overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-276/07.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем  України

03
грудня
2007
року
Сосницький районний суд Чернігівської області в складі:                    головуючої судді - І.А.Смаль
при секретарі - І.В.Шуляр

за участю позивача - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні зали суду в смт. Сосниця Чернігівської області цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу мотивуючи  позовні вимоги тим, що 18 серпня 1992 року
він вступив в шлюб з відповідачкою і прожив з нею до 2007 року, відколи шлюбні
стосунки між ними припинені. Від даного шлюбу у них є спільна дитина син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подальше спільне життя стало неможливе через
несумісність характерів .

В судовому засіданні позивач
підтримав
позовні вимоги та пояснив, що за час
спільного подружнього проживання з відповідачем
шлюбні стосунки між ними не склалися через несумісність характерів  та непорозуміння, за наданий судом строк на
примирення злагоди в сім”ї вони не досягли, а тому подальше спільне життя з
відповідачкою він вважає неможливим і тому бажає розірвати шлюб.

Відповідачка  у
судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява з якої
вбачається, що на розірвання шлюбу з позивачем вона згодна, позовні вимоги
визнає і просить справу розглянути без її участі в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення  позивача та дослідивши зібрані по
справі докази, суд
вважає що позов необхідно задовольнити
зі слідуючих підстав.

По справі
встановлено, що
сторони  18 серпня 1992
року уклали шлюб (свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 18.08.1992р.)  і прожили разом до 2007 року. Подальше
спільне життя сторони вважають неможливим, оскільки злагоди в
сім”ї не
досягли через несумісність характерів та непорозуміння.
Протягом наданого судом двомісячного строку на примирення злагоди в сім”ї не
досягли. Сім”я
фактично розпалася і збереження цієї сім”ї уже неможливо.

За таких
підстав, суд
вважає можливим розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Витрати ,за його проханням, покласти
на позивача, звільнивши від сплати витрат відповідачку.

Керуючись ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, ст. 215 ЦПК України,суд -

В И Р І Ш И В:

Шлюб зареєстрований 18 серпня 1992
року відділом ЗАГСу Сосницькою районною державною
адміністрацією радою Чернігівської
області, актовий запис № 38 між ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  розірвати.

Органам РАЦС при видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути  з
ОСОБА_1 17 грн. державного мита  на користь держави, звільнивши від сплати   ОСОБА_2.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Чернігівської області  через Сосницький районний суд шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення
рішення  та апеляційної скарги протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча:                                                    І.А.Смаль
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня  2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,     Григор'євої
Л.І.,

Данчука В.Г., Косенка В.Й.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чорноморського РЖКУ
про стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,

в  с  т
а  н  о  в  и
л  а :

Рішенням Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 9
квітня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою судді апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21 червня
2007 року ОСОБА_2 відмовлено у прийнятті апеляційної  скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_2
ставиться  питання про скасування ухвали
судді апеляційного суду та направлення справи до апеляційного суду для
вирішення питання про прийняття та розгляд апеляційної скарги, у в зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи  відповідачу  у
прийнятті  апеляційної  скарги
на  рішення  Чорноморського  районного
суду  Автономної Республіки
Крим  від 19 квітня  2007 року , суддя  апеляційного
суду  виходив  із того,
що  оскаржуване  рішення є заочним, тому  має переглядатися  за
заявою  відповідача  судом,
який  його ухвалив та в
апеляційному порядку воно може бути
переглянуте  лише  після
залишення   судом  першої
інстанції заяви про перегляд заочного
рішення  без  задоволення.

Проте, погодитися з такими висновками не можна.

Відповідно  до  вимог
п. 2  ст. 224 ЦПК України   у
разі   участі  у
справі   кількох  відповідачів заочний  розгляд
справи  можливий  у
випадку   неявки  в
судове  засідання  всіх
відповідачів.

Як вбачається із пояснень заявника та матеріалів справи,
він як сторона  у справі та один із
відповідачів приймав  участь у
судовому  розгляді вищевказаної  цивільної
справи

Оскільки зазначені
обставини судом не враховані,фактично
постановлено  не  заочне
рішення, до того ж,  заочне
рішення  у  цьому
випадку  не  могло
бути  ухвалене, підстав для  відмови
в прийнятті  апеляційної  скарги
на  рішення  суду
першої інстанції та її
розгляду  інстанції не було.

Виходячи з наведеного оскаржувана ухвала судді
апеляційного суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням
норм процесуального права, а справа направленню до апеляційного суду для  вирішення
питання  про прийняття  апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія  суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21 червня
2007 року скасувати, а справу направити до апеляційного суду для вирішення
питання про прийняття апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                А.В. Гнатенко

Судді:                                                                           М.І. Балюк

Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко
У Х В А Л А ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15 листопада 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,  Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.І.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства “Севастопольський маяк”, ОКБ ВМСУ, третя
особа ОСОБА_2, про визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Севастополя від
19 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВАТ “Севастопольський маяк”, ОКБ ВМСУ,
третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності на квартиру.

Рішенням  Гагарінського  районного суду міста Севастополя від
13.12.2006 р. позов задоволено: визнано за позивачем право власності на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 у місті Севастополі.

Рішенням Апеляційного суду міста Севастополя від 19.04.2007 р. рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування касаційної скарги представник позивача посилається на
неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права
та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення
апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд, з урахуванням обставин справи, виходив з того, що
позивач перебував в договірних стосунках із юридичною особою, яка визнана
банкрутом без правонаступництва, до ліквідаційної комісії якої позивач майнових
вимог в установленому законом порядку не пред'являв.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Апеляційного суду міста Севастополя від 19 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

16 листопада 2007 року                                                           м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі :

головуючого     -                  Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                   Костенка А.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки, про стягнення
заборгованості по орендній платі, інфляції, річних та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до  ОСОБА_1, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору оренди сільськогосподарських земельних
ділянок від 14 березня 2005 року недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 10 січня 2007 року, первісний позов
задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 квітня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_2
визнано неподаною та повернуто у зв'язку з невиконанням вимог ухвали
апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 березня 2007 року щодо
усунення недоліків апеляційної скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на її необґрунтованість та допущені при розгляді
справи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи
убачається, що ухвалою апеляційного суду від 7 березня 2007 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме
- виконати вимоги ч. 5 ст. 295 ЦПК України щодо підписання апеляційної скарги
особою, яка її подає (а.с. 80). Висновки суду щодо неналежного оформлення
апеляційної скарги підтверджуються її змістом (а.с. 77) з якого убачається, що
апеляційна скарга не підписана особою, яка її подає, або представником сторони
у справі на підставі належно оформлених повноважень.

Доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку, що при розгляді справи суд допустив
порушення  норм процесуального права, які
передбачені ст. 338 ЦПК України, як підстави для зміни або скасування судового
рішення. Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ураховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

А.В. Костенко

М.П. Пшонка
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 листопада 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,  Лихути Л.М.,  Охрімчук Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Рафалівської селищної ради Володимирецького району
Рівненської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою Рафалівської селищної ради Володимирецького району
Рівненської області на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 7
травня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від
2.03.2007 р. позов задоволено частково: стягнуто з Рафалівської селищної ради
Володимирецького району Рівненської області на користь позивача 829 грн.
матеріальної шкоди, а в решті вимог відмовлено.

Ухвалою цього ж місцевого суду від 5.04.2007 р. ОСОБА_2 відмовлено в
перегляді цього заочного рішення.

Ухвалою судді Апеляційного суду
Рівненської області від 7.05.2007 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто
заявниці з  підстав ст. 294 ЦПК України.

В обґрунтування касаційної скарги Рафалівська селищна рада Володимирецького
району Рівненської області посилається на порушення апеляційним судом норм
процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвали
апеляційного суду та поновлення строку на апеляційне оскарження заочного
рішення суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, ОСОБА_1 указує на те, що ухвала судді
апеляційного суду, на його думку, є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду ухвали
апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Повертаючи
апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заява про апеляційне
оскарження заочного рішення заявником не подавалась, апеляційна скарга на це
судове рішення подана з пропуском встановленого законом процесуального строку,
а клопотання про поновлення пропущеного строку не порушувалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала судді
апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права та
відсутні передбачені ст. 342 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
ухвали суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 342  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу Рафалівської селищної ради Володимирецького району
Рівненської області відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 7 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук
Справа № 2- 1082
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 листопада 2007 року
Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області

в складі:            головуючої:     Шемети       Т. М.

при секретарі:      Коломієць   В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику

справу за позовом  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

Встановив:

Позивачка  ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про
розірвання шлюбу, посилаючись на  те, що
23 листопада 1997 року вона уклала шлюб з відповідачем  в
Хмільницькому міському відділі РАГСу
за  №  214.

Від даного
шлюбу у них народилася  дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Однак спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на
життя, що негативно впливає на їх сім'ю та виховання дитини, подружні відносини
між ними припинилися, подружжя тривалий час проживало  окремо, в результаті чого в позивачки
народилася друга дитина і вона на даний час проживає з батьком другої дитини,
тому подальше проживання та збереження сім"ї стало неможливим.

Відповідач ОСОБА_2 позовні
вимоги визнав повністю і проти
задоволення позову не заперечує.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим
позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки вони доведені свідоцтвом про
укладення шлюбу, довідкою та іншими матеріалами справи, не суперечать інтересам
та вимогам сторін. При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, сплату
державного мита слід покласти на
відповідача, оскільки причиною розпаду сім'ї є його неналежна поведінка.

Керуючись
ст.110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 208, 213 - 215 , 223,
294  ЦПК України ,-

Вирішив:

Позовні
вимоги задовольнити повністю.

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований  23
листопада 1997 року  Хмільницьким міським
відділом РАГСу  за  №  214,
-  розірвати.

При
отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 17 гривень держмита
на користь держави,  ОСОБА_1 від
витрат  звільнити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня проголошення рішення, якщо не подано заяву про
апеляційне оскарження. Якщо подано заяву про апеляційне оскарження, однак не
подано апеляційну скаргу в 20-денний строк після подання заяви на апеляційне
оскарження,  рішення суду набирає
чинності після закінчення цього строку.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Вінницької
області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуюча :
Справа №2-1567/07
12 березня 2007 р. Червоноградський міський суд Львівської області
в складі: головуючого - судді        Сковронського
секретарі                                       Климчук
у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді справу за позовом КП
«Червонограджитлокомунсервіс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення
квартирної плати в сумі 513 грн. 12 коп.,
звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення плати за
утримання житла та прибудинкової території, покликаючись на слідуючі обставини:
Відповідач з сім"єю проживає за адресою: м. АДРЕСА_1і користується  комунальними     послугами    та протягом тривалого  часу не
вносить кошти за утримання житла. На попередження про сплату боргу не
реагує і до цього часу не розрахувався за надані послуги.
позивача в судовому засіданні пред»явлений позов підтримав та зіслався на
обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити.
Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день і
час розгляду справи належним чином повідомлені.
Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав:
Судом        встановлено,       що         відповідачі        користуються        послугами КП
«Червонограджитлокомунсервіс»
і відповідно до п.35 Правил користування житлових будинків... «власник
зобов»язаний своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку,
комунальні та інші послуги».
Довідкою адміністрації позивача від 29.01.2007 р. стверджується, що
заборгованість відповідачів по квартирній платі станом на 01.01.2007 р.
становить 513 грн. 12 коп.
Наявність боргу та його розмір ніким не оспорюється, договір на
реструктуризацію боргу не складений.
Виходячи з наведеного та змісту ст.68 ЖК України,яка зазначає, що наймач
зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату, суд прийшов до переконання, що
позов слід задоволити повністю.
Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 224 ЦПК України,ст.ст. 526, 530, 610, 625 ЦК України,
ст.ст.67, 68 ЖК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3в користь КП
«Червонограджитлокомунсервіс» по 171 (сто сімдесят одна) грн. 04 коп. та по 17
грн. судових витрат в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3в користь КП
„Червонограджитлокомунсервіс" по 10 грн. витрат на інформаційно-технічне
рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської
області протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження. Заяву
про апеляційне оскарження може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Рішення може бути переглянуте Червоноградським міським   судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Справа №2- 1715/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 лютого 2007р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судці                            Сковронського
С.І.

при
секретарі                                                            П'ятничко
Д.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Червонограді справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про розірвання шлюбу,

встановив:
позивачка звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про розірвання
шлюбу покликаючись на те, що 06 серпня 1997 року зареєструвала шлюб з
відповідачем. Від спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. З початку подружнього життя вони жили добре, в злагоді і мирі,
відповідач у всьому допомагав. Однак з часов
стосунки змінилися, відповідач почав вживати спиртне , влаштовувати
скандали, почав приходити додому пізно або взвгалі не ночував дома, ображати
її, обзивав негідними словами, принижував. Відповідач не допомагає матеріально.
Така його поведінка негативно впливає на дитину. Прийшла до переконання, що
спільне подружнє життя з відповідачем є неможливе. Просить шлюб розірвати.

В
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та зіслалася на
обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснила, що миритися з
відповідачем не буде, переконана, що сім"я існує формально. Настоює на
розірванні шлюбу, просить позов задоволити.

Відповідач
в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що жити разом не будуть, миритися
не бажає, просить шлюб розірвати.

Заслухавши
пояснення, оцінивши представлені матеріали суд вважає, що позов підлягає до
задоволення  з таких підстав:.

Судом
встановлено, що основна причина звернення до суду те, що стосунки між сторонами
погіршились, відповідач почав вживати спиртне, між ними виникали різні
непорозуміння, сварки, відповідач ображав позивачку, принижував її, приходив
додому пізно або взагалі не приходив. Миритися сторони не бажають. Обоє просять
шлюб розірвати.

При
таких обставинах суд і приходить до висновку, що дальніше спільне проживання
сторін та їх примирення є неможливе.

Спору про майно
у сторін не має.

Неповнолітню
дитину слід залишити на вихованні матері.

Керуючись
ст.ст. 10,60, 212 ЦПК України, ст.ст. 109,110,112 Сімейного кодексу України,
суд

Вирішив:

Позов
задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_2та ОСОБА_1, зареєстрований 06 серпня 1997 року у відділі РАГС м.
Червонограда Львівської області, актовий запис № 300 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з
ОСОБА_217 (сімнадцять) грн. судових витрат в дохід держави, ОСОБА_1від сплати
звільнити.

Неповнолітню
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження залишити на вихованні матері
ОСОБА_1.

На
рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської
області протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження. Заяву
про апеляційне оскарження може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.