Справа №
22ц-7546    від_______ 2006р.      Головуючий у І Інстанції; Дадим Ю.М,
40                                                      Доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року січень «11» дня колегія суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Калиновського А. Б.

Суддів:             Кузнецова В.О., Кіктенко
Л.М.

При секретарі.
Журавель Ю.О. Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою Відкритого Акціонерного Товариства «Павлоградвугілля»

На рішення  Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 10
жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого Акціонерного Товариства «Павлоградвугілля» про поновлення
на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

встановила:

У серпні 2006 р. ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ВАТ «Павлоградвугілля» і посилався на те, що з
січня 1999 р.
працював ІНФОРМАЦІЯ_1 у ДВАТ «Шахта «Павлоградська», яка є структурним підрозділом
ВАТ «Павлоградвугілля»,

Розпорядженням
директора шахти НОМЕР_1 його
було звільнено з роботи за п. 2.
ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров'я.

Вважаючи
звільнення незаконним, оскільки на цей день у відповідача не було фактичних
даних, які б підтверджували, його невідповідність займаній посаді за станом
здоров'я, звільнення відбулося в останній
день строку, на який з рекомендаціями лікарів СМСЧ № 7 він був переведений на ЛФП, просив поновити йому строк для звернення
до суду з позовом, визнати недійсним розпорядження директору «Шахти
«Павлоградська» НОМЕР_1,
поновити на попередньому місці роботи, стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу та у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 10 жовтня 2006 р. визнано недійсним розпорядження
ОСОБА_1 поновлено на посаді підземнного гірничо монтажника 4 розряду структурного підрозділу «Шахта «Павлоградська»,
ВАТ «Павлоградвугілля» з 14 квітня 2006 року.
Стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8093,48 грн.. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду
і ухвалення нового з тих підстав, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивача, який працював у відповідача в якості підземного
гірничомонтажника 4 розряду
було звільнено з посади розпорядженням директора «Шахщ «Павлоградська» НОМЕР_1 за п. 2 ст.40 КЗпП
України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров'я (а.с. 6,17).

Згідно вказаного розпорядження, підставою для звільнення ОСОБА_1 була
довідка ЛКК (а.с.
17,19), яка рекомендувала позивачу легкий труд на поверхні.

Після перебування його на лікарняному, за рекомендаціями лікарів СМСЧ № 7, він був переведений на легку фізичну працю з 01.04.2006 року по 14.04.2006 року.

Незважаючи на
те, що ОСОБА_1 ще знаходився на легкій фізичній праці за направленням і на цей
час був відсутній висновок МСЕК про втрату ним стійкої професійної
працездатності, адміністрація шахти безпідставно видала розпорядження про
звільнення його з роботи за п. 2
ст. 40 КЗпП
України.

За таких обставин суд, відповідно до п.2 ст. 40, та ст.236.обгрунтовано частково задовольнив
позов ОСОБА_1 та поновив його на попередньому місці роботи, стягнувши на його користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Поновлюючи ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом, суд правильно
виходив з того, що він був пропущений з
поважних причин, оскільки в зв'язку з професійним захворюванням, яке було встановлено вже після його звільнення висновком
МСЕК від 05.07.2006 року, він в зв'язку з хворобою
знаходився на стаціонарному лікуванні та обстеженні з 03.05.2006 р. по 12.05.2006 року в обласній клінічній лікарні
ім.. Мечнікова і з 30.05.2006 р. по 09.06.2006 року у
неврологічному відділенні Науково-дослідницького інституту промислової
медицини, що підтверджується виписками з історії хвороби. Крім того, з 05.07.2006 р. по 13.07.2006 року в дитячому
інфекційному відділені СМСЧ № 7 на лікуванні
знаходилась його малолітня донька ОСОБА_2 (а.с. 27)

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд в рішенні не
обґрунтував, чому саме позивач повинен бути звільненим
на підставі висновку МСЕК - не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки згідно роз'яснень, які викладені у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та
доповненнями) при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП, суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо
встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують,
що внаслідок стану здоров'я (стійкого зниження
працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього
трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я. Стійке зниження працездатності встановлюється висновком
МСЕК, який мав місце у відношенні позивача вже після його звільнення з роботи.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, а
інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків
суду.

Керуючись ст.
ст. 303,
307, 308, 314 УПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу Відкритого Акціонерного Товариства «Павлоградвугілля»
відхилити, Рішення Павлоградського міськрайонного суду від 10 жовтня 2006 р. залишити без змін, Рішення
набирає законної сили із дня його проголошення, але може бути оскаржено до Верховного
Суду України протягом двох місяців.