АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем
України

21 березня 2007 року

Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого -
судді                         Франовської
К.С.

судців                                                 Широкової
Л.В.

Товянської О.В.

при секретарі судового

засідання                                           Забеліній
О.О.

з участю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника відповідача
ОСОБА_3 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 червня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

У грудні 2005 р. ОСОБА_1
звернувся з даним позовом, просив суд стягнути з відповідача 15 425 грн.
матеріальної та 5 000 грн.
моральної шкоди, 250 грн.
витрат на проведення товарознавчого дослідження, 173 грн. 75
коп. судових витрат, пов'язаних з розглядом даної справи.

Позивач
посилався на те, що 05 жовтня 2005 року в районі
будинку НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1, з вини відповідача, який керував належним йому автомобілем «Тойота», НОМЕР_2 сталася
дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої керований ним автомобіль «Фольксваген», НОМЕР_3 отримав
механічні пошкодження. Зазначав, що внаслідок ДТП зазнав моральної шкоди, через переживання, оскільки
тривалий час він не може розпоряджатися автомобілем як засобом пересування,
порушено звичний для нього порядок організації життя, що вимагало додаткових
зусиль для його організації.

В процесі
розгляду справи позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення
арешту на автомобіль «Тойота»,
НОМЕР_2, який належить відповідачу.

Ухвалою судді Богунського районного
суду м. Житомира від 19 червня 2006 р. заборонено
вчиняти дії, пов'язані із зняттям з обліку автомобіля «Тойота»,НОМЕР_2 та його
відчуження, що належить на праві власності ОСОБА_2 Копію ухвали направлено для
виконання до УДАІ" УМВС
України в Житомирській області та ДВС у Богунському районі м. Житомира.

Справа №
22ц/367 Категорія   19

Головуючий у суді 1
-ї інстанції Слюсарчук Н.Ф. Суддя-доповідач Франовська К.С.

2

Заочним рішенням
Богунського районного суду м. Житомира від 26 червня 2006
р. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 15425 грн. на
відшкодування матеріальної та 1000
грн. на відшкодування моральної шкоди, 250 грн. витрат за проведення експертизи та 162 грн. 50 коп. сплаченого
судового збору.

Не погоджуючись
з рішенням представник відповідача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті
позовних вимог, яким передати ушкоджене майно - автомобіль «Фольксваген
Гольф», НОМЕР_3, 1987
року випуску, двигун №
б/н, кузов НОМЕР_4 відповідачу
ОСОБА_2, який є винним в заподіянні шкоди.

Апелянт
посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права,
неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам
справи.

Зокрема, судом
першої інстанції розглянуто справу у відсутності відповідача ОСОБА_2, який не
знав про день та час розгляду справи в суді, так, як не проживає за адресою,
зазначеною в позовній заяві, там він лише прописаний.

Крім того,
стягуючи з відповідача на користь позивача середню ринкову вартість автомобіля , суд залишив йому
в користування автомобіль, який зазнав ушкоджень внаслідок ДТП та стягнув ринкову
вартість автомобіля. Суд не дав ніякої оцінки дійсній вартості автомобіля
позивача з урахуванням ушкоджень, ця вартість не встановлювалась спеціалістом
автотоварознавчого дослідження, а також не встановлювалась судом. Також судом
безпідставно стягнуто моральну шкоду, оскільки позивач не надав суду доказів
щодо заподіяння йому моральної шкоди.

В запереченнях
на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції
залишити без змін, оскільки рішення суду є законним.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

По даній справі судом ухвалено заочне рішення

Відповідно до
ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано
неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Як вбачається з
протоколу судового засідання від 26
червня 2006 року суд
ухвалив про заочний розгляд справи, оскільки відповідач належним чином
повідомлений (а.с. 46).

Проте в
матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач належним чином
повідомлений про час та місце розгляду справи, повідомлення про вручення
рекомендованого листа (а.с.35) не свідчить про те, що відповідачу вручено саме
судову повістку про виклик до суду у даній справі.

Отже, суд першої
інстанції, розглядаючи справу у відсутності відповідача ОСОБА_2 порушив принцип
диспозитивності цивільного судочинства, передбачений ст.11 ЦПК України. Суд не
перевірив версію відповідача, позбавив його можливості давати пояснення,
заявляти клопотання, подавати докази. Таке є безумовною підставою для
скасування судового рішення.

Крім того,
вирішуючи спір, суд помилково застосував норму права, яка дані правовідносини
не регулює, а саме, ст. 1187
ЦК України, тоді коли слід виходити з положень ст.1188 ЦК.

При новому розгляді справи суду належить врахувати
наведене в ухвалі, всебічно і повно дослідити обставини справи, перевірити
подані сторонами докази, дати належну правову оцінку правовідносинам, що
склались, і , відповідно
до встановленого, вирішити спір.

2

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 311,313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_3 задовольнити   частково.

Заочне рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 26
червня 2006 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий