                        27 червня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пирятинського
районного суду Полтавської області від 19 лютого 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 12 квітня 2007 року
в справі за позовом ОСОБА_1  до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Пирятинського районного
нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4, про переведення прав і
обов'язків покупця,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом та
просила перевести на неї права і обов'язки покупця, визнати за нею право
власності на 9/20 частин будинку, розташованого у АДРЕСА_1, який був відчужений
ОСОБА_2 ОСОБА_3 за 5 000 грн., оскільки зазначену суму вона зможе заплатити.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що їй двічі надходили
повідомлення від нотаріуса про переважне право купівлі частини будинку будинку
за 15 000 грн., потім згадана сума була змінена на 25 000 грн., однак така сума
не відповідає дійсності, оскільки
спірний будинок продано  за набагато
меншу ціну.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області
від          19 лютого 2007 року,
залишеним без змін ухвалою  Апеляційного
суду Полтавської області від 12 квітня 2007 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на
невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильні оцінку доказів і
з'ясування обставин справи,  порушення
судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові
рішення й ухвалити нове рішення, яким її вимоги задовольнити.

У відкритті
касаційного провадження у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з
ним, виходили з того, що позивачка, якій належить 11/20 частин спірного
будинку, згідно з повідомленням приватного нотаріуса ОСОБА_4 повідомлялася про
намір             ОСОБА_2 продати належну
йому частину будинку за 15 000 грн., а потім -
за       25 000 грн., фактично
будинок було продано за 5 000 доларів США, у зв'язку з чим в договорі
купівлі-продажу було виправлено вартість будинку і зазначено 25 000 грн.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не  може  встановлювати або (та) вважати
доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний
нотаріус Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області
ОСОБА_4, про переведення прав і обов'язків покупця за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської
області від 19 лютого 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12
квітня 2007 року    відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема