Справа № 2-657
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

01
березня 2007 року, Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого
- судді - Тищук М.Ф.;

при
секретарі             -   Чітецькому А.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Приватного підприємця ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування
майнової і моральної шкоди, -

встановив:

Звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_3. і
ОСОБА_5., позивачі
ОСОБА_1. і ОСОБА_2 просять стягнути з відповідачів на їх користь відшкодування
майнової і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
а також відшкодувати всі судові витрати, які вони понесли в подальшому при
зверненні до суду.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 13
жовтня 2006 року, близько

о 22.30 годині, на АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна
пригода

між автомобілем марки „Volkswagen Golf,
державний реєстраційний номерний знак

НОМЕР_1, і        автомобілем марки „Mercedes Benz",
державний реєстраційний

номерний
знак НОМЕР_2.

Автомобіль „Volkswagen
Golf (д/н НОМЕР_1) належить ОСОБА_1, а в момент ДТП автомобілем керував ОСОБА_2.

Автомобіль „Mercedes
Benz" (д/н
НОМЕР_2) належить приватному підприємцю ОСОБА_3, а в
момент ДТП автомобілем
керував його працівник ОСОБА_5.

Оскільки винним в ДТП
визнаний ОСОБА_5, а шкоду добровільно ніхто не відшкодовує, вони вимушені
звернутися до суду за захистом порушених їх прав.

В судовому засіданні представник позивачів уточнив свої зовні вимоги, а
саме просить всі відшкодування стягнути тільки з ОСОБА_3, оскільки вважає, що автомобіль належить приватному
підприємцю ОСОБА_3, а
ОСОБА_5 являється
його працівником.

Представник відповідачів ОСОБА_3.
і ОСОБА_4. заперечує проти позову, мотивуючи заперечення тим, що спочатку
автомобіль „Mercedes
Benz" (д/н
НОМЕР_2) ОСОБА_3. був переданий в оренду дружині ОСОБА_4, а в подальшому ОСОБА_4. передала
автомобіль в суборенду ОСОБА_5.

Отже, як вважає представник ОСОБА_3.
і ОСОБА_4., в момент ДТП
його довірителі не являлися володільцями автомобіля „Mercedes Benz" (д/н НОМЕР_2),
як джерела підвищеної небезпеки, а тому вони не повинні відшкодовувати шкоду.

Співвідповідач ОСОБА_5. повідомлявся про час розгляду справи, однак в
судове засідання не з'явився.

Враховуючи те, що ОСОБА_5. був повідомленим про час
розгляду справи, а також враховуючи останні уточнення позовних вимог
представника позивачів, суд вважає

можливим
розглядати   справу   без
участі ОСОБА_5.,
та при наявності достатніх доказів ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі,
дослідивши докази по справі, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 13 жовтня 2006 року, близько о 22.30
годині,

на АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем

марки „Volkswagen Golf,
державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1,            і

автомобілем
марки „Mercedes
Benz", державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_2.

Автомобіль „Volkswagen
Golf (д/н НОМЕР_1) належить ОСОБА_1, а в момент ДТП автомобілем керував ОСОБА_2.

Автомобіль „Mercedes
Benz" (д/н
НОМЕР_2) належить ОСОБА_3, а в
момент ДТП автомобілем
керував ОСОБА_5.

Із протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 60) та постанови
Подільського районного суду м. Києва від 13.11.2006 року по адміністративній
справі № 3-29968 (а.с. 80) про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної
відповідальності за 124 КУпАП, вбачається, що винним в даній
дорожньо-транспортній пригоді визнаний ОСОБА_5, який порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього
руху, внаслідок чого сталася вказана дорожньо-транспортна пригода.

Вирішуючи питання хто саме із відповідачів повинен
відшкодовувати позивачам шкоду, суд врахував наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 60) в графі „Місце
роботи, посада" зазначено, що ОСОБА_5. є „водій в ЧП „ІНФОРМАЦІЯ_1". Проти викладеного
в протоколі ОСОБА_5. не заперечував, про що підтвердив двома підписами.

В постанові Подільського районного суду м. Києва від 13.11.2006 року про
накладення на ОСОБА_5. адміністративного стягнення (а.с. 80) також значиться,
що він працює водієм ПП „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Згідно ст. 61 ЩІК України, обставини, встановлені судовим рішенням у
адміністративній справі, не доказуються при розгляді інших справ.

Те, що ОСОБА_5. в момент ДТП був працівником
приватного підприємця ОСОБА_3.,
підтверджується протоколом судового засідання по даній справі (а.с. 39
-40), де ОСОБА_3 заявляв
клопотання про відкладення справи, оскільки його працівник ОСОБА_5. знаходиться
у відрядженні.

Представник відповідачів ОСОБА_3.
і ОСОБА_4. надав суду договори оренди і суборенди автомобіля „Mercedes Benz" (д/н НОМЕР_2),
згідно яких буцімто ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 84) передав автомобіль в оренду своїй дружині ОСОБА_4, а
потім через сім днів ОСОБА_4.
передала автомобіль в суборенду ОСОБА_5. (а.с.      ).

Однак, суд не бере до уваги вказані договори, а погоджується із
ствердженням представника позивачів в тому, що надані договори оренди і
суборенди були виготовлені вже після порушення даної цивільної справи в суді і
для того, щоб подружжя ІНФОРМАЦІЯ_5 змогли перекласти свою відповідальність на
свого працівника ОСОБА_5.

Суд вважає, що недосконалість в українському
законодавстві стосовно безсумнівної реєстрації договорів оренди транспортних
засобів і трудових договорів між роботодавцями і їх працівниками не може бути
підставою для уникнення відшкодування шкоди на законних підставах.

Отже суд зазначає,
що відшкодувати шкоду, згідно ст. 1172 ЦК
України, повинен ПП ОСОБА_5
О.П., оскільки по всім наведеним вище обставинам він є роботодавцем, а ОСОБА_5. є
його працівником і в цьому суду немає ніяких сумнівів.

Вирішуючи питання про розмір шкоди, суд взяв до уваги
висновок товарознавчого дослідження ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10 - 24) та інші
документальні докази.

Слід зазначити, що ці докази ніким із відповідачів в судовому засіданні не
оспорювалися, а в суду не виникло ніяких сумнівів в дійсності їх.

Підлягають також
стягненню всі судові витрати, понесені позивачами.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що вона
позивачам завдана, оскільки дана пригода не безслідно відзначилася на їх
здоров'ї і моральному стані.

Згідно ст. 1167 ЦК України,
відповідач, який має відшкодувати матеріальну шкоду, також повинен відшкодувати
і моральну шкоду.

Однак, суд
вважає, що розмір моральної шкоди є меншим ніж вказують позивачі.

На підставі викладеного та ст. ст. 1166, 1167, 1172 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10,15, 60, 208, 209,212,215,224, 225 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4.н., на користь ОСОБА_1, як відшкодування майнової шкоди - 65
685,24 гривень, як відшкодування моральної шкоди - 5 000 гривень, як
відшкодування судових витрат: судовий збір - 665,35 гривень; оплату за
інформаційно-технічне забезпечення - 30 гривень; оплату за надання послуг
адвоката - 1000 гривень, а всього 72 380 (сімдесят дві тисячі триста
вісімдесят) гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4.н., на користь ОСОБА_2, як відшкодування моральної шкоди - 4 000
гривень, як відшкодування судових витрат - 8,50 гривень, а всього 4 008 (чотири
тисячі вісім) гривень 50 копійок.

Дане рішення (заочне) може бути переглянуто судом, який
його ухвалив, на підставі заяви сторони по справі, яка була відсутня в судовому
засіданні.

Заява про перегляд рішення може бути подана на протязі десяти днів з дня
отримання копії рішення стороною, яка була відсутня в судовому засіданні.

На дане рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м. Києва на протязі двадцяти днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження може бути подана на
протязі десяти днів з дня

проголошення рішення.