У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши                      29
травня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1на
рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2006 року
та  Апеляційного суду Полтавської області
від 13 березня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про встановлення
порядку користування будинком і земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони в справі
є співвласниками АДРЕСА_1, кожній належить по ½
частині
будинку.

У зв'язку з
виникненням суперечок щодо користування будинком і  земельною ділянкою, просила її вимоги
задовольнити, встановити порядок користування спірними будинком і земельною
ділянкою.

У процесі
розгляду справи позивачка відмовилася від вимог щодо встановлення порядку
користування будинком.

Рішенням
Київського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2006 року позов задоволено,
виділено в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2
певні приміщення в спірному будинку, ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 1
217 кв. м, ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 1 527 кв. м.

Рішенням
Апеляційного суду Полтавської області від 13 березня 2007 року зазначене
рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог щодо встановлення
порядку користування будинком скасовано, прийнято відмову ОСОБА_1 від указаних
позовних вимог і в цій частині провадження у справі закрито, в іншій частині
рішення залишено без змін.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та
ставить питання про скасування судових рішень й ухвалення нового рішення або
передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції врахував обставини  справи та
висновок експерта.

Приймаючи відмову від позову в
частині встановлення порядку користування будинком і закриваючи провадження у
справі в цій частині, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції
не врахував заяву позивачки про відмову від позовних вимог щодо  встановлення порядку користування будинком,
яка була подана нею до суду 10 жовтня 2006 року, наявність якої відповідно до
ст. 174 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі в цій
частині.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про встановлення порядку користування
будинком і земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_1на  рішення Київського районного суду                      м. Полтави від 24 жовтня
2006 року та  Апеляційного суду
Полтавської області від 13 березня 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема