У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 вересня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:
Яреми А.Г.

Суддів: Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., Сеніна
Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Димитрові Донецької області про відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Димитрові Донецької області про
відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що в період його роботи на шахті “Щегловська-Глибока” ДВАТ Шахтоуправління
“Донбас” з ним у 2004 році стався нещасний випадок на виробництві. Оскільки в
результаті ушкодження здоров'я йому заподіяно моральну шкоду, позивач просив
стягнути з відповідача 45000 грн. на її відшкодування.

Рішенням Димитровського
міського суду від 19 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області від
21 лютого 2007 року, позов ОСОБА_1. задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Димитрові Донецької області на користь  ОСОБА_1. 18 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Димитрові Донецької області просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне
застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що нещасний
випадок на виробництві з ОСОБА_1. стався
1 грудня 2004 року, про що було складено акт форми Н-І. За висновком МСЕК від
24 березня 2005 року позивачу вперше було встановлено другу групу інвалідності
від трудового каліцтва і 80% втрати працездатності. При повторному огляді 27
березня 2006 року йому було встановлено третю групу інвалідності і 60% втрати
працездатності.

Оскільки відповідач, призначивши
позивачу щомісячні страхові виплати, відмовив у нарахуванні і виплаті коштів на
відшкодування моральної шкоди, суд на підставі діючих на той час ст.ст.21, 28,
34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування...”
частково задовольнив вимоги позивача.

Заперечуючи проти позову,
відповідач посилався на те, що згідно з
п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”
зупинено на 2006 рік дію абзацу 4 статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини
першої статті 21, частини 3 статті 28 та частини 3 статті 34 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам
їх сімей.

Проте такі заперечення
відповідача обґрунтовано відхилені судом, оскільки каліцтво ОСОБА_1. отримав у 2004 році і вперше йому встановлена втрата
працездатності у 2005 році, тобто до прийняття Закону України “Про Державний
бюджет України на 2006 рік”, яким було зупинено на 2006 рік дію Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” в частині відшкодування моральної шкоди. А отже у зв'язку з
встановленням вперше стійкої втрати працездатності у 2005 році позивач має
право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування...” № 1105-ХІУ.

Та обставина, що позивачу у 2006
році також при повторному огляді встановлено 60% втрати працездатності, не
вплинула на результат розгляду справи, оскільки у 2005 році процент втрати
працездатності був більшим, ніж у 2006 році, і становив 80%.

Судові рішення ухвалено з
дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для їх
скасування немає.

Керуючись ст.ст.336,
337, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Димитрові відхилити.

Рішенням Димитровського міського суду від 19 грудня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                      Ярема А.Г.

Судді:                                                                                   Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк Я.М.

Сенін Ю.Л.