Колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Верховного Суду
головуючого суддів:
Гнатенка А.В., Пінчука М.Г., Григор'євої Л.І.,
Гуменюка В.І., Косенка В.Й., -
за участю представників ТОВ “Завод “Жовтень” Шаргала Р.В., Шевцова І.В. та
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) “Завод “Жовтень” до Державної акціонерної
компанії (далі - ДАК) “Національна мережа аукціонних центрів”, відділу
державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м.
Маріуполя, відділу Держаного казначейства м. Маріуполя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання недійсним публічних торгів про реалізацію об'єктів незавершеного
будівництва, актів виконаних робіт по проведенню торгів, свідоцтв про право
власності на придбане на публічних торгах майно, а також витребування майна з
чужого незаконного володіння,
в с т а н о в и л а :
У квітні 2004 року ТОВ “Завод “Жовтень” звернулося до суду із зазначеним
позовом, в якому вказувало, що позивач не був своєчасно повідомлений про дату,
час та місце проведення публічних торгів, а також початкову ціну підлягаючих до
реалізації належних товариству об'єктів незавершеного будівництва: двох
будівель (А-3 та Б-4), загальною площею 1070,3 кв. м та 4612,5 кв. м
відповідно, які розташовані по АДРЕСА_1. Зазначені торги відбулись                    16 лютого 2004 року під час
зупинення здійснення виконавчого провадження по рішенню суду, на виконання
якого зазначені об'єкти державними виконавцями були виставлені на публічні
торги. При цьому об'єкти продані відповідачам по значно нижчій ціні. У зв'язку
з цим позивач просив визнати такі публічні торги недійсними. Крім того, ТОВ
“Завод “Жовтень” просило визнати недійсними акти про виконання робіт з
реалізації майна, видані на підставі цих актів свідоцтва про право власності та
повернути незаконно придбане нерухоме майно позивачу.
Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 28 квітня 2005 року
позовні вимоги ТОВ “Завод “Жовтень” задоволені: постановлено визнати недійсними
прилюдні торги, проведені 16 лютого 2004 року, щодо реалізації майна ТОВ “Завод
“Жовтень” - об'єктів незавершеного будівництва, розташованих по АДРЕСА_1
Донецької області; визнано недійсними акти від 17 та 23 лютого 2004 року про
виконання робіт з реалізації вказаного майна на торгах; визнано недійсними
свідоцтва про право власності, видані на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2; відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язано повернути позивачу придбані об'єкти
незавершеного будівництва; постановлено стягнути з Державного казначейства
України на користь ОСОБА_1 80520 грн., а на користь ОСОБА_2 21240 грн. сплачених
ними коштів за придбані будівлі.

Додатковим рішенням цього ж суду від
22 червня 2005 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13 вересня 2005 року
рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишені без зміни.

У касаційних скаргах ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2, посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення з
направленням справи на новий судовий розгляд.

Касаційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційний суд  перевіряє законність
судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно статті 341 ЦПК України суд касаційної інстанції має право скасувати
судові рішення і ухвалити нове рішення або змінити рішення, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці правовідносини, чи не застосовано закон, який
підлягав застосуванню.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ “Завод “Жовтень”, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того, що під час підготовки та проведення                   16 лютого 2004 року
публічних торгів відносно зазначеного нерухомого майна були допущені порушення
законодавства, які тягнуть за собою визнання таких торгів недійсними та
повернення придбаного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухомого майна (незавершеного
будівництвом об'єктів) позивачу з компенсацією останнім коштів, які були
витрачені ними при їх придбанні.

При цьому судами застосовані положення статті 48, 50 Закону України “Про
власність”.

Однак з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції не можна
погодитись, оскільки вони не ґрунтуються на нормах законодавства, яке регулює
виконання судових рішень.

Закон України “Про виконавче провадження” від 21 квітня 1999 року визначає
умови та порядок виконання судових рішень і, зокрема, рішень судів, що
підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.
Сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі і боржники. Вони мають право
знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати
участь у проведенні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі
виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що
виникають в ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні
експертизи, заявляти відводи та оскаржувати дії (бездіяльність) державного
виконавця з питань виконавчого провадження та користуватися іншими правами,
наданими вказаним Законом.

Боржник зобов'язаний у строк, встановлений державним виконавцем, надати
достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі майно, яким він
володіє спільно з іншими особами, рахунки в банках та фінансових установах,
своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця, письмово повідомляти
державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також
про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з розділом VII ЦПК України боржники мають право звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення
порушені їх права чи свободи.

В разі обґрунтованості скарги суд своєю ухвалою зобов'язує державного
виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновляє його порушені
права чи свободи.

ТОВ “Завод “Жовтень” (боржник) своїх обов'язків щодо погашення боргу не
виконувало й своїми правами не скористалося в процесі виконання судового
рішення по відкритому виконавчому провадженню щодо стягнення з боржника на
користь ВАТ “ММК імені Ілліча” заборгованості з заробітної плати в розмірі
121668 грн. 39 коп.

При цьому ТОВ “Завод “Жовтень” оскаржило дії виконавчої служби в
передбаченому законом порядку, про що свідчать судові рішення, копії яких
знаходяться в матеріалах справи. Одночасно боржник подав позов про визнання
публічних торгів недійсними, що не передбачено законодавством, яке врегульовує
спірні відносини з приводу примусового виконання судових рішень.

У Цивільно-процесуальному кодексі України та Законі України “Про виконавче
провадження” відсутні правові норми, які б давали підстави та право боржникам
звертатися з позовом про визнання публічних торгів недійсними, як і відсутні
зазначення умов визнання їх такими, а містяться лише норми щодо визнання
публічних торгів такими, що не відбулися.

Крім того, частина 2 статті 388 ЦК України гарантує особам, які придбали
майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист їхніх прав
від можливої віндикації, а боржники не є стороною в таких правовідносинах.

Оскільки суди обох інстанцій неправильно витлумачили норми матеріального
права й застосували закон, який не поширюється на встановлені правовідносини,
то ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з постановленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ “Завод “Жовтень”.

Керуючись статтями 335, 336, 341, 343 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 28 квітня 2005 року,
додаткове рішення цього суду від  22
червня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 вересня
2005 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою
відповідальністю “Завод “Жовтень” до Державної акціонерної компанії
“Національна мережа аукціонних центрів”, відділу державної виконавчої служби
Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, відділу Держаного
казначейства                  м.
Маріуполя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним публічних торгів про
реалізацію об'єктів незавершеного будівництва, актів виконаних робіт по
проведенню торгів, свідоцтв про право власності на придбане на публічних торгах
майно, а також витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В.Гнатенко

Судді:                                                                                     М.Г.Пінчук

В.І.Гуменюк

Л.І.Григор'єва

В.Й.Косенко