Справа № 2-306 /2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

28 лютого 2007 р.                               Ренійський
районний суд Одеської області

у складі:   -
головуючого судді Дудник В.І.;

- при секретарі
Касаповій О.У., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за
позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4(третя особа -
Одеська товарна біржа) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого
майна недійсним, визнання правочину таким, що відбувся, та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, будучи належним чином сповіщені в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України, у
попереднє, судове засідання не явились, заперечень щодо позову не надали.

Представник
третьої особи - представництва
Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі надав суду свої письмові пояснення, вважає
дії по укладенню спірного договору сторін правомірними, такими, що відповідали
положенням ст. 15 ЗУ
«Про товарну біржу», просив розглянути справу у його відсутності.

Судом були
досліджені наступні докази: копія договору купівлі-продажу АДРЕСА_1від 05.08.1999 р.; копія домової
книги із помітками про виписку відповідачів; копія технічного паспорту на
квартиру на ім'я позивача; відмова приватного нотаріуса від 26.12.2006 р.; копія витягу з
реєстру прав власності на нерухоме майно.

Судом в ході
судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, пояснивши, що 05.08.1999
р. між ним та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу
нерухомості, згідно якого відповідачі продали, а він купив АДРЕСА_1за 1700 грн. За №4683 договір було
зареєстровано у представництві Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі. На
підставі даного договору 09.08.1999р. право власності на квартиру було
зареєстровано у Ренійському БТІ. В даний час позивач вирішив розпорядитися
своєю нерухомістю, проте, через ряд порушень, допущених біржею при оформленні
договору, приватним нотаріусом було відмовлено в посвідченні договору
купівлі-продажу квартири. Враховуючи, що формально нотаріус прав, позивач вимушений
був звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір
купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із
сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання
укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута
взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцям
обумовлену суму, продавці передали документи, квартиру в натурі. Позивач
фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, його донька разом із
своєю сім'єю вселилася туди після укладання правочину, він прописав її за цією
адресою і вона несе всі необхідні витрати по утриманню квартири, - тобто правочин
між сторонами фактично відбувся.

Заслухавши
пояснення позивача, його представника, вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне

2

підтвердження в судовому засіданні.
У зв'язку з тим, що спірні правовідношення мали місце до 01.01.2004р. (тобто до
введення в дію Цивільного кодексу 2003р.), застосовуються положення цивільного
законодавства 1964 р.
Згідно ст. 227 ЦК України
1964р. договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є недійсним. Однак,
в ч.2 ст. 47 ЦК України
1964р. зазначено, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, суд
вправі за її вимогою визнати угоду дійсною. Така можливість передбачена законом
як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин.
По даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу квартири
була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам передані гроші,
позивачу - об'єкт
нерухомості, яким він на теперішній час володіє і користується, проте через ряд
допущених порушень при оформленні договору, не може їм розпорядитися. Виходячи
із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами фактично відбулася, нею були
припиненні обов'язки відповідачів щодо квартири та встановленні права на
нерухомість у позивача.

Керуючись ст.ст. 10,
11, 60,212,213 ЦПК України, ст.ст. 47,227
ЦК України 1964 р., ст.ст. 220,638,657 ЦК України 2003р.,
ст.ст. 11-13 Закону
України «Про власність», -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити.

Договір
купівлі-продажу нерухомості, реєстраційний номер 4683, оформлений 05.08.1999р. представництвом Одеської товарної
біржі в м. Ізмаїлі - визнати
недійсним.

Правочин щодо
купівлі-продажу АДРЕСА_1Одеської області між ОСОБА_3, ОСОБА_2, діючим також від
імені та в інтересах ОСОБА_4, (продавцями) та ОСОБА_1(покупцем) -визнати таким,
що відбувся.

Визнати за
ОСОБА_1право власності на АДРЕСА_1

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

Строк оскарження
рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд
Одеської області: 10 днів - з дня
проголошення рішення, 20
днів - після
подання заяви про апеляційне оскарження.