Рішення

Іменем  України

13 квітня 2007 року               Козельщинський
районний суд Полтавської області

в складі головуючого - судді Мурашко А.О.

при секретарі - Дніпровській Т.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Козельщині цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2і
ОСОБА_3до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Відродження»
про стягнення невиплаченої орендної плати за користування земельними частками і
визнання частково недійсним договору оренди, -

встановив:

27.10.2006 року позивачі звернулися в суд з позовами до ПОСП «Відродження»
і прохали стягнути по 253,52 грн. орендної плати відповідно договорів оренди
земельних паїв від 1.01.2002 року і по 536, 13 грн. невиплаченої орендної плати
відповідно договорів оренди земель зайнятих під багаторічними насадженнями від
1.06.2002 року, а також прохали стягнути пеню в сумі 72,72 грн.

Крім цього позивачі прохали визнати частково недійсними п.3.2.3 і п.3.4.2
договору оренди земель, зайнятих під багаторічними насадженнями від 1.06.2002
року де зазначено про невиплату орендної плати за перший рік оренди; визнати
недійсним п.5.2 цього договору в якому передбачено, що за не отриману орендну
плату у встановлений термін згідно п.3.2.3 без поважних причин з вини
орендодавця він позбавляється її (а.с.4,22,36,55,69,89).

Свої вимоги мотивували тим, що відповідач без поважних причин відмовився
виплатити орендну плату; пункти 3.2.3; 3.4.2 і 5.2 суперечать діючому
законодавству.

Позови ОСОБА_1., ОСОБА_2. і ОСОБА_3. об'єднані в одне провадження
(а.с.32,66,100)

Позивачі в судове засідання не з'явились, прохали справу розглянути без
їхньої участі (а.с.144, 145,156), позов підтримали.

Представник позивачів ОСОБА_4. (а.с.187-189) позови підтримав в судовому
засіданні і пояснив, що з вини відповідача не виплачена орендна плата; пункти
3.2.3; 3.4.2 і 5.2 договору оренди від 1.06.2002 року суперечать законодавству,
яке регулює оренду земельних ділянок.

Представник відповідача і третьої особи у справі ОСОБА_5(директора
підприємства) ОСОБА_6. (а.с. 116, 136) і представник відповідача Стребко В.І.
(а.с.99) позови не визнали повністю і пояснили, що орендна плата за 2004 рік в
сумі 253,52 грн. відповідно договору оренди земельних паїв не виплачена
позивачам в зв'язку з тим, що вони відмовилися її отримати; орендна плата
відповідно договору оренди земель, зайнятих під багаторічними насадженнями від
1.06.2002 року не підлягає виплаті, оскільки договір оренди не був укладений,
позивачі не повідомили про те, що багаторічні насадження крім позивачів
належать і іншим власникам; позивачі не надали план (схему) земельних ділянок;
пеня у розмірі 0,2% не передбачена договором; прохали застосувати позовну
давність.

Представники третіх осіб у справі - Марківської сільської ради (а.с.22, 55,
89); ВАТ «Луценко» (а.с.142) і Кобеляцької райдержадміністрації (а.с. 192) в
судове засідання не з'явились.

Також треті особи у справі ОСОБА_5., ОСОБА_7. і
ОСОБА_8. в судове засідання не з'явилися. Третім особам і їх представникам було
належно повідомлено про місце і час розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши інші докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

1.01.2002 року між позивачами і ПОСП «Відродження» були укладені договори
оренди земельних паїв (а.с. 10,11,42043,75-76).

Відповідно цих договорів ОСОБА_1., ОСОБА_2. і ОСОБА_3. передали ПОСП
«Відродження» в оренду земельні ділянки розмірами у межах 2-х кадастрових
гектарів на три роки.

Відповідно п.3.4.4.
договору ПОСП «Відродження» зобов'язувалося сплачувати позивачам за користування
земельними ділянками орендну плату в сумі 253,52 грн. за кожен рік не пізніше 1
квітня наступного року.

За 2004
рік ПОСП «Відродження» не виплатило позивачам орендну плату.

Відповідач не довів в суді, що вжив всіх залежних від
нього заходів щодо належного виконання зобов'язань.

Позивач ОСОБА_3. у попередньому судовому засіданні
стверджував, що ПОСП «Відродження» пропонувало розрахуватися з ним неякісною
продукцією, а тому він відмовився її отримати.

Відповідач не спростовував в суді пояснення позивача і не
надав доказів належного виконання зобов'язання.

Суд бере до уваги, що відповідно ст.614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини(умислу
або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є
невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх заходів, залежних від неї щодо
належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

На підставі статей 24,35,36 Закону України «Про оренду
землі», а також керуючись зазначеною статтею з відповідача на користь кожного з
позивачів необхідно стягнути по 253,52 грн. невиплаченої орендної плати.

1.06.2002 року між позивачами і ПОСП «Відродження» були
укладені договори оренди земель зайнятих під багаторічними насадженнями
(а.с.9,41,74), які в цей же день були зареєстровані у Марківській сільській
раді, Кобеляцького району, Полтавської області.

Відповідно цих договорів позивачі передали, а відповідач
прийняв в оренду земельні ділянки площею 1,33 умовних кадастрових гектарів (п.
1.1. договорів) на 10 років (п.1.2. договору).

В договорі зазначено, що право позивачів на вказані
земельні ділянки підтверджуються сертифікатами на право на земельні ділянки
(а.с.7,39,72) вказані Кобеляцькою рай держадміністрацією.

Згідно п.3.1.2 зазначених договорів ПОСП «Відродження»
зобов'язувалося сплачувати позивачам орендну плату розміром 178,71 грн. за
кожен рік оренди не пізніше 1 квітня наступного року.

ПОСП «Відродження» не дотримуючись своїх договірних
зобов'язань за 2003; 2004 і 2005 роки не виплатило позивачам орендну плату в
розмірі 536,13 грн. кожному.

Відповідно до ст.614 ЦК України відповідач не довів в суді, що вжив всіх залежних
від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Так, до цього часу не уклав договори оренди з іншими
власниками майнових акцій на багаторічні насадження.

В суді
позивач не надав доказів причин не укладення зазначених договорів оренди.

Суд вважає, що об'єктом оренди відповідно договорів
оренди земель занятих під багаторічними насадженнями від 1.06.2002 року є
земельні ділянки під багаторічними насадженнями, але не земельні ділянки з
насадженнями, що підтверджується зазначеними договорами оренди і сертифікатами
на право на земельні частки.

Сертифікатами підтверджується право позивачів на земельні
частки без плодово-ягідних насаджень.

В договорах оренди не зазначені правовстановлюючі
документи на багаторічні насадження.

Отже, позивачі передавали в оренду земельні ділянки без
багаторічних насаджень, право на які мали і інші власники.

Земельні ділянки позивачів без багаторічних насаджень не
мають жодних обмежень і обтяжень.

Суд бере до уваги, що відповідно чинної на той час статті
16 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки набирає
чинності після досягнення домовленостей з усіх істотних умов, підписання його
сторонами і державної реєстрації.

Наведені   обставини   спростовують     пояснення
представників   відповідача.   Суд

враховує,   що
ПОСП    «Відродження»   за
використання   земельних   ділянок
сплачує податок (а.с. 133).

На підставі статей 2,16,31 Закону України «Про оренду
землі» і ст.614 ЦК України
на користь кожного з позивачів необхідно стягнути по 536,13 грн. невиплаченої
орендної плати.

При цьому суд
враховує, що вимоги позивачів в межах позовної давності.

Вимоги позивачів про стягнення пені за несвоєчасну сплату
орендної плати в сумі 72,72 грн. (о,2 відсотка від суми недоїмки за кожен день
прострочення) відповідає ст.3 Типового договору оренди земельної частки (паю)
затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від
17.01.2000 року №5, а тому підлягає задоволенню.

При цьому суд керуючись ст.203 ЦК України вважає,
що п 5.1. договору оренди від 1.06.2002 року де зазначено, що пеня
нараховується в розмірі ставки НБУ не може суперечить Типовому договору оренди
земельної частки (паю).

Суд приймає до уваги, що відповідно до статті 93 ЗК
України існує принцип платності використання землі, тобто при оренді земельної
ділянки завжди визначається орендна плата за її використання.

Отже, частина пунктів 3.2.3. і 3.4.2 договорів оренди
земель, зайнятих під багаторічними насадженнями від 1.06.2002 року де зазначено
про невиплату орендної плати за перший рік оренди суперечить діючому
законодавству і відповідно до ст.215 ЦК
України їх необхідно визнати недійсними з визначеними наслідками.

Але ці вимоги позивачів не підлягають задоволенню,
оскільки спливли строки позовної давності, передбачені ст.256 ЦК України і суд не
вбачає поважних причин пропущення позовної давності.

Суд вважає, що п.5.2 договорів оренди земель, зайнятих під багаторічними
насадженнями від 1.06.2002 року де вказується, що «...за не отриману орендну
плату у встановлений термін згідно п.
3.2.3. без поважних
причин з вини орендодавця він позбавляється її» суперечить ст.ст.256, 259 ЦК України, а тому
його необхідно визнати недійсним. Позовна давність не може бути скорочена за
домовленістю сторін.

Суд враховує, що відповідно до цих договорів стягується
орендна плата на користь позивачів.

Відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати необхідно покласти на
відповідача.

На підставі викладеного і керуючись статтями 10, 60, 88, 112 ЦПК України;
ст.93 ЗК України; статтями 215, 236, 256, 259, 614, 626 ЦК України;
статтями 2, 13, 16, 24, 31, 35, 36 Закону України «Про оренду землі»; Типовим
договором оренди земельної частки (паю) затвердженого наказом Державного
комітету України по земельним ресурсам від 17.01.2000 року №5, суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ПОСП «Відродження» на користь ОСОБА_1 789,65 грн.
орендної плати, 72,72 грн. пені, 81 грн. судових витрат, а всього 943,37 грн.

Стягнути з ПОСП «Відродження» на користь ОСОБА_2 789,65 грн. орендної
плати, 72,72 грн. пені, 81 грн. судових витрат, а всього 943,37 грн.

Стягнути з ПОСП «Відродження» на користь ОСОБА_3 789,65 грн. орендної
плати, 72,72 грн. пені, 81 грн. судових витрат, а всього 943,37 грн.

Визнати недійсним п.5.2. договорів оренди земель, занятих під багаторічними
насадженнями від 1.06.2002 року укладених між ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3і ПОСП «Відродження» з моменту укладення договорів.

Інші
вимоги позивачів залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження

протягом десяти днів з дня проголошення рішення і подачі апеляційної скарги
до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.