Справа
№2-361 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

16.03.2007 року          Комунарський районний суд міста
Запоріжжя у складі:

головуючого-судді                Батрак І.В.

при секретарі                         Карпової В.Г.

розглянувши в відкритому судовому
засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що
є спільною сумісною

власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про
розподіл майна, що є спільною сумісною власністю в якому вказала, що вона
перебувала у шлюбі з відповідачем з 29.04.2000 року по 17.08.2006 рік.

В період шлюбу (21.08.2003 року) сторонами на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу було придбане майно, зокрема квартира
АДРЕСА_1, але оформлена на чоловіка ОСОБА_2

Укладання угоди між сторонами про розподіл вищезазначеної
квартири неможливо із-за відсутності на це згоди з боку відповідача.

Спільні з відповідачем неповнолітні діти - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишаються проживати з позивачкою, що
підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу та рішенням органу опіки та
пілкування Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради.

У 2006 році позивачка зверталася до Комунарського
районного суду міста Запоріжжя про стягнення аліментів з відповідача на
неповнолітніх дітей, так як останній до цього відмовлявся сплачувати аліменти у
добровільному порядку взагалі.

Відповідно рішення суду від 14.07.2006 року суд вирішив
встановити аліменти у розмір 1/3 частини від заробітку (усіх) доходів
відповідача на обох дітей. Цей розмір аліментів є недостатнім для утримання
дітей.

Однак навіть такий розмір аліментів на теперішній час
відповідач жодного разу не сплатив, має місце заборгованість по аліментам за 4
місяці.

Діти часто хворіють, останнього року в жовтні 2006 року діти перебували на
стаціонарному лікуванні в лікарні, що підтверджується виписними епікризами.

З урахуванням наведеного при таких обставинах позивач
вважає що у суду є всі підстави для відходу від принципу рівності часток
подружжя як чоловіка так і жінки та прийняття рішення щодо збільшення частки
майна позивача як жінки у частині спірної квартири, що є спільною сумісною
власністю подружжя.

На двох дітей-ще 1/8 частка
вищевказаної квартири.

Так як діти проживають з позивачкою і знаходяться на її
утриманні, позивачка вважає що за нею можливо визнати право власності на 5/8
часток спірної квартири (розрахунок :1/8 частка на дітей + Уі частка
позивачки).

Ціна позову взята із договору купівлі-продажу квартири (12185 грн, копія
договору купівлі-продажу додається) з урахуванням частки, на яку претендує
позивач.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримали свої позовні вимоги у
повному обсязі  та  суду
пояснила,  що  в
період  шлюбу  (21.08.2003
року)  сторонами  на підставі

нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу було придбане майно, зокрема квартира АДРЕСА_1, але оформлена
на чоловіка ОСОБА_2

За час шлюбу у
позивача з чоловіком були неодноразово займи грошей у розмірі 5000 доларів США для розвитку
бізнесу, 4500 гривен для збільшення товарообігу.

З 03.03.2006 року шлюбні сосунки були припинені.

Відповідно
рішення суду від 14.07.2006 року суд вирішив встановити аліменти у розмір 1/3
частини від заробітку (усіх) доходів відповідача на обох дітей. Цей розмір
аліментів є недостатнім для утримання дітей.

Також відповідач
займав у матері позивача грошові кошти у розмірі 1250 гривен з яких він сплатив
1000 гривен як оплату за вступ дитини до дитячого садку, а 250 гривен повернув.
Також відповідач рідко сплачував за школу, та рідко купував дітям ліки, та
одяг. Зараз відповідач сплачує аліменти по 350 гривен.

Позивач
пояснила, що в неї також була однокімнатна квартира по АДРЕСА_2, яку вони
продали в 2001 році, та гроші зберігалися у колишнього чоловіка-відповідача по
справі, та були направлені на бізнес. В 1999 році коли позивач була вагітна
вони купили квартиру АДРЕСА_3. Коли позивач була вагітна другою дитиною вони
продали квартиру по вулиці Олімпійській та наступного дня купили спірну
квартиру та таким чином розширилися.

Так як діти
проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні, часто хворіють аліменти
які сплачує відповідач не вистачає, позивачка просить визнати за нею право
власності на 5/8 часток спірної квартири (розрахунок :1/8 частка на дітей + ½  частка позивачки).

Представник
відповідача ОСОБА_5  з позовом не згодна
повністю а суду пояснила, що спірна квартира була придбана у шлюбі, але не на
спільні кошти. До шлюбу у відповідача було декілька квартир. Спірна квартира
АДРЕСА_1 була придбана на кошти від продажу квартири, яка належала ОСОБА_2 до
шлюбу за адресою АДРЕСА_3.

20.08.2003 року
була продана квартира на АДРЕСА_3,за 38849 гривен, що еквівалентно 7330 доларів
США, а
21.08.2003 року була придбана кв.АДРЕСА_1 за 12185 гривен.

Також в шлюбі
були борги, які зараз відповідач сплачує. Також відповідач сплачує витрати за
дитячий садок, школу, купує ліки, одяг дітям. Відповідач зацікавлений, щоб діти
проживали у квартири та він не заперечує оформити ½
частину спірної квартири на дітей.

Вважають
посилання позивачки що гроші від продажу її квартири були вкладені у бізнес безпідставними,
так як ці гроші були надані матері позивачки для придбання товару.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_5, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до
ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм
на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до
ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено у
судовому засіданні сторони перебували у шлюбі з 29.04.2000 року по 17.08.2006
рік.

В період шлюбу
(21.08.2003 року) сторонами на підставі нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу було придбане майно, зокрема квартира АДРЕСА_1, але оформлена
на чоловіка ОСОБА_2. Спірна квартира була придбана сторонами за спільні кошти у
шлюбі, доказів що саме спірна квартира була куплена на особисті кошти
відповідача ОСОБА_2 які йому належали до шлюбу, та що у нього було до шлюбу
декілька квартир суду не надано.

Спільні з відповідачем неповнолітні діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишаються проживати з позивачкою, що підтверджується
рішенням суду про розірвання

шлюбу та
рішенням органу опіки та пілкування Комунарської районної адміністрації
Запорізької міської ради.

Відповідно до рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від
14.07.2006 року суд вирішив встановити аліменти у розмір 1/3 частини від
заробітку (усіх) доходів відповідача на обох дітей.

Згідно розпорядження голови Комунарської районної
адміністрації Запорізької міської ради №2348р від 10.10.2006 року встановлені
побачення ОСОБА_2 з малолітніми синами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 10-00 голини суботи
до 18-00 годині неділі.

Відповідно до виписки з медичної карти №2954 стаціонарного хворого ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та виписки №2956 з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 відомо що неповнолітні діти хворіли на гострий обструктивний
бронхіт.

Відповідно наданих суду квитанцій відомо що відповідач ОСОБА_2 сплачував
витрати за школу та дитячий садок неповнолітніх дітей, вносив кошти в
благодійний фонд «Магістр».

Відповідно довідки магазину дитячого одягу «Бум» ПП «Сиземин» відомо, що
відповідач купував одяг для дітей.

Довідка ППФ «Формапрот» свідчить про те що ОСОБА_2 були придбані
антибіотики, вітаміни, та інші медичні препарати для лікування дітей.

Таким чином судом встановлено що відповідач пілкується про дітей, купує їм
одяг, ліки, сплачує витрати за школу та дитячий садок, сплачує аліменти по 350
гривень щомісячно.

Таким чином суд вважає що позовні вимоги позивача про визнання права
власності саме на 5/8 часток спірної квартири з урахуванням що діти проживають
з позивачкою та находяться на її утриманні є необгрунтованими та підлягають
задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 69, 70
СК України суд,-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що
є спільною сумісною власністю задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1
право приватної власності на ½  частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.