Справа 2-53/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого   2007
року Комінтернівський районний суд м. Харкова в

складі головуючого судді - Мельник ІМ.

при секретарі Руденко А.Е., Овчинникова Є. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління комунального
господарства та приватизації ,
відділу приватизації житлового фонду ,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я
особа Комінтернівський Виконком районної ради м. Харкова, Опікунська рада
Комінтернівської районної ради м. Харкова про визнання недійсної приватизації
квартири і свідоцтва про право власності на житло, про визнання особи на право користування жилим
приміщенням , про
поновлення порушеного права та вселення

ВСТАНОВИВ

В Комінтернівський районний суд з позовом до Управління
комунального господарства та приватизації ,
відділу приватизації житлового фонду ,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсної приватизації квартири і свідоцтва
про право власності на житло,
3-я особа Комінтернівський Виконком районної ради м. Харкова, Опікунська рада
Комінтернівської районної ради м.Харкова про визнання особи на право
користування жилим приміщенням,
про поновлення порушеного права та вселення звернувся ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивач, та його представник
підтримали позовні вимоги,
відповідачі та його представник позовні вимоги не визнали. Відповідач
Управління комунального господарства та приватизації, відділу
приватизації житлового фонду м. Харкова ,3-і особи Комінтернівський Виконком
районної ради м. Харкова, Опікунська рада Комінтернівської районної ради
м.Харкова в судове засідання не зявилися подали до суду заяву про розгляд
справи за їх відсутності .

В обґрунтування своїх вимог позивач, вказав, що
відповідно до рішення суду від 17.03.2003
року ОСОБА_1 був визнаний втратившим право користування жилим приміщенням
,що стало підставою для зняття його з реєстрації за місцем проживання по
АДРЕСА_1.

Що дало підстави для подальшого звернення осіб , які були
зареєстровані в квартирі в відділ приватизації житлового фонду і було винесено
відповідне розпорядження на право приватизації спірної квартири      ОСОБА_2,    ОСОБА_3

,ОСОБА_4 ,    та було видано свідоцтво    про право власності наАДРЕСА_1 вказаних
осіб.

ОСОБА_1 ні про рішення суду, ні про право власності на спірну квартиру не було відомо
до 2 листопада
2004 року,
коли він звернувся до ЖКРЄП за отриманням відповідної довідки про свою
реєстрацію за місцем проживання.

Вказуючи ,що до 1992
року він проживав в спірній квартирі разом з матірю , після хвороби та
в подальшому в 1993 році
смерті своєї матері він деякий час не проживав в спірній квартирі так як він
морально страждав, в
квартирі також ніхто не проживав,
вона здавалася в аренду.

З 1993
року по 2000 роки в
спірній квартирі проживали ОСОБА_2 і її чоловік та двоє їх дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_3 , а також
відповідач ОСОБА_1, зі своєю дівчиною з якою перебували в сімейних стосунках.

Також  в цей період
у подружжя ОСОБА_5 була робота пов 'язана з обслуговуванням банного комплексу , тому вони всією
сімєю вимушені були проживати окремо від спірного приміщення , тоді як ОСОБА_1
залишався проживати в ній разом з дружиною .

В судовому засіданні ОСОБА_1, вказав , що він пішов в 2000 році зі спірного
житлового приміщення за власної волі,
так як хотів проживати окремо ,
з того часу винаймає квартиру ,
навіть хотів придбати в свою особисту власність інше жиле приміщення , але в зв'язку з
відсутністю коштів на цей час придбати у власність жилого приміщення не має
змоги, тому вважає, що має
право на спірне жиле приміщення.

Також: на обґрунтування своїх вимог вказує ,що між: ним
та ОСОБА_2 було укладено угоду ,що вона залишається проживати в спірному
приміщенні , а вона
не буде претендувати на квартиру ,де проживає його батько , але на цей час
квартира батька продана, і куплена інша квартира і батько подарував цю квартиру
співвідповідачу ОСОБА_3.

Позивач вказує, що весь час коли він не проживав в
спірному приміщенні він підтримував дружні стосунки з сестрою та племінницями . в квартирі
знаходилися його особисті речі та документи, він оплачував комунальні послуги
по утриманню квартири.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти
зустрічного позову вказала ,що в спірній квартирі проживає з 1993 року спочатку з
чоловіком та двома доньками,
після розлучення чоловік пішов з сімї.

В спірній квартирі до 1993 року р проживав її брат , позивач ОСОБА_1 ,
але після смерті матері в 1993 році він пішов з квартири і більше в ній не
проживав , перепон
для проживання йому ніколи не було .
Вона особисто сплачувала комунальні послуги по утриманню квартири , проводила ремонт
, ОСОБА_1 витрат
по утриманню квартири не ніс .
В квартирі його речей з 1993
року не було , він
після смерті матері з її дозволу продав частину меблів та забрав свої особисті
речі.

В
лютому 2003 року ОСОБА_2.
звернулася до суду з позовом в якому просила
визнати ОСОБА_1 втратившим право
на користування жилим приміщенням
, позов було
задоволено і ОСОБА_1 визнано втративши право користування жилим приміщенням.

На підставі рішення суду ОСОБА_1 було знято з реєстрації
за місцем прописки, а всі
інші мешканці спірної квартири зареєстровані в ній звернулися до органу
приватизації і відповідно до рішення якого спірне жиле приміщення було
приватизовано і видано свідоцтво на право власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,ОСОБА_4  наАДРЕСА_1 .

На час розгляду справи рішення відносно якого ОСОБА_1
визнано особою яка втратила право користування жилим приміщення скасовано , але вона вважає,
що ОСОБА_1 втратив своє право на проживання в спірному жилому приміщення ,бо не
проживав без поважних причин більше б місяців. Тому не має правових підстав на
його вселення в спірну квартиру і скасування рішення про право власності.

Суд заслухавши учасників судового засідання , дослідивши
матеріали справи , в вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав,
в судовому засіданні встановлено ,що квартира АДРЕСА_1 на праві
спільною сумісної власності належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,згідно
свідоцтва про право власності на житло від 29.03. 2004 року виданого згідно
розпорядження НОМЕР_1.

Згідно копії ордеруНОМЕР_2 ОСОБА_5 на склад осіб отримав
АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Комінтернівської районної ради
м.Харкова НОМЕР_3кв.АДРЕСА_1 згідно заяви ОСОБА_6 про переоформлення на неї
особового рахунку , було
переоформлено особовий рахунок на ОСОБА_6.

Відповідно до рішення Комінтернівської районної ради
м.Харкова НОМЕР_5
кв.АДРЕСА_1 згідно заяви ОСОБА_2 про переоформлення на неї особового
рахунку , було
визначено ОСОБА_2 -наймачем на склад сімї 3-
особи ОСОБА_1 і ОСОБА_3 Згідно акту (аркуш справи 4 ) на 14.02.2003 року в квартиріАДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,ОСОБА_4,
ОСОБА_1.

Згідно довідки про склад сімї наймача НОМЕР_4 в АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4.

В судовому засіданні встановлено ,що до 1993 року в спірній
квартирі проживали ОСОБА_1 його мати ,
після смерті якої ОСОБА_1 залишив квартиру і не проживав в ній.

В
судовому засіданні допитані свідки , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9
які вказали, що ОСОБА_1 після смерті матері в квартирі не проживав , продав частину
меблів з квартири , в
квартиру інколи навідувався,
але не проживав, його
речей вони не бачили.

В судовому засіданні встановлено ,зі слів свідка
ОСОБА_10, який бував в спірній квартирі і є другом ОСОБА_1 і бачив, що ОСОБА_1 з 1996 по 2000 рік інколи бував
в квартирі, свідок бачив його особисті речі. Таким чином на час розгляду справи , ОСОБА_1 за
місцем проживання не зареєстрований,
і в свідоцтві про право власності на спірне приміщення не значиться.

Згідно ст. 72
ЖК України особа визнається такою ,що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71
ЖК України при тимчасовій відсутності наймача о або членів сімї
зберігається жиле приміщення протягом щести місяців в визначених законом
випадках.

В судовому засіданні встановлено, що з 1993 року ОСОБА_1 в
спірній квартирі не проживав ,
залишив її добровільно ,
тому суд вважає , що
ОСОБА_1 втратив своє право на проживання в спірній квартирі.

Суд не приймає заяви ОСОБА_1 про бронювання жилого
приміщення за ним , в зв 'язку
з подачею заяви в 2003 році в
ЖЄК про місце свого тимчасового проживання .Так як за цих підстав жиле
приміщення за особою не зберігається.

В судовому засіданні не встановлено коли і за яких умов
було порушено право ОСОБА_1 на проживання в спірному приміщенні ,позивач
ОСОБА_1 не подав суду доказів ,щодо перешкод йому з боку інших мешканців
спірної квартири в проживанні,
ні з якого часу він мав такі перешкоди,
ні в якому вигляді.

Він не звертався ні до правоохоронних органів ні в інші
установи , щодо поновлення
свого права на проживання в спірний період , щодо порушення свого права до суду звернувся тільки 16.02.2005 року подавши
зустрічний позов після подачі позовуОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову до нього про
втрату ним права на проживання в спірному жилому приміщенні ,тому вимоги
позивача про поновлення порушеного права та вселення суд вважає не
обґрунтованими і не підлягаючим задоволенню.

В задоволенні вимог позивача щодо визнання недійсною
приватизацію та свідоцтва на право власності наАДРЕСА_1виданого на імя ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ,ОСОБА_4
суд також: відмовляє ,в зв'язку з тим, що в судовому засіданні встановлено ,що
ОСОБА_1 втратив своє право на проживання в спірному жилому приміщенні , за місцем
проживання не зареєстрований ,
таким чином приватизацію та свідоцтво на право власності наАДРЕСА_1суд
вважає дійсною і як таку ,що не підлягає скасуванню.

На  підставі  висловленого
і керуючись  ст. 15,
57,109,   209 ЦПК
України, 70, 71, 72, ЖК
України

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління комунального
господарства та приватизації ,
відділу приватизації житлового фонду ,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я
особа Комінтернівський Виконком районної ради м. Харкова, Опікунська рада
Комінтернівської районної ради м.Харкова про визнання недійсної приватизації
квартири і свідоцтва про право власності на житло, про визнання особи на право користування жилим
приміщенням , про
поновлення порушеного права та вселення -
відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження .