Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 березня 2007 року                                                                            місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Поповича С.С.

з участю
секретаря Черкес У .О.

адвокатів
ОСОБА_7., ОСОБА_8.

сторін та
представників сторін : позивачів-відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до
ОСОБА_10, ОСОБА_9про виселення без надання іншого житлового приміщення, згідно
з яким позивачі просять постановити рішення яким виселити ОСОБА_10, ОСОБА_9та
їх неповнолітніх дітей :
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження з будинку №
АДРЕСА_1міської Ради без надання іншого житлового приміщення,
мотивуючи свою позицію тим, що відповідачі без законних на те підстав,
самовільно вселилися у спірне житло, власниками якого є позивачу по даному
позову, зустрічним позовом ОСОБА_3до ОСОБА_4, ОСОБА_1 згідно з яким позивачка просить
постановити рішення яким визнати факт вступу в управління і володіння спадковим
майном та факт своєчасного прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5.,
визнання незаконним рішення Івано-Франківського міськвиконкому від 09 грудня
1987 року за № 382 "Про оформлення права власності на житлові
будинки" в частині визнання права власності на ціле та на половину
домоволодіння по вул. АДРЕСА_1за ОСОБА_6, визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності яке видане 04
лютого 1988 року на
ціле домоволодіння №
АДРЕСА_1ОСОБА_6в частині 1/2 частини, визнанні частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за законом яке видано 03 липня 1991 року
Івано-Франківською держнотконторою за реєстром № 720 ОСОБА_7і ОСОБА_4на
домоволодіння № АДРЕСА_1в 1/2 та 1/4 частині, визнанні недійсним в 1/4 частині
свідоцтва про право на спадщину виданого Івано-Франківської держнотконторою на
ім"я ОСОБА_1, визнанні за позивачкою права власності в порядку спадкування
на 1/2 частину домоволодіння №
АДРЕСА_1після смерті її матері ОСОБА_5, мотивуючи свою позицію
тим, що вона має право на частину спірного будинковолодіння як спадкоємиця
своєї матері ОСОБА_5., а за відповідачами по її позову незаконно визнано право
власності в порядку спадкування на все спірне будинковолодіння , -

установив:

2

ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 як відповідачі та представники інших відповідачів заявлені до
них вимоги не визнали виходячи з тих позицій котрі вони мають як позивачі по
своїх позовних вимогах.

Представник
міськвиконкому в судові засідання не прибув повторно, а тому суд вважав за
можливе вирішити спір без участі представника міськвиконкому.

Вислухавши
сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2слід
задовольнити, а у задоволенні позову ОСОБА_3відмовити виходячи з наступного.

Свідоцтво про
право на спадщину по закону видане ЗО червня 1983 року Першою Івано-Франківською держнотконторою
підтверджує, що спадкоємцем майна ОСОБА_13, що складається з половини житлового
будинку площею 20 кв. з відповідною частиною господарських споруд, яка належала
ОСОБА_13. на праві власності на підставі довідки виданої Угорницькою сільською
радою 17 червня 1983 року № 624, став її син ОСОБА_6. (а.с. 34).

А друга частина
цього ж будинковолодіння належала як це вбачається з витягів з погосподарських
книг сільської ради ОСОБА_6., який мав відкрите на себе окреме господарство,
хоч і жив в одному будинку з матір"ю (а.с. 57, 57 зворот).

Відповідно до
оспорюваного рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 09 грудня 1987 року № 382 право власності
на все будинковолодіння поАДРЕСА_1
визнане за ОСОБА_6. (
а.с. 35-36 ). З них
половина успадковано як після смерті останнього члена колгоспного двору
ОСОБА_13., матері ( а.с. 109 ), половина вже
було у власності. Тому дане рішення міськвиконкому слід визнати правомірним.

ОСОБА_3не
оспорює ні права власності на половину спірного будинковолодіння яке було
зареєстроване за покійним ОСОБА_6. на підставі погосподарських книг сільської
ради станом на день смерті його матері, ні свідоцтво про право на спадщину
отримане ним же в порядку спадкування у 1983
році.

То на якій
підставі вона ставить питання про визнання частково недійсним його права
власності на частину спірного будинковолодіння власником якого він став на
підставі викладеного, не оспорюючи вказаного По тексту її позовної заяви таке
не зрозуміле.

Свідоцтво про
смерть підтверджує, що ОСОБА_6 помер 19
листопада 1990 року ( а.с. З ).

Після його
смерті згідно з виданим 03
липня 1991 року
свідоцтвом про право на спадщину спадкоємцями його майна, що складається з
будинковолодіння по АДРЕСА_1, стали ОСОБА_6, ОСОБА_7, його сини (а.с. 4-5 ). У цьому будинку
прописані (зареєстровані) сім'я ОСОБА_7. (а.с. 6).

Довідка
Микитинецької сільської ради від 08
вересня 2004 року № 86/2-16 підтверджує, що
ОСОБА_6. проживав і був прописаний один у спірному будинковолодінні (а.с. 53, 55, 57,58,60).

ОСОБА_3. була
прописана та проживала як це підтверджують витяги з по господарської книги
Микитинцької сільської ради по вул.. Юності у господарстві де проживала і теж
була прописана її мати ОСОБА_5. (а.с.
55 зворот, 56).

Після смерті
ОСОБА_7. спадкоємцем частини спірного будинковолодіння яке було успадковане ним
стала його мати ОСОБА_1(а.с. 79,80).

Довідка
Микитинецької сільської ради від 31
жовтня 2006 року
підтверджує, що ОСОБА_3. з 1980
по 1985 роки
згідно з записами у по господарській книзі проживала за адресою АДРЕСА_2, а 1989 року успадкувала
це ж будинковолодіння після смерті своєї матері ( а.с. 97,99
).

Мати ОСОБА_3.
ОСОБА_5. померла у 1988 році,
після її смерті ОСОБА_3зверталася у нотконтору
за оформленням спадщини. Нотконторою було зібрано всі необхідні документи, в
т.ч. і стосовно спадкування після смерті її бабусі, матері мами ОСОБА_13. (
а.с. 109 ). Там же було долучено і копію свідоцтва про право на спадщину яке
було видано після смерті ОСОБА_13. її сину ОСОБА_6. ( а.с. 110 ), а у 1989 році ОСОБА_3.

2

отримала
свідоцтво про право на спадщину після своєї матері на будинковолодіння по
АДРЕСА_2( а.с. 111). Тобто, вже у 1988 році ОСОБА_3. стало відомо про те, що
після смерті ОСОБА_13. половина будинковолодіння успадкована ОСОБА_6.. її мати
ОСОБА_5. станом на час смерті своєї матері ОСОБА_13. проживала в іншому
будинковолодінні, але вона за оформленням спадщини після смерті матері не
зверталась, а звернувся тільки її брат ОСОБА_6. який і оформив на себе спадкове
майно матері ОСОБА_13.. Якщо ж мати ОСОБА_3. протягом шести років не
претендувала на спадкове майно після смерті своєї матері, не оспорювала право
на нього свого брата ОСОБА_6., то ОСОБА_3. теж не вправі ставити такого питання
виходячи з того, що право на спадкування після смерті своєї бабусі вона мала б
тільки тоді коли на день смерті бабусі не було б вже у живих її матері ( ст.
529 Цивільного Кодексу України що діяла на час спірних правовідносин
передбачала, що онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на
час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем ).
Якщо ж її мати не побажала успадковувати після смерті своєї матері, то
ОСОБА_3не має на таке права передбаченого тим чи іншим законодавчим актом. До
суду ж відповідно до нині чинного (
ст. 3 ) чи
раніше чинного ЦПК України (
ст. 4 ) має
право звертатись за захистом свого порушеного права тільки та особа чиє дійсно
законне право порушено. Якщо ж позивачка не навела доказів того що порушено
дійсно її законне те чи інше право, то її вимоги не підлягають до задоволення.

ОСОБА_3. у
зв'язку зі знесенням успадкованого будинку було надано трьох кімнату квартиру
яку вони приватизували та продали (а.с.
119-120).

ОСОБА_3.
рішенням сесії сільської ради виділено земельну ділянку під будівництво
житлового будинку та відповідно до технічної документації нею було побудовано
нове будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 а.с. 101-106 ). Як пояснили самі
сторони це будинковолодіння завершене будівництвом і ОСОБА_3з сім'єю має
можливість перейти туди проживати.

При викладених
вище обставинах суд не вбачає підстав вважати, що порушено ті чи інші законні
інтереси ОСОБА_3., відповідно жодна з заявлених нею вимог не підлягає до
задоволення.

ОСОБА_4. та ОСОБА_1як
власники будинковолодіння вправі звертатись до суду за захистом свого
порушеного права на спірне будинковолодіння.

Ст. 48 Закону України
"Про власність" передбачає, що власник може вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Ст. 383 нині чинного
Цивільного Кодексу України яким треба керуватись при вирішенні даного спору
передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 Цивільного
Кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження своїм майном.

Сім'я ОСОБА_3.
дійсно без належних на те законних підстав вселилася у будинковолодіння, тобто
таке вселення слід визнати дійсно самовільним. А тому сім'ю Щепківських слід
виселити з спірного будинковолодівння без надання іншого житлового приміщення
відповідно до змісту ст. 116 Житловго Кодексу України.

На підставі
викладеного, ст. ст. 3, 10, 11, 58-60 ЦПК України, ст. 48 Закону України
"Про власність", ст. 383 Цивільного Кодексу України нині чинного, ст.
529 Цивільного Кодексу України 1963 року, ст. 116 Житлового Кодексу України,
керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання факту вступу в управління і
володіння спадковим майном та факту своєчасного прийняття спадщини після смерті
матері ОСОБА_5., визнання
незаконним рішення Івано-Франківського міськвиконкому від 09 грудня 1987 року за № 382 "Про
оформлення права власності на житлові будинки" в частині визнання права
власності на ціле та на половину домоволодіння по вул. АДРЕСА_1за ОСОБА_6,
визнання частково недійсним свідоцтва про право власності яке видане 04 лютого 1988 року на ціле
домоволодіння № АДРЕСА_1ОСОБА_6в
частині 1/2 частини, визнанні частково недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом яке видано 03 липня 1991 року Івано-Франківською
держнотконторою за реєстром № 720 ОСОБА_7 і ОСОБА_4 на домоволодіння №
АДРЕСА_1в 1/2 та 1А частині, визнанні недійсним в 1/4 частині свідоцтва про
право на спадщину виданого Івано-Франківської держнотконторою на ім"я
ОСОБА_1, визнанні за позивачкою права власності в порядку спадкування на 1/2
частину домоволодіння №
АДРЕСА_1після смерті її матері ОСОБА_5- відмовити.

Позов ОСОБА_4,
ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити
ОСОБА_10, ОСОБА_9та їх неповнолітніх дітей : ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження з будинку №
АДРЕСА_1 Івано-Франківської міської Ради без надання іншого
житлового приміщення.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.