Справа № 2-177/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2007
року.

Новоукраїнський
районний суд Кіровоградської області у складі головуючого - Карпенко О.Л. при секретарі - Пономаренко Р.В.
за участю:

позивачки - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
представників відповідача -
ОСОБА_3 і ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_1 до
ВАТ "Кіровоградобленерго", третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_5, про поновлення на роботі, оплату середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в трудових відносинах з
відповідачем, 14 грудня 2006 року нею подано
заяву про звільнення на підставі ст. 36
п. 1 КЗпП
України з 18 грудня 2006 року. З останьої
дати вона перебувала на лікарняному і через співробітника Новоукраїнського
району електромереж (далі по тексту РЕМ)
ОСОБА_6 передала в усній формі начальнику РЕМ, що вона
відкликає раніше подану заяву і бажає продовжити трудовий договір. Перебуваючи
на лікуванні, 05 січня 2007 року, вона
отримала листа від відповідача з якого дізналася, що була звільнена за згодою
сторін з 27 грудня 2007 року. Позивач
вважає звільнення незаконним, просить суд поновити її на попередній посаді,
стягнути з позивача на її користь 700
грн. заробітку за час вимушеного прогулу. Позивачка також стверджує, що
внаслідок її незаконниго звільнення їй було завдано моральну шкоду, яку вона
оцінює у 2000 грн. та
просить стягнути її компенсацію на свою користь.

В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги в
частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і просила
стягнути з відповідача 2224
грн. 80 коп.
Крім того, позивачка підтримала решту своїх позовних вимог і обставини якими
вони обгрунтовані в позовній заяві. Додатково вона пояснила, що після конфлікту
з керівником Новоукраїнського РЕМ,
який стався 14 грудня 2006 року, подала
йому через секретаря заяву про звільнення за угодою сторін з 18 грудня 2006 року. З приводу
розірвання трудового договору з нею керівник РЕМ, або інша посадова особа підприємства особисто не
спілкувалися. Через секретаря вона дізналася, що керівник РЕМ незаперечне
проти її звільнення, але з 27
грудня 2006 року.
Вона не зверталася з цього приводу до начальника РЕМ так, як недобре себе почувала і пішла додому, до того ж заяву
про розірвання трудового договору подана нею на ім"я голови правління, а
не начальника РЕМ. Через
день вдома її відвідав свідок ОСОБА_6 і вона його попросила передати по місцю
роботи, що не бажає звільнятися і відкликає подану заяву. Особисто вона цього
зробити не могла так, як з 18
грудня 2006 року
проходила лікування.

2

Представник позивача надав пояснення про те, що сторони
фактично не визначили строк розірвання трудового договору, натомість відповідач
зробив це самостійно на свій розсуд без згоди позивачки, а тому звільнення
відбулося не у відповідності до ст. 36
ч. 1 КЗпП
України. За таких умов звільнення є незаконним. Внаслідок порушення трудових
прав позивачки їй було завдано моральну шкоду.

Відповідач подав суду письмові заперечення на позов в
яких вказав, що на час звільнення позивачки сторони мали обопільні претензій і
не бажали продовжувати існуючі трудові відносини, при цьому вони досягай згоди
про припинення трудового договору за угодою сторін так, як позивачка подала
відповідну заяву про звільнення, а відповідач видав відповідний наказ. Дата
припинення трудового договору -
27 грудня 2006 року, а
не 18 грудня 2006 року, була
узгоджена сторонами так, як це пояснюється виробничою необхідністю і позивачці
було відомо про резолюцію керівника РЕМ
однак вона не заперечувала проти цього. Ст. 36 КЗпП України не передбачено право працівника відкликати
раніше подану заяву про припинення трудового договору за угодою сторін, в
такому випадку анулювання угоди можливо при взаємній згоді про це власника
підприємства або уповноваженого ним органу і працівника. Таким чином,
звільнення позивачки є законним. Внаслідок правомірних дій відповідача не було
завдано моральної шкоди позивачці, а тому її вимоги безпідставні.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили
посилаючись на те, що позивачка фактично виявила свою волю про розірвання
трудового договору за угодою сторін, коли подала заяву, і відповідач також
погодився на розірвання трудового договору. Звільнення позивачки саме 27 грудня 2006 року було
узгоджено з нею так, як вона знаючи про резолюцію на заяві начальника РЕМ не заперечувала
проти цього. Лналювання угоди про розірвання трудового договору з ініціативи
лише однієї сторони є неможливим.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5
в судове засідання не зявився подавши заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання проте, що 18 грудня 2006 року на прохання
позивачки він повідомив Новоукраїнський РЕМ
про її небажання звільнятися з роботи та про відклик поданої нею заяви.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідка
ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд встановив слідуючі обставини і
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з відомостей трудової книжки позивача (а.с. ), до звільнення
вона працювала на посаді інженера Новоукраїнського району електричних мереж ВАТ
"Кіровоградобленерго".

14 грудня 2006 року позивачкою
подано голові ВАТ "Кіровоградобленерго" заяву про припинення
трудового договору з 18 грудня 2006 року за угодою
ситорін.

Того ж 14 грудня 2006 року, з
урахуванням думки начальника Новоукраїнського РЕМ про те, що він не заперечує проти звільнення з 27 грудня 2006 року, головою
правлінння ВАТ "Кіровоградобленерго" видано наказу НОМЕР_1 (а.с. ) згідно якого
позивачку звільнено за угодою сторін з 27
грудня 2006 року.

Статтею 36 п.1 КЗпП
України передбачено припинення трудового договору за угодою сторін.

Згідно п. 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 "Про
практику розгляду судами трудових спорів" при домовленності між
працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим
ним органом про припинення трудового договору зп п. 1 ст. 36 КЗпП (за угодою
сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Однак, в даному випадку сторони фактично не узгодили
строк припинення трудового договору так, як позивачка запропонувала відповідачу
припинити трудовий договір саме з 18
грудня 2006 року, а
відповідач не погодився на це однак, іншу дату

3

звільнення
не узгодив з позивачкою і встановив її на свій розсуд. Та обставина, що
позивачка знала про зміст резолюції начальника Новоукраїнського РЕМ і не
заперечувала проти неї не має правового значення так, як заява про припинення
трудового договору була адресована голові правління відповідача, тобто
уповноваженії власником підприємства особі, а ним не було узгоджено з
працівником дату звільнення. Згідно п.
5.З. Положення про Новоукраїнський РЕМ
(а.с. ) Начальник
РЕМ має лише
право подавати голові правління пропозиції, щодо прийняття, переміщення,
звільнення працівників.

В подальшому позивачка підтвердила бажання продовжити трудові відносини з
відповідачем і зважаючи на те, що вона перебувала на лікуванні, то повідомила
про своє бажання 18 грудня 2006 року через
співробітника. Трудові правовідносини між сторонами фактично тривали до 27 грудня 2006 року.

За таких умов суд дійшов висновку, що 14
грудня 2006 року
сторонами не було досягнуто угоди про припинення трудового договору.

Таким чином, мало місце звільнення працівника з ініціативи підприємства без
належної правової підстави.

Згідно ст. 235 КЗпП
України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При
цьому одночасно приймається рішення про виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір середнього заробітку позивачки за час вимушеного прогулу,
суд враховує, що з 18 грудня 2006 по 12 січня 2007 вона перебувала
на лікарняному, який їй оплачено в повному обсязі (ах. ). Тому, стягненню
з відповідача підлягає середній заробіток за період з 13 січня 2007 року по 15 березня 2007 року, що
становить 44 робочих
дні. Згідно довідки (а.с. )
середньодення заробітна плата позивачки становить 41 грн. 20 коп., тому з
відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1812 грн. 80 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу. Сума вказана без утримання податків і
інших обов'язкових платежів.

Крім того, згідно ст. 237-1
КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд погоджується з доводами позивачки, що вона зазнала моральних страждай у
зв"язку з неправомірним звільненням, які виявилися у порушенні її права та
необхідністю докладати додаткові зусилля для забеспечення свого існування.
Однак, суд вважає, що позивачкою необгрунтовано завищено розмір відшкодування
завданої їй моральної шкоди, а тому, з урахуванням характеру правопорушення та
глибини душевних страждань позивачки, завдана моральна шкода підлягає
відшкодуванню у розмірі 500
грн.

Керуючись 36 п. 1, 235,237-1 КЗпП України,
ст. 88,209,212,213,215,
367 ч. 1 п. 2 і 4 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні
вимоги частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інженера Новоукраїнського
району електричних мереж відкритого акціонерного товариства
"Кіровоградобленерго". Допустити рішення в цій частині до негайного
виконання.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства
"Кіровоградобленерго" на користь ОСОБА_1 1812 (одну тисячу
вісімсот дванадцять) грн. 80
коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Допустити до негайного виконання рішення в частині
стягнення з відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго"
на користь ОСОБА_1 906 (дев"ятьсот
шість) грн. 40 коп.
середнього заробітку за один місяць.

4

Стягнути з відкритого акціонерного товариства
"Кіровоградобленерго" на користь ОСОБА_1 500 (п"ятьсот)
грн. 00 коп.
відшкод моральної шкоди.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства
"Кіровоградобленерго" в дохід держави 66 (шістдесят шість) грн. 31 коп. судового збору.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства
"Кіровоградобленерго" на користь Тереторіального управління Державної
судової адміністрації України в Кіровоградській області 30 (тридцять) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області
через Новоукраїнський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та подачі апеляційної
скарги протягом наступних двадцяти днів після подання заяви.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений строк, рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.