РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня
2007 року                                                                                     м.
Ужгород

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у
складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів - Белякова І.І., Ігнатюка
Б.Ю.

при секретарі -
Махмутовій В.Ю.

з участю - представників позивачки ОСОБА_4, ОСОБА_5,
представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відшкодування заподіяних збитків у сумі 720 грн.,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2005 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому посилаючись
на те, що на частині належної їй на праві власності земельної ділянки площею
0,10 га трактористом ОСОБА_2 на прохання ОСОБА_3 було незаконно скошено
недозрілу пшеницю, внаслідок чого їй заподіяно збитки в сумі 720 грн., просила
цю суму стягнути з відповідачів солідарно на її користь.

Справа розглядалася судом повторно після скасування ухвалою апеляційного
суду Закарпатської області від 26 травня 2006 р. рішення Берегівського
районного суду від 6 лютого 2006 р. та направлення справи на новий розгляд.

Під час повторного розгляду судом до участі у справі в якості третіх осіб
без самостійних вимог було залучено ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Рішенням Берегівського районного суду від 14 грудня 2006 року позов ОСОБА_1
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 солідарно 720 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 з посиланням
на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду
першої інстанції в частині стягнення на користь позивачки з ОСОБА_3 солідарно
720 грн. скасувати.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали
справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Справа №
22ц-330/07

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав
доведеним, що відповідачами незаконно було скошено недозрілу пшеницю на частині
земельної ділянки (о, 10 га), яка згідно державного акту на право приватної
власності на землю серії НОМЕР_1 від 18.09.2000 р. була передана у приватну
власність ОСОБА_1

Проте такий
висновок суду не відповідає матеріалам справи.

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю,
виданого ОСОБА_1, її заяви, адресованої Попівській сільській раді, та витягу з
проекту землеустрою земельна ділянка позивачки площею 0,4847 га, яка на плані
зовнішніх меж значиться під № 2 і, як стверджує остання, на частині якої
відповідачами було незаконно скошено пшеницю, розташована біля водовідвідної
канави. Вздовж цієї канави з метою охорони від забруднення і засмічення
виділено земельну ділянку під захисну смугу. За проектом землеустрою загальна
ширина захисної смуги з одного боку становить 7 м., а з іншого 5,20 м. (а.с.5,
7, 88).

У заяві на ім'я голови сільської ради, яка була написана
ОСОБА_1 1.07.2004 p.,
тобто безпосередньо в день виявлення факту скосу недозрілої пшениці,
позивачка вказувала, що пшениця була скошена на земельній ділянці шириною 6 м і
довжиною 178 м. розташованій біля водовідвідної канави. Цю ділянку шириною 6 м,
яка є берегом канави, з дозволу районного відділу земельних ресурсів вона
очистила від кущів, привела в порядок і за згодою сільської ради користується
нею з 2000 р., за що
сплачує орендну плату (а.с.7).

Згідно ст.24 ЗК 1990 р. та ст.124 ЗК 2001 р. право тимчасового користування
землею, в т.ч. і на умовах оренди, оформляється договором.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що спірна земельна
ділянка шириною 6 м та довжиною 178 м, розташована вздовж водовідвідної канави
була у встановленому законом порядку передана позивачці у користування
(оренду), а тому суд першої інстанції при вирішенні спору дійшов помилкового
висновку про наявність у позивачки права на одержання відшкодування за скошену
на цій ділянці недозрілу пшеницю. При цьому суд неправильно застосував до
спірних правовідносин ст. 1166 ЦК , яка регулює загальні підстави
відповідальності за шкоду, завдану майну та особистим немайновим правам
фізичної або юридичної особи, в той час як питання відшкодування власникам
землі або землекористувача заподіяних збитків регулюється спеціальними нормами
{ст.ст. 152-157 ЗК).

Відповідно до ч. З і 4 ст.309 ЦПК недоведеність обставин, що мають значення
для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду
обставинам справи є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 316
ЦПК, ст.ст.24 ЗК України 1990 p., ст.ст.124, 156,157 ЗК України, апеляційний суд, -

РІШИВ:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_6 задовольнити. Рішення Берегівського
районного суду від 14 грудня 2006 року скасувати.

У позові ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_7 про відшкодування заподіяних
збитків у сумі 720 грн. - відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.