Справа № 2-6     2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 січня 2007 року                                                                                                       м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді                                Хоминець М.М.

секретаря                                        Гундич Г.В.

з участю представника позивачки -

адвоката                                          ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ТОВ фірма «Барва»,
Івано-Франківського міськвиконкому, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права на житло, визнання недійсними ордерів,
виселення відповідачів та вселення, -

встановив:

Позивачка 10.11.2005 р. звернулась у суд з позовом до
відповідача - ВАТ «Барва» про визнання права на житло. 27.04.2006 р. позивачка після
збільшення своїх позовних вимог просила також визнати недійсними
ордери на вселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спірне житлове приміщення та виселити останніх, вселивши її у це
приміщення. Ухвалою Тисменицького районного суду
від 27.04.2006
р. в якості відповідача по справі притягнуто
Івано-Франківський міськвиконком.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з листопада 1979 р. до 11.05.2004 р. вона перебувала у трудових
відносинах з відповідачем - ТОВ фірма «Барва» (раніше Івано-Франківський завод ТОС). У 1982 р. її поселили у заводський гуртожиток по АДРЕСА_1. На підставі рішення адміністрації та профкому їй було видано ордер на вселення в кімнату НОМЕР_1 відомчого гуртожитку по АДРЕСА_1, однак, вказані
документи не збереглися. У спірній кімнаті вона проживала до 10.11.2005 p., коли відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, виламавши замок у вхідних дверях
кімнати, вселились туди, викинувши її речі. Просила визнати
недійсними ордери на вселення відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у спірне житлове приміщення, виселити останніх з незаконно
займаного приміщення, визнати за нею право на
житло у кімнаті НОМЕР_1 та вселити її у це приміщення.

Позивачка в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримала і просила їх задоволити.

Представник відповідача - ТОВ фірма «Барва» - у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що позивачка дійсно працювала на фірмі (колишній
завод ТОС), проживала і була прописана у м. Бурштин, де
забезпечена житлом, добиралась на роботу автобусом за рахунок підприємства; на черзі на покращення житлових умов не
стояла. Десь у 1993-1994 p.p. позивачці було дозволено проживати
в гуртожитку, коли вона працювала у нічну зміну, на той час завод уже не надавав працівникам транспортних послуг; за проживання в
гуртожитку позивачка вносила плату, однак, їй
не видавався ордер, що був єдиною підставою для вселення в гуртожиток, ні на кімнату у гуртожитку, ні на ліжко-місце, в гуртожитку
позивачка прописана не була. Згідно рішення
міськвиконкому від 15.06.1990 р. визначено статус кімнат
гуртожитку по АДРЕСА_1, відповідно до якого
кімната НОМЕР_1, на яку претендує позивачка, була закріплена як гуртожиток для проживання одиноких
громадян, тобто у цій кімнаті могло виділятись лише
ліжко-місце. Відповідачам ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які перебували у трудових відносинах з відповідачем, правомірно на підставі
спільного рішення адміністрації та профкому у 2005 р. були видані ордера на ліжко-місце в кімнаті НОМЕР_1. З жовтня 2005 р. гуртожиток по АДРЕСА_1 передано на баланс міськвиконкому. Просив у задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача - Івано-Франківського міськвиконкому - у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду відповідач повідомлений
належним чином, від нього не надійшло повідомлення про
причини неявки. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, місце перебування яких на даний час невідоме, викликалися до суду через
оголошення в обласній газеті
"Галичина" за 29 грудня 2006 р., в судове засідання не з'явилися, від них не надійшло
повідомлення про причини неявки.

Вислухавши пояснення позивачки, представника
відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Встановлено, що з листопада 1979 р. до 11.05.2004 р. позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ фірма «Барва» (колишній Івано-Франківський завод ТОС). З 1982 р. позивачка проживала у гуртожитку підприємства по
АДРЕСА_1, що встановлено рішенням
Тисменицького районного суду від 20.05.2002 р.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 128, ст. 129 ЖК України, п.п. 9,10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р.
№ 208, жила площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету, на підставі якого адміністрація видає громадянину
спеціальний ордер, що є єдиною підставою для
вселення на надану жилу площу. При одержанні ордеру пред'являються паспорти
всіх членів сім'ї, включених до ордеру, з відміткою про виписку з попереднього
місця проживання.

Встановлено, що таке спільне рішення адміністрації
і профкому про надання жилої площі в гуртожитку позивачці
відсутнє. Позивачка не надала суду жодних доказів того, що їй було видано ордер
на вселення у кімнату НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1. Позивачка постійно була прописана за адресою:
АДРЕСА_2, за якою вона
зареєстрована і в даний час.

Згідно ордерів, виданих на підставі
спільного рішення адміністрації та профкому, відповідно протокол НОМЕР_2 від 27.01.2005 р. та протокол НОМЕР_3 від 18.08.2005 р., у спірну кімнату НОМЕР_1 у 2005 р. правомірно поселились відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які перебували у трудових
відносинах з ТОВ фірма «Барва» (а.с.
83-84).

Оскільки вказані правовстановлюючі документи, які
б підтверджували законність зайняття позивачкою спірної
кімнати, у позивачки відсутні, суд приходить до висновку, що сам лише факт
проживання позивачки у гуртожитку не породжує для неї правових підстав щодо захисту її порушеного права. Позивачкою не доведені
обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги, тому у задоволенні
позову ОСОБА_2 слід відмовити за недоведеністю.

На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст. 128, ст. 129 ЖК України, п.п. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого
постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. № 208, керуючись
ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у позові ОСОБА_2 до ТОВ
фірма «Барва», Івано-Франківського міськвиконкому,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права на житло,
визнання недійсними ордерів, виселення відповідачів та вселення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
У разі подання заяви про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана в строк, рішення набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне
оскарження та апеляційна скарга подаються через Тисменицький
районний суд.

Головуюча Копія вірна: Суддя

М.М.Хоминець М.М.Хоминець