ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
І м е н е м   У к р а ї н и
“2” серпня 2007 року                               Ялтинський міський суд Автономної
у складі: головуючого, судді
представника відповідачки
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог приватного нотаріуса ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,
Позивачка звернулася до Ялтинського міського суду Автономної Республіки
Крим із зазначеним позовом в порядку процесуальних вимог цивільного судочинства
і просить суд:
недійсним договір купівлі-продажу квартири №АДРЕСА_1у м. Ялта, укладений 1
вересня 2006 року між ОСОБА_1. і ОСОБА_4. та посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_5., застосувавши наслідки недійсності правочину.
вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка є власницею ½ частки спірної квартири. Оскільки рішенням Ялтинського міського суду АРК
від 17 березня 2006 року договір
купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений 31 жовтня 2003 року між
відповідачкою ОСОБА_1. та від імені ОСОБА_3., визнаний недійсним, то й
наступний правочин є недійсним.
судове засідання позивачка не з'явилася, просила суд розглянути справу за її
Відповідачка  ОСОБА_1. та її представник ОСОБА_2. позову не
визнали, наполягаючи на тому, що рішенням Ялтинського міського суду АРК від 17
березня 2006 року визначений спосіб його виконання, відповідно до якого
повернення квартири у власність минулих власників лише за умови повернення
ОСОБА_1. сплаченої за недійсним договором грошової суми.
ОСОБА_4.  у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце такого повідомлений належним чином.
які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають значення для
справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх допит в якості
свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України.
пояснення відповідачки ОСОБА_1. та її представника, з'ясувавши обставини справи
та дослідивши відповідні докази, дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.
положень Цивільного кодексу України особа, яка вважає свої цивільні права
порушеними, має право звернутися до суду за захистом таких як з позовом про
визнання відповідного правочину недійсним, так й з позовом про витребування
майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 16, 215-236, 387-390 ЦК України).
добросовісне придбання за змістом ст. ст. 387, 388 ЦК України можливе тільки
тоді, коли майно  придбається  не безпосередньо у власника, а у особи, яка
не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, вчиненого з таким
порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного
володіння (віндикація).
тлумачення зазначених норм закону означатиме, що власник має можливість удатися
до такого способу правового захисту як визнання усіх вчинених правочинів з
відчуження майна недійсними, тобто фактично вимагати повернення одержаного в
натурі не лише коли мова йде про перший правочин, вчинений з порушенням закону,
але й коли спірне майно було придбане добросовісним набувачем на підставі
наступних правочинів. Тим самим заздалегідь порушуватимуться конституційні
засади захисту прав добросовісного набувача та стабільності, передбачуваності
цивільних правовідносин.
огляду на таке, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають
захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням
правового механізму, встановленого статтею 215 ЦК України, такий захист
можливий тільки за правилами віндикації.
звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу
квартири №АДРЕСА_1у м. Ялта, укладеного 1 вересня 2006 року між ОСОБА_1. і
11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні  справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі  доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.
Рішенням
Ялтинського міського суду АРК від 17 березня 2006 року був визнаний недійсним
договір купівлі-продажу квартири, укладений 31 жовтня 2003 року, за яким
співвласники квартири ОСОБА_6. і ОСОБА_3. продали, а ОСОБА_1.  купила квартиру № АДРЕСА_1 в м. Ялта.

З цього
випливає, що оспорюваний за недійсністю в даній цивільній справі правочин є
наступним.  Суду не було надано
достовірних доказів того, що набувач квартири ОСОБА_4., укладаючи оспорюваний
договір, діяв недобросовісно, будучи обізнаним про зазіхання третіх осіб на
майно.

Таким
чином, суд не вправі застосувати такий спосіб правового захисту як визнання
правочину недійсним, застосувати наслідки його недійсності, а тому не знаходить
підстав для задоволення такого позову.

З
урахуванням встановленого у процесуальному законодавстві принципу змагальності,
суд роз'яснює позивачці її право на звернення до суду з позовом з інших
правових підстав згідно наведених правових позицій.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.
1, 3, 15, 16, 202, 215, 216, 387-390 ЦК України, ст. 5, 10, 11, 15, 60, 61, 158, 179, 209, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні
позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог приватного нотаріуса ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визнання
договору купівлі-продажу квартири недійсним - відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний  строк з наступного дня після його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст. ст. 223, 294
ЦПК України.

СУДДЯ -