Справа №2-183/2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„3" березня
2007 року    Могилів-Подільський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючої, судді Капацин Л.В. при
секретарі Онєговій Н.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Могилів-Подільський цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на
користування житловою площею ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловою площею, мотивуючи позовні вимоги тим, що 4 січня 2002 року вона стала
власником жилого будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування. На той час у вказаному будинку проживали вона та
члени її родини: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_4, молодші сестра та брат.

В лютому 2003 року батьки
розірвали шлюб, проте, відповідач залишався проживати в належному позивачці
будинку, але вів себе негідно, без поваги ставився до своїх дітей та бувшої
дружини. В квітні 2006 року він
перейшов на постійне місце проживання в с
Немія Могилів-Подільського району, в частину будинку, яка придбана на ім'я
його матері. З того часу відповідач продовжує бути зареєстрованим за адресою
позивачки, і знятися з реєстрації не бажає, чим створює сім'ї позивачки
незручності, зокрема при сплаті комунальних послуг та отриманні субсидій.

В судовому
засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, суду пояснила, що
відповідач за час проживання в належному їй будинку поводив себе негідно,
вчиняв сварки, навіть бив дітей та їхню матір, чим створював жахливі умови
проживання для позивачки та всієї сім'ї. У квітні 2006 року відповідач виїхав з
будинку на постійне місце проживання в с Немія Могилів-Подільського району,
взявши з собою всі особисті речі, а також телевізор, ліжко, посуд. В того часу
в належному їй будинку він більше не проживав, але виписуватись з нього
відмовлявся. Кому належить будинок, в якому він зараз проживає, позивачка не
знає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування
житловою площею в її будинку.

Відповідач заявлений
позов не визнав, суду пояснив, що жилий будинок АДРЕСА_1 був оформлений на підставі договору дарування на старшу
дочку ОСОБА_1, проте, фактично цей будинок купував він разом з бувшою дружиною.
Стосунки з сім'єю не складались, були постійні сварки, конфлікти, особливо між
ним та дітьми. Це привело до того, що у лютому 2003 року вони з жінкою розвелись, але він продовжував
проживати у тому ж будинку. На початку квітня 2006 року, коли бувша дружина була на заробітках у Москві і
мала приїхати додому, він виїхав на проживання в с

Немія Могилів-Подільського району, взявши з собою
особисті речі, а також ліжко, постіль, телевізор, посуд. З тих пір він проживає
в частині жилого будинку як квартиронаймач, за найом не сплачує і має намір
викупити цю частину будинку. Він дійсно не виписався з попереднього місця
проживання, оскільки не хоче, щоб той будинок був проданий без його відому. З
приводу оспорювання договору дарування жилого будинку АДРЕСА_1 та визнання за
ним права власності на частину будинку він до суду не звертався, так як
зазначений договір дарування був укладений на ім'я позивачки за його згодою.

Свідок ОСОБА_4 у
своїх показах підтвердила, що її бувший чоловік за час сумісного проживання із
сім'єю поводив себе негідно, вчиняв сварки, навіть бив її та дітей, і вона
вимушена була розірвати з ним шлюб. Однак, і після того відповідач не залишав
їх у спокої, діти боялись його. Вони неодноразово просили відповідача піти з
будинку, дати їм спокійно жити. На початку квітня 2006 року, коли вона
була на заробітках у Москві і мала приїхати додому, відповідач виїхав на
проживання в с Немія
Могилів-Подільського району, взявши з собою особисті речі, а також ліжко,
постіль, телевізор, посуд. В того часу в будинку АДРЕСА_1 він більше не проживав, але виписуватись з нього
відмовляється.

Суд, вислухавши
сторони, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно договору
дарування від 4 січня 2002 року ОСОБА_5
подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар жилий будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться в місті АДРЕСА_1
(а.с.4).

З свідоцтва про
народження позивачки ІНФОРМАЦІЯ_1
вбачається, що відповідач являється її батьком (а.с.5).

Відповідно до
свідоцтва про розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач
ОСОБА_3 розірвав шлюб з ОСОБА_4 24.02.2003
року (а.с.6).

Згідно з
відмітками у домовій книзі для прописки (реєстрації) громадян по будинку АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.8).

Відповідно до
ст. 72 ЖК
України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.

Відповідач вибув
з домоволодіння АДРЕСА_1 на
постійне місце проживання у квітні 2006 року, що підтверджується тим, що він
забрав всі свої особисті речі та предмети господарського вжитку, а також його
поясненнями про намір купити частину будинку в с Немія Могилів-Подільського
району, в якій він проживає з квітня 2006 року по даний час.

Цей факт
підтверджується також довідкою квартального комітету № 3 «Заводський» від 22
лютого 2007 року НОМЕР_1, згідно з якою відповідач прописаний, але не проживає
за адресою АДРЕСА_1 з 15.04.2006 року по даний час (а.с. 15).

Суд не може
прийняти до уваги твердження відповідача, що жилий будинок АДРЕСА_1 був оформлений
на підставі договору дарування на старшу дочку ОСОБА_1, проте, фактично цей
будинок купував він разом з бувшою дружиною, оскільки відповідач не звертався
до суду із зустрічним позовом про оспорювання договору дарування жилого будинку
АДРЕСА_1 та визнання за ним права власності на частину будинку.

Таким чином, суд
дійшов висновку, що відповідач, вибувши з будинку АДРЕСА_1 у квітні 2006 року на постійне
місце проживання в с

Немія Могилів-Подільського району,
втратив право користування жилим приміщенням у зазначеному будинку с моменту вибуття на інше постійне
місце проживання.

На підставі ст.72 ЖК України,
керуючись ст.ст. 10,60,212-215, ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право на користування житловою
площею у будинку АДРЕСА_1 з моменту його вибуття на інше постійне місце
проживання, тобто з квітня 2006
року.

На рішення може
бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.