overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа
№ 2-673/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючого-судді                              Калашника
В.П.

при секретарі                            Карачковській
О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету Смілянської міської ради про визнання права
власності спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_2., після смерті якого відкрилась спадщина на Уг частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1.
Власницею іншої частини квартири є дружина померлого. 14 вересня 2006 року
ОСОБА_1. продала одну кімнату квартири і відповідно до рішення Смілянського
міськвиконкому № 863 від 21 вересня 2006 року з цього часу в результаті
реконструкції квартира стала рахуватися однокімнатною.

Спадкоємцями по
закону на спадкове майно померлого є позивачка та діти померлого ОСОБА_3. і
ОСОБА_4

Позивачка посилаючись на те, що після смерті спадкодавця вона фактично
прийняла спадщину, подавши у встановлений законом строк заяву в
нотаріальну контору, але у видачі свідоцтва
про право власності їй відмовили, так як відсутні правовстановлюючі документи
на спадкову частину однокімнатної квартири, звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, що належала померлому, так як ОСОБА_3.
і ОСОБА_4 спадщину не прийняли.

Представник відповідача проти
задоволення позову не заперечує.

Дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Після смерті ОСОБА_2. відкрилась спадщина на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Позивачка прийняла
спадщину, вчасно подавши заяву до нотаріуса.

Відповідно до
ст. 1268 ЦК України
прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Діти спадкодавця
заяву про прийняття спадщини не подали, а тому згідно ст. 1272 ЦК України,
вважаються такими, що її не прийняли.

На підставі
викладеного, ст.ст. 1268, 1272 ЦК
України, ст. 12 Закону України "Про власність", керуючись ст.ст.
60, 88, 109, 213, 215 ЦПК України, суд, ~

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви
про апеляційне оскарження та поданням протягом 20 днів після подання такої
заяви - апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і в 10-денний строк з дня проголошення рішення без
попереднього подання заяви про його оскарження.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його
оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде
скасовано.
Справа № 2-110007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 травня 2007
року                                     Калуський
міськрайонний суд

Івано-Франківської області

В складі:    головуючого-судді           Гриніва М.А.

секретаря                                                      Сухарник
І.І.

з участю:    представника позивача                                     Нагребної
Н.Б.

відповідачки                                                 ОСОБА_1.

розглянувши
у попередноьму відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш справу за
позовом Комунального підприємства "Водотеплосервіс" до ОСОБА_1про
стягнення заборгованості за водо - теплопостачання та водовідведення, суд -

ВСТАНОВИВ:

відповідачка ОСОБА_1зареєстрована в будинку АДРЕСА_1і користується
послугами позивача по забезпеченню тепловою енергією, холодною водою та
водовідведенням за які оплати не проводить, заборгованість станом на
31.03.2007р. становить 758,25 грн., про стягнення яких пред'явлено позов до
суду.

В судовому засіданні представник КП "Водотеплосервіс" позов
підтримала у повному об'ємі і просить його задовільнити.

Відповідачка ОСОБА_1позов визнала і пояснила, що оплати не провела через
скрутне матеріальне становище, тому не заперечує проти стягнення даних коштів.

Суд, вислухавши доводи сторін та проаналізувавши докази
по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення , виходячи з наступних
підстав:

З довідки Калуського комунального підприємства "ЖЕО №5" видно, що
ОСОБА_1проживає у вищезгаданому будинку (а.с.5), і її присвоєно абонентський
номер в КП "Водотеплосервіс" для розрахунків за надані послуги, що
стверджується довідкою(а.с.4).

Як видно із розрахунку відповідачка має заборгованість по
оплаті за надані позивачем послуги по тепловій енергії, холодній воді і
водовідведення за період з 01.05.2004р. по 31.03.2007р. в сумі 758,25 грн.(а.с.
6).

Суд
вважає, що оскільки ОСОБА_1не виконує добровільно своїх зобовязань по оплаті за
наадані позивачем послуги то з неї слід стягнути нараховані кошти.

Спору
між сторонами щодо нарахованої суми заборгованості не має.

На підставі ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України,
керуючись ст. 130, 213 - 215, ЦПК України, суд-

РІШИВ:

Позов
задовільним. Стягнути з ОСОБА_1на користь Комунального підприємства «Водотеплосервіс»
м.Калуш 758 грн. 25 коп. заборгованості по оплаті за теплову енергію, холодну
воду та водовідведення за період з 01.05.2004р. по 31.03.2007р. та 30 грн.
витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а
51грн. держмита стягнути в користь держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У
разі подачі заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку,

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду подається до апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня подання заяви про
апеляційне оскарження через Калуський міськрайонний суд.
Справа № 2-3028/07
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м    У к
р а ї н и

30
серпня  2007 року
Ялтинський міський суд АРК

у
складі  головуючого судді - Шумова В.В.

при секретарі -  Сущенко Л.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі Ялтинського міського суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою з тих підстав, що
подружжя не проживає разом тривалий час з причини сварок та скандалів, які
виникають на підставі різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного
господарства. Від спільного життя мають неповнолітню  доньку. Зберігати шлюб надалі недоцільно,
тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги  підтримав.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі
та пояснила, що примирення між нею та позивачем не можливе.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення  сторін, суд надходить висновку про те, що
позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що
мають істотне значення.

Сім`ю в силу ст. 3 СК України складають особи, які спільно проживають,
зв`язані спільним бутом, мають взаємні права та обов'язки.

Як встановлено судом,  шлюб між
сторонами був зареєстрований 11 липня
1998 року (а.с. 5).

Від спільного життя вони мають неповнолітню доньку : ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Як видно з матеріалів справи та з пояснень сторін, спільного господарства
вони не ведуть, взаємних прав та обов'язків сімейного характеру  не мають, не
проживають разом  тривалий час. За
домовленістю сторін, неповнолітня дитина залишається проживати разом з
відповідачкою.

Спору майнового характеру не мають.

Таким чином, суд вважає, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу
суперечить їхнім інтересам, тому шлюб необхідно
розірвати.

На підставі викладеного, керуючись  ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України та ст.
ст. ст. 3, 104,110, 112 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 11 липня 1998 року Ялтинським
відділом РАЦС АР Крим, актовий запис № 231 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2  державний збір  на користь держави в сумі 20 (двадцять)
гривень. ОСОБА_1 від витрат звільнити.

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8 (вісім) гривень
50 копійок та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу у розмірі 7 (сім) гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд в порядку та строки
відповідно до ст. ст. 294-295 ЦПК України.

Суддя -
Справа № 2-2967/07
Р І Ш Е Н Н Я

И М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

13 серпня  2007 року                                 Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим

у складі: головуючего судді - Шумова В.В.

при секретарі -  Сущенко Л.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка
просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих підстав, що їх спільне життя не
склалося, оскільки між подружжям з 2006 року не було взаємного розуміння,
відповідач зловживав спиртними напоями та вчиняв сварки. Подружжя проживає
окремо, тому відновлення їх родини, на думку позивачки, неможливе. Від
спільного життя подружжя має двох повнолітніх дітей, які на даний момент
проживають з позивачкою. Майнового спору між подружжям не має.

Відповідач  в судовому засіданні позов визнав, просив
шлюб розірвати.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення сторін, суд
вважає, що позовна заява  підлягає задоволенню.

Згідно
зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Сім`ю в силу ст. 3 СК
України складають особи, які спільно проживають, зв`язані спільним бутом, мають
взаємні права та обов'язки.

Як встановлено судом,  шлюб між сторонами був зареєстрований  16 грудня 1988 року,
актовий запис № 187, про що свідчить оригінал свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 10).   Від спільного життя сторони мають двох
повнолітніх дітей  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 6) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Між тим, спільного
господарства подружжя не веде, взаємних прав та обов'язків сімейного характеру  не мають,
не  проживають разом тривалий час.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна доказати ті обставини на яки вона посилається,   як  на
підставу   своїх  вимог.

Позивачка  надала  суду достатньо доказів  того,
що спільне
життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Суд вважає,  що сім'ю неможливо
зберегти.

На підставі викладеного,
керуючись  ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК
України та ст. ст. ст. 3, 104,110, 112 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 16 грудня 1988 року, свідоцтво про шлюб
видане Ходжаабадським районним відділом реєстрації актів цивільного стану 16
грудня 1988 року, актовий запис № 187 -
розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 збір  на користь держави в сумі 17 (сімнадцять)
гривень.  ОСОБА_1 від витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через
Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний  строк з наступного дня після проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Суддя -
ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
У Х В А Л А

про
відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

“4”
жовтня 2007 року                                                                                                           м. Ялта

Суддя Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим Савранська Т.І.,
розглянувши заяву Закритого акціонерного товариства Комерційний банк
«Приватбанк» про видачу судового наказу про стягнення за письмовим договором
грошової суми боргу з ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Заявник
звернувся до Ялтинського міського суду АРК із зазначеною заявою і просить суд
видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованості за кредитним
договором у розмірі 4292 гривні 62 копійки, а також судові витрати.

Дослідивши
заяву і додані документи, суд дійшов висновку, що у прийнятті заяви про видачу
судового наказу слід відмовити, виходячи з такого.

У
відповідності до статті 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про
право.

За
сенсом статті 96 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо з правочину,
вчиненому у письмовій формі, вбачається та конкретна дія, яку слід виконати
боржнику, чи грошова сума, яку йому слід сплатити.

Суду
надана заява боржника  про надання
споживчого кредиту і текст умов надання споживчого кредиту фізичним особам.
Такі документи містять усі умови кредитного договору, а отже, слід вважати, що
такий договір укладений саме у письмовій формі.

З
тексту заяви про надання кредиту не вбачається, що боржник має повернути
заявнику саме ту грошову суму, яку він вимагає при видачі судового наказу.

Видача
судового наказу обґрунтовується розрахунком, якій підлягає ретельній перевірці
судом у судовому засіданні, що є не можливим з урахуванням процесуальної форми
видачі судового наказу.

Також
слід зазначити, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу, яка
безпосередньо  ґрунтується на правочині,
а не випливає з похідних правовідносин, виникнення яких лише обумовлюється
вчинення такого правочину (забезпечення виконання зобов'язання,
відповідальність за неналежне виконання зобов'язання тощо).

Таким
чином, із заяви про видачу судового наказу і поданих документів вбачається спір
про право, який підлягає вирішенню в позовному провадженні.

На
підставі викладеного і керуючись ст. 100 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У
прийнятті заяви Закритого
акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу судового
наказу про стягнення за письмовим договором грошової суми боргу з ОСОБА_1 -
відмовити.

Відмова
у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник
має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в п'ятиденний строк
з дня її проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом десяти днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Ухвала
набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст. ст. 223, 294 ЦПК
України.

СУДДЯ -
Справа № 2-967
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08
травня 2007 року                                           Калуський
міськрайонний суд

Івано-Франківської
області в складі:  головуючого - судді
Якиміва Р.В.

секретаря                    Заткальницької Н.І.

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за
позовом комунального підприємства „Водотеплосервіс" до ОСОБА_1про
стягнення заборгованості за водо-теплопостачання та водовідведення в сумі 1381
гривень Об коп., суд -

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві позивач просить постановити
рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за водо-теплопостачання та
водовідведення в сумі 1381 гривень Об коп., та судові витрати по справі.

У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав та
пояснив, що відповідачка проживаючи в м.АДРЕСА_1, як споживач послуг
водо-теплопостачання та водовідведення, допустила порушення Правил надання
населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, тобто за надані
послуги не вносила щомісячно плату за нормами та тарифами встановленими
місцевими органами влади. Згідно з розрахунком, розмір заборгованості за період
з 01.11.2004 р. по 31.03.2007 р. складає суму позовних вимог. А тому просить
позов задовольнити та стягнути цю суму в примусовому порядку.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю,
та пояснила, що борг не погашала через важкий матеріальний стан в подальшому
заборгованість погасить по мірі можливості.

Вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких
підстав:

Так в судовому засіданні встановлено, що відповідачка проживає в
м.АДРЕСА_1і є споживачем послуг. Дана обставина стверджується розрахунком та
присвоєним абонентським номером (а.с.4). Сума боргу становить 1381 гривень 06
коп.. Оскільки дана сума не сплачувалася в добровільному порядку, то вона
підлягає стягненню примусово.

На
підставі викладеного, „Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання
та водовідведення" та керуючись ст.ст.213- 215, 224 ЦПК України, суд -

РІШИВ :

Позов  задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_1у користь КП „Водотеплосервіс" 1381 гривень 06 коп., боргу за
період з 01.11.2004 р.  по
31.03.2007  p., 30  грн. витрат на інформаційно-технічне

забезпечення
розгляду справи у користь КП „Водотеплосервіс" та 51 гривню державного
мита в дохід держави.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. В разі подачі
заяви то апеляційне оскарження або апеляційна скарга не була подана у строк
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження через Калуський міськрайонний суд.
Справа №2-695/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З травня
2007 року                                                                                               м.Калуш

Калуський
міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі
головуючої судді                                       Бердан
Н.В.

секретаря                                           Слободян
Т.Я.

з участю
позивачки                                              ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому заочному судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання
шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулася
до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30.01.19993 року
уклала з ОСОБА_2. шлюб,
від якого народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження.
Однак подружнє життя не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями,
вчиняє сварки, застосовує до позивачки рукоприкладство,
матеріально сім'ю не забезпечує. Вважає, що шлюб носить формальний
характер, тому просить його розірвати.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та
пояснила, що примирення з відповідачем неможливе, тому просить шлюб розірвати.

Відповідач про час і місце судового засідання
повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової
повістки. Причину неявки відповідач не повідомив. Зі згоди позивачки суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224
ЦПК України.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи
вважає, що позовні вимоги позивачки є обгрунтованими і підлягають до
задоволення виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони одружилися
30.01.1993 року /а.с.3/. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження /а.с.4/. Причиною
розлучення є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє скандали,
застосовує до позивачки рукоприкладство.
Примирення між сторонами неможливе.

Судом
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам подружжя та їхніх дітей, що дає підставу у відповідності до ст.112
Сімейного кодексу України постановити рішення про розірвання шлюбу.

Керуючись   ст.   104,   110,
112   СК   України,
ст.ст.209,212,214-215,224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2та ОСОБА_1, зареєстрований
у відділі РАГСу м.Калуша Івано-Франківської області 30 січня 1993 року, актовий
запис №37 -розірвати.

При отриманні свідоцтва про розлучення стягнути з ОСОБА_1. в дохід держави
8,50 грн. держмита, звільнивши від цього ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.