Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-63 / 07                                                         Головуючий у 1 інстанції :Ярош CO.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«31 » січня 2007 року                                                                          м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:                          Маловічко С.В.

Суддів:                                    Краснокутської О.М.

Сапун О.А.

При секретарі:      Тахтаул
О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою Таврійського благодійного фонду милосердя ім. Н. Махна на
рішення Гуляйпільського районного суду
Запорізької області від «24» листопада 2005 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Таврійського благодійного
фонду милосердя ім. Н. Махна про стягнення моральної шкоди
за розповсюдження недостовірної інформації та порушення
особистих немайнових прав, -

ВСТАНОВИЛА:

26 квітня 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Таврійського благодійного фонду
милосердя ім. Н. Махна про стягнення моральної шкоди за розповсюдження
недостовірної інформації та порушення особистих немайнових прав.

У позовній заяві зазначав, що 26 червня 2004 року на рекламних тумбах у місті Гуляйполі були розміщені листівки, текст яких містить
недостовірну інформацію, яка принижує його честь, гідність,
престиж і ділову репутацію. Вказана недостовірна інформація стала відомою широкому колу громадськості - як мешканцям м.
Гуляйполе, так і гостям міста, з її змістом
були ознайомлені і його дружина, а також підлеглі працівники прокуратури Гуляйпільського району, працівники Гуляйпільського
районного відділу міліції, за дотриманням
законів якими він здійснює нагляд, як прокурор у відповідності до покладених на нього обов'язків. Вважає, що поширена
відповідачами інформація є недостовірною, не відповідає дійсності, оскільки він
в органах прокуратури працює з 08.07.1997 року, на посаді
прокурора Гуляйпільського району Запорізької

2

області з 14.02.2002 року. За весь час роботи відносно нього кримінальні
справи не порушувались, до кримінальної та
іншої передбаченої законом відповідальності за вчинення корупційних діянь, хабарництво, зловживання владою він не
притягався, стягнення за нібито допущені ним
порушення Конституції України, законності і правопорядку,
прав людини і громадянина до нього не застосовувались. Про невідповідність дійсності поширених відомостей
свідчить і той факт, що він й до цього часу
займає посаду прокурора Гуляйпільського району Запорізької області та продовжує
виконувати покладені на нього обов'язки. Раніше за зверненнями
відповідачів проводилися перевірки  прокуратурою Запорізької області і по всіх
вказаних фактах винесено постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.
Повідомлення про > вчинення ним дій, які не сумісні з
обійманням посади прокурора, є образливими, принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Крім того, внаслідок
неправомірних дій відповідачів йому заподіяно
моральну шкоду. Просив визнати розповсюджені відомості, як недостовірну інформацію. Зобов'язати відповідачів спростувати
вказану недостовірну інформацію шляхом направлення
йому офіційного листа з вибаченнями та шляхом
принесення йому усних вибачень особисто ОСОБА_2, ОСОБА_3 та від імені благодійного фонду милосердя ім. Н. Махна. Стягнути
на його користь у відшкодування моральної шкоди з
Таврійського благодійного фонду милосердя ім. Н. Махна 300 грн., з ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 700 грн. з кожного. Також просив стягнути з відповідачів на його
користь витрати, пов'язані зі сплатою державного мита.

Рішенням Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 24 листопада 2005 року
позов задоволено частково.

Визнано розповсюджені 25.06.2004 року відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 відомості, що „завдяки виключно
корисливому використанню свого посадового становища і державної влади районний прокурор ОСОБА_1 буквально за три роки свого перебування на відповідальній посаді прокурора Гуляйпільського району
став уособленням корупції, хабарництва, жахливої вакханалії злочинних
зловживань місцевої корумпованої влади, остаточного злиття органів міліції і
прокуратури з криміналітетом, уособленням повного і наглого потурання Конституції
України, законності і правопорядку, прав
людини і громадянина" - недостовірними, а також такими, що порушують особисті немайнові права позивача ОСОБА_1:
право на повагу до гідності та честі, право на недоторканість ділової репутації.

На ОСОБА_2, ОСОБА_3 покладено обов'язок принести усні особисті
вибачення ОСОБА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди по 700 грн. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий
збір по 34 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Таврійський благодійний фонд милосердя ім. Н. Махна просить рішення суду першої інстанції скасувати,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права, справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника
апелянта ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність о обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення рішення без змін.

3

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Згідно статті 28 Конституції України, ст.ст. 269,270,297,299
ЦК України кожна фізична особа від народження або за законом має особисті немайнові права,
до яких відноситься, зокрема, і право на
повагу до гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати
особисті немайнові права. Фізична особа має право
на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, може звернутись до суду з позовом про
захист її честі, гідності, особистої ділової репутації.

При розгляді справ про захист честі, гідності,
ділової репутації суди повинні з'ясовувати, чи поширені відомості,
щодо спростування яких пред'явлений позов, чи порочать вони честь, гідність і
ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу
по радіо, телебаченню, з використанням інших
засобів масової інформації, викладення в заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а
також в інший формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині.

Обов'язок доведення, що поширені відомості
відповідають дійсності, покладається на
відповідача. Позивач зобов'язаний лише довести факт поширення відомостей, які
його ганьблять, особою, до якої пред'явлено позов.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2004 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рекламних тумбах для об'яв, розташованих в м.
Гуляйполі, розповсюдили шляхом розклеювання
листівок від імені Таврійського благодійного фонду милосердя імені Н.Махна інформацію стосовно прокурора Гуляйпільського
району ОСОБА_1. В тексті листівок містилася
недостовірна інформація, яка є негативною, принижує честь,
гідність і ділову репутацію позивача.

Факт розповсюдження недостовірної інформації
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доведений при розгляді спору поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, документами, які містяться в відмовному матеріалі № НОМЕР_1 щодо перевірки подій, які мали місце
26 червня 2004 року, іншими
матеріалами справи (а. с. 16,110-113 ).

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що
розповсюджена стосовно позивача інформація відповідає дійсності,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 суду не надали.

При частковому задоволенні позовних
вимог суд правильно виходив з того, що

поширенням недостовірної,
образливої інформації відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 заподіяли ОСОБА_1 і моральну шкоду, оскільки внаслідок їх неправомірних
дій

позивач зазнав моральних переживань,
тривалий час відчував нервовий стрес, що

вплинуло на його стан здоров'я та
життєві стосунки.

За таких обставин суд першої
інстанції обгрунтовано визнав частину тексту листівок такою, що носить образливий характер, і це дало підстави для часткового
задоволення позовних вимог.

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи,
висновки відповідають цим обставинам та наданим доказам,
характер правовідносин між сторонами визначений правилно. Доводи апеляційної скарги спростовуються здобутими по справі
доказами та не дають підстав для висновку, що судом
першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального або процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного
вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315 УПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

4

Апеляційну скаргу Таврійського благодійного фонду
милосердя ім. Н. Махна відхилити.

Рішення Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 24 листопада 2005 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий Судді: