Справа:
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2007 року
автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:       головуючого-судді    -
Зємцова В.В. при секретарі
- Галайчук
Н.І.

розглянувши у відкритому     судовому засіданні в м.  Кременчуці
справу за позовом ОСОБА_1  до   ЗАТ
„Кременчуцьке   управління   механізації
будівництва"    про
відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки з вини водія
підприємства,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006р. до суду звернувся ОСОБА_1 з вказаним
позовом до ЗАТ „Кременчуцьке управління механізації будівництва".

Позивач зазначав, що 18 травня 2006 року, керуючи
автомобілем „Honda Accord", реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по а/ш
Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя. Виконуючи маневр обгону екскаватора
„ІНФОРМАЦІЯ_1" реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить відповідачу, яким
керував ОСОБА_2 та який не включаючи знаку повороту, повернув вліво і допустив
зіткнення з автомобілем позивача. Даний автомобіль був придбаний позивачем
11.07.2005р. у ОСОБА_3 і яким керував на підставі доручення.

ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР, відносно
якого було складено адміністративний протокол і якого суд визнав винним у
вчиненні правопорушення і застосував стягнення у виді штрафу в розмірі 17 грн.

Водій ОСОБА_2 на час скоєння ДТП перебував з
підприємством у трудових відносинах.

Згідно висновку експертизи вартість відновлювальних робіт
становить 32 267,75 грн.,
послуги експерта - 450 грн.,
загальна сума матеріальних збитків становить - 32 717,75 грн.

Просив стягнути з відповідача у відшкодування завданої
шкоди - 32 267,75 грн.,
моральну шкоду в сумі 25
000 грн. та сплачені судові витрати.                    .

У судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_4 позов
підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини та підстави,
викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - ОСОБА_5 проти позову заперечував. Надали суду свої
заперечення. В яких вказували, що позивач ОСОБА_1 в момент аварії керував
автомобілем на підставі доручення, тобто не був власником автомобілю,
автомобіль належить на праві власності третій особі - ОСОБА_3.

Що стосується відшкодування моральної шкоди вказували, що
заперечують оскільки, позивачем не надано доказів протиправної поведінки
відповідача щодо нього, які б потягнули за собою погіршення життя та
ускладнення родинних стосунків.

Крім того, відповідач ЗАТ „КУМБ" неодноразово
пропонував позивачу відремонтувати автомобіль, оскільки мають таку можливість.

Третя особа -
ОСОБА_2  та його представник - ОСОБА_6 проти
позову заперечували.

Третя особа -
ОСОБА_3 проти позову не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, вивчивши
та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно ст.
1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2
ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із змінами
та доповненнями) „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди)", зокрема в п.п. 4,5
зазначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути
визначено, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю ' відповідача її
було заподіяно позивачу, коли були вчинені дії, якими було заподіяно цю шкоду
та якими доказами це підтверджується.

Судом достовірно встановлено, що 18 травня 2006 року,
позивач, керуючи автомобілем „Honda Accord", реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по а/ш
Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя. Виконуючи маневр обгону екскаватора
„ІНФОРМАЦІЯ_1" реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить відповідачу, яким
керував ОСОБА_2 та який не включаючи знаку повороту, повернув вліво і допустив
зіткнення з автомобілем позивача.

ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР, відносно
якого було складено адміністративний протокол і якого суд визнав винним у
вчиненні правопорушення.

Водій ОСОБА_2 на час скоєння ДТП перебував з
підприємством у трудових відносинах.

Автомобіль „Honda
Accord", реєстраційний
номер НОМЕР_1 на
момент скоєння ДТП належав на праві власності третій особі - ОСОБА_3.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що в позові
ОСОБА_1 слід відмовити повністю, як в частині відшкодування майнової шкоди, так
і в частині моральної шкоду у зв"язку з недоведеністю позивачем
спричиненої моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 16,
23, 1166, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із змінами
та доповненнями) „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди)", ст. ст. 14,
57 - 59, 208, 209, 212, 215,218,223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ЗАТ „Кременчуцьке управління
механізації будівництва" про відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки з вини водія підприємства - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного Суду
Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.