Справа № 2-1758/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

25 червня 2007 року                                                                                    Ялтинський міський суд АРК

у складі:                                головуючого судді
-        Шумова В.В.

при секретарі              -        Сущенко Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Приватного Підприємства «Інтурексперес» про визнання договору недійсним,
визнання протиправним наказу, визнання протиправною та скасування запису у
трудовій книжці, відшкодування грошових коштів за затримку виплати заробітної
плати та відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А
Н О В И В :

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати договір про повну
індивідуальну матеріальну відповідальність від 07 червня 2006 року, укладений
між ним та ПП „Інтурекспрес” недійсним з моменту його укладення, при цьому
посилається на те, що вказаний договір не повинен був з ним укладатися,
оскільки позивач був прийнятий на посаду майстра-будівельника та виконував
обов'язки виконроба на будівельному об'єкті, розташованому за адресою м. Ялта,
вул. Щорса, 9-а. Позивач посилається на неможливість укладення  договору про повну індивідуальну
відповідальність з такою категорію робітників, оскільки це не було передбачено
умовами трудового договору.

Позивач
просить скасувати наказ № 39-к від 15 березня 2007 року про звільнення його з
роботи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, оскільки винних дій по збереженню
та обслуговуванню матеріальних цінностей він не припускав, при  цьому 28 лютого 2007 року позивач  написав заяву про звільнення з посади
майстра-будівельника за власним бажанням, на цій підставі він просить скасувати
запис в труд книжці № 21 відносно звільнення на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП
України та зробити запис відповідно до ст. 38 КЗпП України про звільнення
ОСОБА_1 за власним бажанням.

При
звільненні з роботи позивачу повинна була бути виплачена заробітна плата за
лютий 2007 року і по 15 березня 2007 року та компенсація за невикористану
відпустку, а усього 1697 гривень 50 копійок. Однак, ця сума не була виплачена,
у зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за весь
час затримки виплати відповідно до розрахунку на момент розгляду справи 2300
гривень.

Позивач,
посилаючись на вимоги ст.ст. 23, 2267 ЦК України, просить стягнути з
відповідача  відшкодування спричиненої
неправомірними діями моральну шкоду у сумі 100 000 гривень.

Представники
відповідача позовні вимоги визнали частково. Згодні, що не виплатили заробітну
платню  та  компенсацію за невикористану  відпустку, але решту позовних вимог
заперечують.

Ці
обставини дають підставу для стягнення грошового боргу на користь позивача  за весь час затримання виплат.

Суд,
перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони та свідків, вважає що позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно
до ст. 135-1 КЗпП України договір про повну матеріальну індивідуальну
відповідальність має бути укладений з особою, що займає посаду, або виконує
роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем
(відпусткою), перевезенням або вживанням
в процесі виробництва переданих їм матеріальних цінностей.

Крім
того, згідно постанови Держкомітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальним
питанням і Секретаріату ВЦСПС № 447/24 від 28.121977 року „Про
затвердження  переліку посад і робіт, що
заміщаються або виконуються
працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть
полягати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження матеріальних цінностей, переданих їм на зберігання,
обробку, продаж, перевезення або вживання в процесі виробництва, а також
типового договору про повну матеріальну відповідальність” приведений перелік
працівників та робіт, за наявності яких необхідне і допустиме укладення
договору про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність.

Виходячи
з обставин справи ОСОБА_1, як майстер-будівельник підприємства, може нести
повну матеріальну відповідальність за майно та інші цінності, що були отримані
ним під звіт по разовій довіреності та іншим разовим документам.

Тому
суд вважає, що слід скасувати договір від 07 червня 2006 року про повну
матеріальну індивідуальну відповідальність, оскільки укладення цього договору
суперечить нормам законодавства.

Відповідно
до наказу № 39-к від 15 березня 12007 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи у
зв'язку з втратою довіри, хоча ще 28 лютого 2007 року він звернувся до
директора підприємства - відповідача з заявою про звільнення його за власним
бажанням з 15 березня 2007 року (а.с. 17).

Підставою
для наказу послугували акти ревізії та доповідні записки  від 19 лютого 2007 року.

Відповідно
до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами
трудових спорів»  на підставі п. 2 ст. 41
КЗпП України можуть бути звільнені з роботи лише особи, які безпосередньо  обслуговують товарні цінності. При цьому
безпосереднє обслуговування включає основні моменти - прийомку та розподілення
матеріальних цінностей.

На
думку суду, в функціональних обов'язках, які фактично виконував ОСОБА_1
відсутня ознака безпосереднього обслуговування грошових, або матеріальних
цінностей, оскільки матеріальні цінності позивач отримував по разовим накладним
та довіреностям, будь-який контроль за зберіганням та розподіленням будівельних
матеріалів з боку адміністрації підприємства - відповідача був відсутній.

При
перевірці обґрунтованості застосування п. 2 ст. 41 КЗпП України судом
встановлено, що 19 лютого  2007 року в
Лівадійський відділ міліції поступила заява від директора ПП „Інтурекспрес”
Несторова про притягнення до відповідальності невідомих осіб, якими була
здійснена крадіжка з будівельного об'єкту, розташованого по вул. Щорса, 9-а у
м. Ялта на суму 150 000 гривень.

Як
вбачається з матеріалів даної справи, до 28 лютого 2007 року проводилися
перевірки, на підставі яких було прийнято постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 УПК України, тобто за відсутність
складу злочину.

При
цьому у постанові вказано, що керівництву ПП «Інтурекспрес» для з'ясування всіх
обставин необхідно провести додаткову перевірку.

З
матеріалів справи вбачається що за цей час адміністрацією відповідача була
проведена інвентаризація матеріальних цінностей, що знаходилися під звітом у
ОСОБА_1а, в результаті якої встановлена недостача елементів опалубочної системи
на суму  49112 гривень 02 копійки.

Як
йдеться з Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду
судами трудових спорів» підставою для звільнення робітника на підставі п.2 ст.
40 КЗпП України та для розірвання договору про повну матеріальну індивідуальну
відповідальність у зв'язку з втратою довіри являється скоєння працівником
винних дій.

При
цих обставинах адміністрацією ПП «Інтурекспрес» був прийнятий наказ № 39-к, в
тексті якого відсутня мотивована частина, тому висновки про реальні мотиви
звільнення встановити не можливо.

Таким
чином, ні при проведенні перевірки органами внутрішніх справ, ні при проведенні
перевірки адміністрацією відповідача винних дій з боку ОСОБА_1а встановлено не
було.

Сам
по собі факт недостачі грошових коштів або товарних цінностей, отриманих
працівником навіть під звіт,  не
вважається достатньою підставою для звільнення робітника у зв'язку з втратою
довіри.

З цих
підстав запис в трудовій книжці ОСОБА_1 стосовно звільнення на підставі п. 2
ст. 41 КЗпП України необхідно визнати безпідставним та неправомірним, а наказ №
39-к від 15 березня 2007 року скасувати..

Оскільки
28 лютого 2007 року позивачем була подана заява про звільнення за власним
бажанням з 15 березня 2007 року, в трудовій книжці необхідно зробити запис про
звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно
до  п. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник  в день звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про розрахунок.

При
звільненні позивача адміністрацією відповідача йому ре була виплачена заробітна
платня  у розмірі 1207 гривень 50 копійок
за період протягом лютого 2007 року  та
за період з 01 березня 2007 року по момент звільнення, тобто по 15 березня 2007
року, а компенсація за невикористану у 2006-2007 року відпустку 20 днів у розмірі
490 гривень, а усього ОСОБА_1у не виплачено 1697 гривень 50 копійок.

Враховуючи
також те, що позовні вимоги в даній частині представником відповідача були
визнані, з ПП «Інтурекспрес» підлягає стягненню сума боргу у розмірі 1697
гривень 50 копійок.

Згідно
з вимогами п. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за вест час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки
заробітна плата та компенсація невикористаної відпустки добровільно ОСОБА_1у не
виплачувалася, з відповідача на його користь слід стягнути суму за весь час
затримки виплати, яка на момент розгляду справи по суті становить 2300 гривень.

Суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування спричиненої
неправомірними діями моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки
наявність перенесених страждань та позбавлень, перелічених у позовній
заяві,  не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного та
керуючись    ст. ст. 10, 60, 212,
215 ЦПК  України, суд

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного Підприємства
«Інтурексперес» про визнання договору недійсним, визнання протиправним наказу,
визнання протиправною та скасування запису у трудовій книжці, відшкодування
грошових коштів за затримку виплати заробітної плати та відшкодування моральної
шкоди  - задовольнити частково.

Визнати
недійсним договір  від 07 червня 2006
року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладений між
ОСОБА_1та  Приватним Підприємством
«Інтурексперес» з моменту його укладення.

Визнати
протиправним та скасувати наказ Приватного Підприємства «Інтурексперес» № 39-к
від 15 березня 2007 року про звільнення ОСОБА_1 з посади
майстра-будівельника  Приватного
Підприємства «Інтурексперес» на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Скасувати
запис у трудовій книжці відносно звільнення ОСОБА_1 з посади
майстра-будівельника  Приватного
Підприємства «Інтурексперес»  на підставі
п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Зобов'язати
Приватне Підприємство «Інтурексперес» зробити запис у трудовій книжці відносно
звільнення ОСОБА_1 з посади майстра - будівельника Приватного Підприємства
«Інтурексперес» на підставі ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з Приватного Підприємства «Інтурексперес» на користь
ОСОБА_1 грошові кошти за затримку виплати заробітної плати у розмірі 2 300 (дві
тисячі триста) гривень та заборгованість по виплаті заробітної плати у
розмірі  1 697 гривень (одну тисячу
шістсот дев'яносто сім) 50 копійок.

Стягнути з Приватного Підприємства «Інтурексперес» на користь
держави суму судового збору у розмірі 51 (п'ятдесят одна) гривня та суму витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 (тридцять)
гривень.

В решті
позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний  строк з наступного дня після проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Суддя - підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя                                                                                     Секретар