суді першої інстанції Ільніцька К.М.                     Справа № 22-ц-2061-2007
Доповідач Косогор Г.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 квітня 2007
року.
м.Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: Косогор Г.О.

суддів: Ткачук
О.О., Ісаєвої Н.В.

при секретарі - Ісаєвої Ю.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 7 лютого 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення компенсації за невикористанні відпустки,
за роботу в надурочний час, святкові дні, зміну підстав її звільнення та
стягнення моральної шкоди,

встановила:

У лютому 2006 рока ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом про стягнення грошової компенсації за
невикористані відпустки та середнього заробітку за час вимушеного прогулу з
причин затримки видачі трудової книжки. Під час розгляду справи вона змінила та
доповнила позовні вимоги і просить стягнути з відповідачки грошову компенсацію
за невикористані відпустки за 2003 -2005 p.p. в
загальній сумі 554,54 грн., змінити підстави її звільнення зі ст. 40 п.4 КЗпП
України на ст.38 КЗпП України, стягнути моральну шкоду в розмірі 1 700 грн.,
грошові кошти за роботу в надурочний час в сумі 580, 70 грн. та компенсацію за
роботу в святкові дні в загальній сумі 186, 42 грн. Заявлені вимоги ОСОБА_1
обґрунтовує тим, що в період з 9.04.2002
р. до 22.07.2005 р. вона
працювала у приватного підприємця ОСОБА_2 на
посаді продавця магазину "Обрій". За весь період її роботи жодного
разу щорічна відпустка їй не надавалась, тому виходячи з розміру її середнього
заробітку, вона просить стягнути з відповідачки компенсацію за невикористані
відпустки в сумі 554,54 грн.
Також вона подала заяву про розірвання трудового договору на підставі ст.38
КЗпП України, але незважаючи на це, відповідачка звільнила її згідно п.4 ст.40
КЗпП України, тобто за прогули, хоча вона була відсутня на роботі з поважних
причин, а саме в зв'язку з необхідністю догляду за хворою людиною, тому просить
змінити підстави її звільнення, визнавши звільненою за ст. 38 КЗпП України.
Враховуючи, що згідно встановленого роботодавцем графіка робочого часу вона
працювала надурочно через день по 12
годин на добу, то в середньому за тиждень 2 години вона працювала надурочно, отже просить стягнути з
відповідачки за весь період роботи кошти за роботу в надурочний час в сумі 580,70 грн. Також вона
працювала у святкові дні, просить стягнути компенсацію в загальній сумі 186,42 грн. Крім того,
вважає, що порушення трудового законодавства з боку відповідача завдали їй
моральних страждань, у зв'язку з чим просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1 700 грн.

Відповідачка
позов визнала частково.

Рішенням
Балтського районного суду Одеської області від 7 лютого 2007
року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 компенсацію за роботу в святкові дні в сумі 184 грн.42 коп. В
іншій частині позову відмовлено.

В апеляційної
скарзі ОСОБА_1 просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення її позову в повному обсязі, посилаючись на те, що воно постановлено
з порушенням норм права.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника,
що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1, районний суд виходив з того, що в судовому засіданні
підтверджено лише той факт, що за період роботи коли позивачка працювала у
святкові дні їй не надавався відпочинок у інші дні та не проводилася оплата у
подвійному розмірі. Інші вимоги ОСОБА_1 у частині порушення її прав у сфері
трудових відносин не знайшли свого підтвердження, тому не підлягають
задоволенню.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивачка в період з 04.02.2002 року до 22.07.2005 року перебувала
з відповідачкою в трудових відносинах -працювала
продавцем магазину "Обрій" згідно трудового договору НОМЕР_1 від 4.02.2002 року,
зареєстрованого Балтським районним центром зайнятості. В березні 2003 року та в жовтні
2004 року їй
надавалися щорічні відпустки тривалістю 24
дні кожна. Компенсація за невикористану відпустку за 2005 рік стягнута з
відповідачки за рішенням Балтського районного суду від 17.05.2006 р. 22.07.2005 року трудовий
договір між сторонами було розірвано на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, у
зв'язку з тим, що починаючи з 12.06.2005
року позивачка на роботу не виходила без поважних причин. Середньотижнева
тривалість робочого часу складала 38,5
годин, що також не суперечить вимогам ст.ст. 50,61 КЗпП України.

У частині вимог
про стягнення моральної шкоди позивачкою не надано доказів порушення
відповідачкою її прав у сфері трудових відносин, яке призвело до її моральних
страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змусило докладати додаткових
зусиль для організації свого життя.

На підставі
наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню
частково.

Доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

3

Керуючись ст.
ст. 304, п.1
ст.307,308, 313, п.1
ст.314, 315,317, 319 ЦПК
України судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилиш.

Рішення
Башського районного суду Одеськоїобласті від 7 лютого 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.