Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Пшонки М.П.,

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко  Н.П.,

Костенка А.В.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в              м. Жданівка Донецької області (далі - Відділення) про відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою Відділення на рішення Кіровського
міського суду Донецької області від 13 листопада 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 16 січня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У вересні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
Відділення про відшкодування моральної шкоди на підставі статей 1, 5, 6, 13,
21, 28, ч. 3 ст. 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року). Позивач зазначав, що під час проходження виробничої
практики на шахті “ІНФОРМАЦІЯ_1” і виконання обов'язків ІНФОРМАЦІЯ_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 року він отримав виробничу травму, про що складено акт за формою
Н-1.

Висновком МСЕК №НОМЕР_1 року позивачу встановлено 100% втрати професійної
працездатності та першу групу інвалідності.

Позивач посилався  на те, що у
зв'язку з нещасним випадком на виробництві йому заподіяні фізичні й моральні
страждання, що призвели до серйозних порушень здоров'я зі стійким розладом
функцій організму, до обмеження життєдіяльності, до втрати роботи та до
неможливості продовжувати активне особисте життя.

ОСОБА_1 просив про задоволення позову та відшкодування моральної шкоди в
розмірі  300 000 грн.

Рішенням Кіровського міського суду Донецької області від
13 листопада 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 16 січня 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто на
його користь із відповідача 55 000 грн. моральної шкоди та 1 грн. 50 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в доход держави.

У касаційній скарзі Відділення просить скасувати
постановлені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, а судові рішення - скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову в позові з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач проходив виробничу практику на шахті
“ІНФОРМАЦІЯ_1” і виконував обов'язки ІНФОРМАЦІЯ_3.                 ІНФОРМАЦІЯ_2 року він отримав
виробничу травму, про що складено акт за формою Н-1.

Висновком МСЕК № НОМЕР_1 року позивачу встановлено 100% втрати професійної
працездатності та першу групу інвалідності.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди на підставі
частини 1 статті 21, частини 3 статті 28 Закону № 1105-ХІV від                   23 вересня 1999 року, суди
виходили з факту спричинення йому моральної шкоди, заподіяної нещасним випадком
на виробництві, та обов'язку відповідача відшкодувати цю шкоду.

Норми статей 1, 21, 28, 34 Закону № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року передбачають обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди працівникові при стійкій втраті працездатності у
разі ушкодження здоров'я на виробництві, який покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України.

Разом з тим відповідно до частини 27 статті 77 розділу VI “Особливі
положення” Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” з метою
приведення окремих норм законів відповідно до цього Закону на 2006 рік зупинено
дію абзацу четвертого статті 1 (у частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей), підпункту “е” пункту 1 частини першої статті
21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону  № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної
нещасним випадком на виробництві, суд не врахував, що право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди згідно з
висновком МСЕК від 4 травня 2006 року виникло в період дії статті 77
Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” про зупинення дії
положень Закону             № 1105-ХІV від 23
вересня 1999 року, якими передбачено право потерпілого на відшкодування
моральної шкоди.

За таких умов у суду першої інстанції та апеляційного суду не було
передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Ураховуючи, що судами обставини справи встановлено повно та правильно,
однак неправильно застосовано норми матеріального права, судові рішення
відповідно до статті 341 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Жданівка Донецької області задовольнити.

Рішення Кіровського міського суду
Донецької області від 13 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 16 січня 2007 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Жданівка
Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.П.Пшонка

Судді:

І.С.Берднік

А.В.Костенко

Н.П.Лященко

Ю.В.Прокопчук