Справа№2-423/2007  рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРА ЇНИ

22
лютого 2007 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Дубае Т.В.,
при секретарі Пузерей А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Києві позовну заяву Боярської лісової дослідної станції Національного аграрного
університету до ОСОБА_1, Ходосіївської сільської ради Киево-Святошинського
району Київської області, Києво-Святошинської райдержадміністрації про визнання
недійсними державних актів на право користування та право приватної власності
на земельні ділянки, -

встановив:

У ІНФОРМАЦІЯ_1року Боярська лісова дослідна станція
Національного аграрного університету звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1.
та Ходосіївської сільської ради про визнання недійсним^ видацогоЗрадою
ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідачу ОСОБА_1 державного акта серіії'КВ на право
приватної власності на земельну ділянку розміром 4,8 га, розташовану на
території Ходосіївської сільської ради.

Свої вимоги позивач мотивував тим, ще- зазначена в цьому акті земельна
ділянка відноситься до лісів першої категорії і з ІНФОРМАЦІЯ_6 року знаходиться
в користуванні Боярської лісової дослідної станції Національного аграрного
університету. Ніколи вказана земельна ділянка не вилучалася з користування
позивача і право позивача на користування вказаною земельною ділянкою не
припинялося у встановленому законом порядку. Зазначена в оспорюваному
державному акті земельна ділянка знаходиться поза межами с.Ходосіївка, а
відповідно до вимог ст. 13 Лісового кодексу України в редакції 1994 року
розпорядження земельними ділянками лісового фонду поза межами населених пунктів
віднесено до виключної компетенції обласних рад. За діючим у ІНФОРМАЦІЯ_3році
земельним та лісовим законодавством земельні ділянки лісів не могли передаватися
у приватну власність. Крім того, у вказаному державному акті не вказано
підставу та дату прийняття рішення органом, який надав земельну ділянку
відповідачеві.

Посилаючись на те, що право власності відповідача
ОСОБА_1. з ІНФОРМАЦІЯ_3року на вказану ділянку не було зареєстровано і позивачу
не було відомо про видачу відповідачеві державного акта, а про існування цього
акта він дізнався лише при розгляді справи Києво-Святошинським районним судом
за адміністративним позовом відповідача у липні ІНФОРМАЦІЯ_11 року, позивач
просив поновити йому строк звернення до суду з вказаним позовом, як пропущений
ним з поважних причин, та задоволити позовні вимоги.

В ході розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги. Посилався на те, що
при збиранні доказів на підтвердження заявленого позову він дізнався, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради
відповідачеві ОСОБА_1 було видано державний акт серії НОМЕР_1, на право
користування земельною ділянкою розміром 4,8 га, в якому зазначено про його
реєстрацію у Книзі записів державних актів під НОМЕР_2. Позивач просив визнати
недійсним цей акт на ім'я відповідача, посилаючись на те, що земельна ділянка є
лісом і з ІНФОРМАЦІЯ_6 року перебуває у користуванні позивача. Вказаний акт
носить назву «Державний акт на право користування землею», а у самому
державному акті зазначено, що земельна ділянка надана відповідачеві у приватну
власність. В акті зазначено, що він зареєстрований у Книзі записів державних
актів за НОМЕР_2, видано його ІНФОРМАЦІЯ_5
року. Проте згідно відповіді начальника Києво-Святошинського районного
відділу земельних ресурсів державний акт на ім»я ОСОБА_1 в Книзі записів
державних актів взагалі не зареєстрований. Під вказаним номером значиться
державний акт на право постійного користування, виданий ще у ІНФОРМАЦІЯ_7 році
зовсім іншій організації. А реєстрація державних актів за ІНФОРМАЦІЯ_8 рік
взагалі розпочинається з НОМЕР_3.

Посилаючись на
те, що вказаними актами порушується право постійного користування на вказані
землі лісів, позивач просив визнати їх недійсними, поновивши строк звернення до
суду.

В судовому засіданні представники позивача підтримали
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 та його
представники позов не визнали, посилаючись на правомірність отримання ним
вказаних державних актів на право власності на земельну ділянку розміром 4,8
га, оскільки вказану земельну ділянку він отримав у власність при виході з
кооперативу «Київ-побут» на підставі договору від ІНФОРМАЦІЯ_14 року, як
вихідний пай.

Представники
сільської ради в судове засідання не з»явився направив суду лист про слухання
справи в його відсутності.

Представник
Києво- Святошинської райдержадміністрації позов визнав. Просив задовольнити.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд задовольняє позов з таких
підстав.

Відповідно до
ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом
встановлено, що згідно державних актів на право постійного користування землею
серії НОМЕР_4, НОМЕР_5, виданих ІНФОРМАЦІЯ_9 року Києво-Святошинською
райдержадміністрацією на підставі рішення від ІНФОРМАЦІЯ_10року, земля в
розмірі 231,3 га та 95,3 га для ведення лісового господарства надана в постійне
користування Боярській лісовій дослідній станції Національного аграрного
університету, з зазначенням конкретних меж, в тому числі й межі з Ходосіївською
сільською радою. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що вказана
земля перебувала у користуванні позивача раніше на підставі чинних на той час
документів, відносилася до земель державної власності, як ліси першої групи -
вкриті лісом).

Судом також
встановлено, що при розгляді у ІНФОРМАЦІЯ_11 році справи за адміністративним
позовом відповідача ОСОБА_1 позивач
дізнався про існування двох державних актів на право постійного користування та
право власності ОСОБА_1. на частину земельної ділянки розміром 4,8 га, яка
знаходиться у постійному користуванні Боярської лісової дослідної станції, а
саме : виданий Ходосіївською сільською радою ІНФОРМАЦІЯ_2року відповідачу
ОСОБА_1 державний акт серії KB на право приватної власності на земельну ділянку
розміром 4,8 га, розташовану на території Ходосіївської сільської ради, та
виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 року виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної
ради відповідачеві ОСОБА_1 державний акт серії НОМЕР_1, на право користування
земельною ділянкою розміром 4,8 га.

Суд визнає ці
два державні акти на ім'я ОСОБА_1 недійсними, оскільки вони не відповідають вимогам
закону, у них не зазначені рішення компетентних органів, які мали право на той
час розпоряджатися землями державного лісового фонду і на підставі яких були
видані ці державні акти. В актах не зазначені правові підстави надання 4,8 га
земель лісового фонду відповідачеві - фізичній особі. Вказані державні акти не
зареєстровані в Книзі записів державних актів, а відомості, що містяться у цих
актах про їх реєстрацію, не відповідають дійсності та спростовуються
інформацією компетентних землевпорядних органів.

Згідно відповіді начальника Києво-Святошинського районного відділу
земельних

ресурсів
від ІНФОРМАЦІЯ_12 року державний акт на ім»я ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року в
Книзі записів державних актів взагалі не зареєстрований. Під вказаним номером
значиться державний акт на право постійного користування, виданий ІНФОРМАЦІЯ_13
році зовсім іншій юридичній особі, реєстрація державних актів за ІНФОРМАЦІЯ_8
рік взагалі розпочинається з НОМЕР_3.

Що
стосується державного акта, виданого Ходосіївською сільською радою
ІНФОРМАЦІЯ_2року , то у вказаному державному акті взагалі не вказано підставу
та дату прийняття рішення органом, який надав земельну ділянку відповідачеві.

За таких обставин, коли вказані акти суперечать вимогам закону, суд визнає
їх недійсними на підстав ст.48 ЦК
України 1963 року, що діяв на час їх видачі відповідачеві.

Доводи відповідача про те, що він отримав вказану земельну ділянку у
власність при виході з кооперативу «Київ-побут» на підставі договору від
ІНФОРМАЦІЯ_14 року, як вихідний пай, не грунтується на законі та не можуть бути
прийняті до уваги.

Відповідно до вимог статей 6, 77 ЗК України в редакції
ІНФОРМАЦІЯ_8 року землі лісового фонду використовуються за цільовим
призначенням для ведення лісового господарства. Районні ради за погодженням із
державними органами лісового господарства могли надавати, в тому числі
громадянам, в тимчасове користування землі лісового фонду, що є у користуванні
державних лісогосподарських підприємстві уставов
і організацій, для сільськогосподарських цілей. Але вказані землі не можуть
передаватися у власність.

За таких обставин, коли позивач відповідно до вимог ст.60 ЦПК України довів
заявлені ним вимоги, суд задовольняє позов.

На
підставі викладеного, ст. 158 ЗК України, ст.48 ЦК України 1963 року, керуючись ст.ст. 60,212 - 215, 218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов Боярської лісової дослідної станції Національного
аграрного університету до ОСОБА_1, Ходосіївської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської області, Києво-Святошинської районної
ради Київської області про визнання недійсними державних актів на право
користування та право приватної власності на земельні ділянки задоволити.

Поновити Боярській лісово дослідній станції Національного аграрного
університету строк звернення до суду.

Визнати недійсним державний акт серії KB на право
приватної власності на земельну ділянку розміром 4,8 га, розташовану на
території Ходосіївської сільської ради Києво-Святошинського району Київської
області, виданий Ходосіївською сільською радою Києво-Святошинського району
Київської області ІНФОРМАЦІЯ_2року ОСОБА_1.

Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право
користування земельною ділянкою , виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 року виконавчим
комітетом Києво-Святошинської районної ради Київської області відповідачеві
ОСОБА_1, в якому зазначено про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної
ділянки розміром 4,8 га та зазначено про його реєстрацію у Книзі записів
державних актів під НОМЕР_2.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.