У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 20 квітня     2007 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 8
грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого
2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до статутного територіально-галузевого
об'єднання "Південна залізниця", відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Лозівському районі Харківської області  про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що вона не є членом сім'ї ОСОБА_2, який працював на вказаній
залізниці і загинув під час виконання трудових обов'язків у червні 2001 року.
Вона була його донькою, є членом його родини,
у зв'язку зі смертю батька вона зазнала значних страждань, порушився її
життєвий уклад тощо, їй заподіяно моральну шкоду, яку просила відшкодувати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 8 грудня 2006
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19
лютого 2007 року, в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм
матеріального права, незастосування норм, які підлягають застосуванню,
порушення норм процесуального права  та
ставить питання про скасування зазначених судових рішень  і ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним, застосували до
спірних правовідносин Закон України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" виходили
з того, що цим Законом не передбачено відшкодування моральної шкоди, заподіяної
смертю фізичної особи, членам родини та близьким родичам; ЦК 2004 року не може
бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки нещасний випадок з батьком
позивачки стався у 2001 році, а вказаний Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004
року.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1 до статутного територіально-галузевого
об'єднання "Південна залізниця", відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Лозівському районі Харківської області  про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 8 грудня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема