У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 січня 2007 року                                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                      Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І.,                  Данчука В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до акціонерного комерційного банку “Аркада”, третя особа - акціонерне
товариства холдінгова компанія “Київміськбуд”, про стягнення штрафних санкцій
та відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом акціонерного
комерційного банку “Аркада” до ОСОБА_1 про визнання ф'ючерсного контракту
частково недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
м. Києва від 2 червня 2004 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до акціонерного
комерційного банку “Аркада” (далі - АКБ “Аркада”) про стягнення штрафних
санкцій та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 30 листопада
1995 року між ним і відповідачем був укладений ф'ючерсний контракт НОМЕР_1 про
інвестування коштів у житлове будівництво. Згідно з умовами контракту позивач
сплатив на розрахунковий рахунок АКБ “Аркада” 16421 грн. 83 коп., а банк
зобов'язався інвестувати зазначені кошти в будівництво однокімнатної квартири
на житловому масиві “ІНФОРМАЦІЯ_1” у м. Києві. Строк введення в експлуатацію
будинку був визначений на 30 липня 1996 року. З огляду на те, що відповідач не
виконав умов контракту щодо строку здачі жилого будинку в експлуатацію,
ОСОБА_1. просив стягнути на свою користь штраф за порушення виконання умов
контракту в сумі 2463 грн. 28 коп. та моральну шкоду, яку оцінив у 1000 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1, АКБ “Аркада”
звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання
ф'ючерсного контракту частково недійсним, обґрунтовуючи тим, що встановлена
контрактом відповідальність суперечить вимогам Закону України “Про банки та
банківську діяльність”, а також, що банк є організацією, яка не веде
будівництво, а тільки інвестує гроші в будівництво, у зв'язку із чим не може
відповідати за своєчасну здачу будівельного об'єкта і просив зустрічний позов
задовольнити.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22
жовтня 2003 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АКБ “Аркада” на
користь ОСОБА_1 2463 грн. 28 коп., судові витрати в розмірі                                85 грн. 73
коп., усього 2549 грн. 01 коп. У частині позовних вимог щодо відшкодування моральної
шкоди відмовлено. Позовні вимоги АКБ “Аркада” залишено без розгляду на підставі
ч. 4 ст. 172 ЦПК України (1963 року).

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 2 червня 2004
року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення,
відповідно до якого в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов
АКБ “Аркада” задоволено та постановлено визнати недійсним п. 5.2 розділу 5
ф'ючерсного контракту НОМЕР_1 від 30 листопада 1995 року про інвестування
коштів у житлове будівництво.

Не погодившись з указаним рішенням суду апеляційної
інстанції, ОСОБА_1. подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду
м. Києва від 2 червня 2004 року скасувати та залишити в силі рішення
Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2003 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи
нове рішення, яким ОСОБА_1. у задоволенні позову про стягнення штрафних санкцій
та відшкодування моральної шкоди відмовлено та задоволено зустрічний позов,
яким визнано недійсним п. 52 розділу 5 ф'ючерсного контракту НОМЕР_1 від 30
листопада 1995 року про інвестування коштів у житлове будівництво, апеляційний
суд виходив із того, що названий пункт контракту не відповідає вимогам п. 4
Закону України “Про банки та банківську діяльність”.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна,
оскільки суд дійшов їх без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування
обставин справи, прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, неправильно
застосувавши норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 202 ЦПК України (1963 року) рішення
суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду є обґрунтованим тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 48 ЦК України (1963 року) угода,
що не відповідає вимогам закону, є недійсною.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги та визнаючи
недійсним п. 5.2 розділу 5 ф'ючерсного
контракту НОМЕР_1 від 30 листопада 1995 року, в якому сторони
передбачили штрафні санкції за неналежне виконання договірних зобов'язань, суд
вимоги зазначеного закону не врахував, а помилково визнав недійсною одну з
істотних умов укладеного договору, залишивши при цьому сам договір дійсним.

За таких обставин ухвалене у справі рішення апеляційного
суду не може вважатись законним та обґрунтованим, у зв'язку із чим касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Разом із тим судом першої інстанції повно і всебічно
встановлені обставини справи, а рішення суду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, встановивши, що
апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує судове рішення апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції.

При викладених обставинах рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 339 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 2 червня 2004 року
скасувати.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня
2003 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук