У Х В А Л А

іменем  україни

29 січня 2007 року                                                             м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Пшонки М.П.,                  Прокопчука
Ю.В.,          Романюка Я.М. -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним, визнання права власності на спадкове майно та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2. та її
представника ОСОБА_3. на рішення Соснівського районного суду м. Черкас від 19
жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 4 лютого
2005 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2003 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з червня 2003 року по
листопада 2003 року за його матір'ю ОСОБА_4. здійснювала догляд відповідачка, за
що від нього отримувала оплату.

28 жовтня між ОСОБА_2. та ОСОБА_4. було укладено договір дарування 19/50
частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться
в місті Черкаси по АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що на момент
укладання договору ОСОБА_4. не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними,
позивач просив визнати договір дарування недійсним, визнати його право на
спадкове майно та стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 2500 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м.
Черкас від 19 жовтня 2004 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 4 лютого 2005 року, визнано недійсним договір дарування
19/50 частини спірного житлового будинку. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. та її представник ОСОБА_3.
ставлять питання про скасування судових рішень та направлення справи на
новий розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335
ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням  норм
матеріального та  процесуального права,
відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі
доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2. та ОСОБА_3. відхилити, а рішення Соснівського
районного суду м. Черкас від 19 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 4 лютого 2005 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.                          Прокопчук Ю.В.
Романюк Я.М.