У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

7 листопада 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Добробут” про стягнення боргу, за
касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Добробут” на
рішення  Апеляційного суду Київської
області від 25 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до  ТОВ “Добробут” про стягнення боргу за
договором купівлі-продажу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків
річних з простроченої суми.

Зазначав, що за договором купівлі-продажу № 1 від 15.03.2004 р. він продав
відповідачеві свійських тварин на загальну суму 302499 грн. 50 коп., яку
покупець зобов'язався сплатити до 20.09.2004 р. Проте станом на 17.10.2005 р.
відповідач сплатив йому з порушенням договірних строків лише 75033 грн. 35 коп.

Крім того, згідно гарантійного листа відповідач взяв на себе зобов'язання
сплатити йому до 20.09.2004 р. 113000 грн.
за отриману сільськогосподарську техніку, однак і цього зобов'язання не
виконав.

Сума збитків, завданих несплатою боргу, в зв'язку із зростанням  ринкових
цін,  складає 135728 грн. 76 коп.,
а розмір 3 % річних - 12228 грн. 47 коп.

Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку виконати договірні
зобов'язання,  позивач  просив
суд  стягнути  з
товариства  на  його користь 399246 грн. 66 коп. боргу з
урахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язання, 135728
грн. 76 коп. збитків, в зв'язку із зростанням
ринкових  цін,  12228 грн. 47 коп. - 3 % річних та судові
витрати.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути на його
користь з відповідача 541404 грн. 98 коп., з яких 393538 грн. 31 коп. складає
сума боргу, 135728 грн. 76 коп. - збитки від зростання ринкових цін та12137
грн. 91 коп. - 3 % річних.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Макарівського районного суду Київської області від
2.10.2006 р. позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь
позивача 405676 грн. 22 коп. боргу та 1700 грн. судових витрат, а в решті
позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25.12.2006 р. рішення
місцевого суду змінено: стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 287676 грн.
22 коп. боргу та 1700 грн. судових витрат, а в решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ “Добробут” посилається на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про зміну рішення апеляційного суду в
частині стягнення з нього суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 %
річних.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Частково
задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що відповідач не повністю та
несвоєчасно розрахувався з ОСОБА_1 за куплені у нього свійські  тварини і сільськогосподарську техніку, а
позивач не довів факту заподіяння йому збитків від зростання ринкових цін.

Змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що
позивачем не надано належних доказів у підтвердження  факту продажу і передачі відповідачу
сільськогосподарської техніки, а тому зменшив суму стягнення на вартість цієї
техніки.

Проте повністю погодитись з висновками судів не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 цього
Кодексу - під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку  позовної давності
тощо),  які мають значення для вирішення
справи,  та  докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Оскільки спір пов'язаний із визначенням розміру грошових коштів, що
підлягали стягненню, мотивувальна частина рішення суду мала відповідати вимогам
ст. 215 ЦПК України та містити розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні
грошових та інших майнових вимог.

Вирішуючи справу, місцевий суд при визначені суми, що підлягає стягненню, в
порушення вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України, в своєму рішенні не навів
будь-якого розрахунку, з якого б вбачалось з яких складових визначається
стягнута судом сума та не обґрунтував такого розрахунку.

Апеляційний суд, дійшовши висновку про безпідставність вимог щодо стягнення
113000 грн. за сільськогосподарську техніку, також належним чином не
обґрунтував свого висновку щодо суми, яка підлягає стягненню, та не зробив
необхідних розрахунків щодо відповідного зменшення як суми боргу, так і сум, що
складають величину індексу інфляції та 3 % річних.

Таким чином, допущенні судами порушення норм процесуального права
перешкоджають суду касаційної інстанції перевірити правильність застосування
судами норм матеріального права.

За таких обставин, ухвалені в справі судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню з підстав, передбачених
ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись  ст.ст.  336,
338   ЦПК  України,
колегія  суддів  Судової
палати   у цивільних справах
Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Добробут”
задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 2 жовтня 2006
року та рішення Апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2006
року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф.
Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін