У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 червня 2007 року                                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Берднік І.С.,                    Григор'євої Л.І., Гуменюка В.І.,               Данчука В.Г.,-

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Спеціалізованої
монтажно-експлуатаційної дільниці ДАІ УМВС України м. Севастополя,
Севастопольської міської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Спеціалізованої монтажно-експлуатаційної
дільниці ДАІ УМВС України м. Севастополя про відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 1 036 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн., понесених
витрат по оплаті державного мита в сумі 59 грн. 50 коп., понесених витрат на
проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 100 грн., посилаючись на те, що
на перехресті вул. Генерала Петрова і 6-ої Бастіонної у м. Севастополі був
відсутній дорожній знак “Уступи дорогу” для другого учасника ДТП ОСОБА_2, що
призвело до дорожньо-транспортної пригоди 12 лютого 2001 року, у результаті
якої був пошкоджений його автомобіль.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Спеціалізованої монтажно-експлуатаційної
дільниці ДАІ УМВС України м. Севастополя про відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 4 347 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 4 000 грн., понесених
витрат по оплаті державного мита в сумі 59 грн. 50 коп., понесених витрат на
проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 125 грн., посилаючись на те, що
відсутність дорожнього знаку, який би вказував виїзд на головну дорогу,
призвело до ДТП, у результаті чого був пошкоджений його автомобіль.

Судом у якості співвідповідача притягнуто Севастопольську міську раду та
ДЕУ УКГ.

Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 20 листопада 2003
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Севастополя від 3 червня
2004 року, позови задоволено частково. Стягнуто з Севастопольської міської ради
на користь ОСОБА_1 1 036 грн. матеріальної шкоди, понесені судові витрати в
сумі 51 грн. Стягнуто з Севастопольської міської ради на користь ОСОБА_2 4 347
грн., понесені судові витрати в сумі 176 грн. У решті позовів відмовлено. У
задоволенні позовів до СМЕД ДАІ УМВС України м. Севастополя про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі Севастопольська
міська рада просить скасувати ухвалені рішення суду і відмовити у задоволенні
вимог позивачів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково та
стягуючи  матеріальну шкоду з
Севастопольської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що підстав
для стягнення матеріальної та моральної шкоди з Спеціалізованої
монтажно-експлуатаційної ділянки ДАЇ УМВС України в м. Севастополі немає, а
тому відповідальність за спричинення шкоди внаслідок ДТП має нести
Севастопольська міська рада.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можливо.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону України “Про дорожній рух” до компетенції власників автомобільних доріг,
вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері
дорожнього руху належить обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів
технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання.

Згідно частин 1, 5 статті 24 Закону
України “Про дорожній рух” власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або
уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов
руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники
дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну,
якщо дорожньо-транспортна подія сталася з їх вини.

Тобто, за спричинену шкоду внаслідок
ДТП має нести цивільну відповідальність власник доріг.

Як убачається  з матеріалів справи, Севастопольська міська
Рада не є власником доріг, вулиць та залізничних переїздів.

Суд першої інстанції не встановив
власника автомобільних доріг, не притягнув до участі всіх учасників даних
правовідносин.

Вияснення цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення спору.

Крім того, при зіткненні транспортних
засобів, джерел підвищеної небезпеки питання про відповідальність за шкоду,
заподіяну при цьому самим джерелом підвищеної небезпеки, кожного із їх
володільців перед іншим з них вирішується за правилами статті 440 ЦК України
(1963 року): шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого,
відшкодовується винним; за наявності лише вини володільця, якому заподіяна
шкода, вона йому не відшкодовується; за наявності вини обох володільців розмір
відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; за відсутності
вини володільців у взаємному заподіянні шкоди жоден із них не має права на
відшкодування.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і
помилково залишив його без змін.

Оскільки порушення норм
матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення
справи, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційної інстанції не можуть
залишатися у силі і підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Севастопольської
міської ради задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду
м. Севастополя від 20 листопада 2003 року та ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 3 червня 2004 року скасувати, а справу направити до суду першої
інстанції для розгляду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:
І.С. Берднік

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук