Справа № 2-2572006 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

24
квітня 2007 року               Солом'янський
районний суд м.

в складі
головуючого судді                          Калініченко
О.Б.

при
секретарі                                                 Лісовській
М.А.

за
участю адвоката                                        ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок
ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди
в сумі 11239,59 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., завданої в
результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що ДТП сталася з вини
відповідача, який 06.09.2005 року приблизно 18 год.20 хв., керуючи автомобілем
„ВАЗ-2110", реєстраційний номер НОМЕР_1, на автодорозі Літочки-Крехаїв
Броварського р-ну Київської обл.
через порушеня ПДР щодо розвороту, не оцінивши обстановку на дорозі та не
увімкнувши світловий покажчик повороту, допустив зіткнення з автомобілем
ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача.

Відповідно
до висновку автотоварознавчого дослідження №9416 від 02.11.2005 року КЩЦСЕ
матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу ВАЗ-2106 в
результаті його пошкодження при
ДТП, складає 10993,09 грн. та за проведення автотоварознавчого дослідження
позивачем було сплачено 246,50 грн. Ці суми позивач і просить суд стягнути з
відповідача і, крім того, посилаючись на т§, що внаслідок даної
дорожньо-транспортної пригоди зазнав фізичних та душевних страждань через стрес
та ушкодження свого автомобіля, який не підлягає відновленню, у зв'язку з чим
позивач позбавився засобу пересування, позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь моральну шкоду, оцінену ним в розмірі 5000,00 грн.

В
судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні
вимоги та просили суд задовольнити в повному обсязі.

Відповідач
та його представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі,
мотивуючи тим, що в даній дорожньо-транспортній пригоді винним є сам позивач,
що підтверджується висновком спеціаліста, який був складений за запитом
адвоката.

Відповідач
пояснив, що він 06.09.2005 року приблизно 18 год. 20 хв. рухався на автомобілі „ВАЗ-2110",
реєстраційний номер НОМЕР_1, по автодорозі Літочки-Крехаїв Броварського р-ну
Київської обл. зі
швидкістю 40 км/год. Зменшивши швидкість, увімкнув лівий покажчик повороту за
20-30 метрів та, подивившись в дзеркало заднього виду і не побачивши ніякого
автомобіля, почав розворот, під час якого сталося зіткнення з автомобілем
ВАЗ-2106. В момент розвороту швидкість руху складала 10-15 км/год. Удар
відбувся, коли він вже майже закінчував розворот, перед розворотом він не
з'їжджав на обочину праворуч.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши висновок експерта, докази та матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позэв
підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що 06.09.2005 року позивач на належному йому автомобілі ВАЗ-2106,
реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався зі швидкістю близько 90 км/год по
автодорозі Київ-Остер між сЛіточки та сКрехаїв, Броварського р-ну Київської обл. Метрів за 500
попереду помітив стоячий на узбіччі праворуч автомобіль ВАЗ-2110, реєстраційний
номер НОМЕР_1, належний ОСОБА_4 та під керуванням відповідача, який потім почав
рух, розташовуючись частково на узбіччі та частково на проїзній частині.

Позивач
подав звуковий сигнал та почав зменшувати швидкість, знаходячись на відстані
70-90 метрів. Для об'їзду автомобіля позивач почав виїжджати на зустрічну смугу
руху, на якій були відсутні автомобілі. В той час автомобіль ВАЗ-2110
несподівано почав маневр розвороту ліворуч. В момент виконання маневру
розвороту швидкість руху а/м ВАЗ-2110 становила близько 10-15 км/год. Від
моменту початку руху а/м ВАЗ-2110 до моменту початку розвороту минуло приблизно
2 секунди. Позивач різко нажав на гальма для уникнення зіткнення, але через
продовження відповідачем маневру розвороту та його виїздом вже на зустрічну
смугу зіткнення уникнути не вдалося.

В момент
здійснення маневру розвороту відстань до а/м ВАЗ-2110 складала близько 30-40
метрів. Гальмівний шлях а/м ВАЗ-2106 становив 18,5 метрів правим колесом та 8,6
метрів лівим колесом. Зіткнення відбулося між правим переднім кутом автомобіля
ВАЗ-2106 і лівими передніми дверями
автомобіля ВАЗ-2110.

Від удару автомобіль позивача відкинуло ліворуч аж до узбіччя, на якому
стояв автомобіль ГАЗ, і відбулося зіткнення лівим боком автомобіля ВАЗ-2106 з
автомобілем ГАЗ та з стоячим за ним гр.ОСОБА_5

Оскільки на підставі наявних матеріалів справи визначити механізм скоєного ДТП не було можливості,
судом було призначено судову транспортно-трасологічну та автотехнічну
експертизу, висновок якої № 34/35 складений 09.02.2007 року заслуговує на увагу
суду і не викликає сумніву, оскільки висновки щодо механізму ДТП надані в межах
компетенції експерта, грунтуються на методичних рекомендаціях та результатах
обстеження матеріалів справи, висновки логічні та відповідають фактичним даним
справи.

При складанні висновку експерт виходив з реальних характеристик місця
скоєння зіткнення, пояснень водіїв-учасників ДТП, зафіксованого положення автомобілів після зіткнення,
локалізації та характеру їх пошкоджень.

Отже, аналізуючи всі зібрані дані, провівши ґрунтовне дослідження, експерт
ОСОБА_6 прийшла до висновку, що учасникам даного ДТП з технічної точки зору слід було діяти у відповідності з
вимогами п. 12.3 та пп. 10.1, 10.4 ПДР України. Виходячи з цього, в діях
позивача невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається, а от дії
відповідача в даній дорожній ситуації як раз не відповідали вимогам пп. 10.1,
10.4 ПДР, який здійснюючи маневр розвороту не оцінив обстановку на дорозі, не
переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху; перед розворотом завчасно не зайняв відповідне крайнє положення
на проїзній частіші, призначеній для руху в цьому напрямку; а виконуючи
розворот не з крайнього лівого положення на проїзній частині, мав дати дорогу
попутним транспортним засобам. Самі такі його дії призвели до зіткнення
автомобілів і знаходяться в причинному зв'язку із фактом настання даної ДТП.

Виходячи з цього, експерт ОСОБА_6 дійшла до висновку, який підтримала в
судовому засіданні, і суд погоджується з ним, що вказані позивачем обставини ДТП оцінені як
технічно спроможні, підтверджуюлься матеріалами справи, і його дії відповідали
вимогам ПДР України.

При цьому відповідно до того ж висновку експерта пояснення відповідача про
те, що його автомобіль в момент початку виконання маневру розвороту знаходився
повністю на проїзній частині, є технічно неспроможними, тобто такими, що не
мали місце в даній ДТП. Навпроти,
в даному висновку вказано, що маневр розвору відповідач розпочав, знаходячись
своїй автомобілем частково на обочині і частково на проїзній частині.

При проведенні даної експертизи процесуальних порушень з боку експерта
судом не виявлено, експертом ОСОБА_6 проведене повне дослідження, наданий
висновок експерта № 3435 є обгрунтованим і об'єктивним, узгоджується з іншими
доказами по справі, а тому приймається судом до уваги.

Також вина відповідача у порушенні вказаних вимог ПДР, яке призвело до
зіткнення вказаних автомобілів, підтверджується постановою про відмову в
порушенні кримінальної справи від 14.09.2005 року, план-схемою місця ДТП від 06.09.2005
року, протоколом огляду місця від 06.09.2005 року та іншими матеріалами
адміністративної та цивільної справи, відмовним матеріалом.

Відповідач в заперечення до висновку експерта № 34/35 ОСОБА_6 зазначав, що
експерт неправомірно поставила на вирішення експертизи питання №1 висновку та
допустила істотне порушення процесуальних норм, які регламентують порядок
призначення та проведення експертизи.

Однак відповідно до-п. З чї 10 ст. 53 ЦПК України експерт має право
викладати у висновку судової експертизи виявлені в ході її проведення факти,
які мають значення для справи і з приводу яких йому не були задані питання. У
своєму листі № 90 від 22.08.2006 року експертОСОБА_6 вказала, що для вирішення
питань ухвали суду необхідно додатково встановити взаємне розташування
транспортних засобів на момент первинного контакту відносно елементів дороги, і
це питання поставлене самим експерт згідно ч.5 ст. 147 ЦПК України.

Представником відповідача поданий висновок спеціаліста № 2790 від
02.04.2007 року, складений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за зверненням представника
відповідача.

При проведенні даного дослідження не були використані всі матеріали справи,
поставлені питання є однобічними, не вказані досліджувані матеріали справи,
пошкодження на транспортних засобах не досліджувалися, не враховані пояснення
сторін, надані в судовому засіданні, неправильно визначений момент виникнення
небезпеки для руху позивачу, оскільки небезпека для нього виникла не в момент
початку руху, а в момент виконання маневру розвороту відповідачем.

Також
цей письмовий документ не є висновком експерта, при його проведенні дослідження
виконавці не попереджалися про кримінальну відповідальність, а виклали свої
міркування щодо окремих обставин ДТП
як свою власну думку. Такий висновок спеціаліста суд оцінює як неповний та
невсебічний і такий, що не ґрунтується на матеріалах справи, а тому не
приймається судом як належний доказ.

Інших
доказів, які б спростовували вину відповідача у нанесенні матеріальної та
моральної шкоди позивачу до суду не надано.

Суд
приходить до висновку, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини
відповідача, який порушив вимоги пп. 10.1, 10.4 ПДР, що призвело до зіткнення
транспортних засобів.

Матеріальний
збиток, завданий позивачу визначається відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження №9416 від 02.11.2005 року КНДІСЕ, згідно якого
даний матеріальний збиток визначений у розмірі ринкової вартості автомобіля в
сумі 10993,09 грн. Крім того, позивачем були витрачені кошти на проведення
автотоварознавчого дослідження в сумі 246,50 грн. Загальний розмір
матеріального відшкодування становить 11239,59 грн.

Відповідно
до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею
1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел
підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою.

Згідно
ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно
до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Суд
приходить до висновку, що пошкодженням автомобіля позивача, позбавленням його
свого майна та засобу пересування, позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка
полягає у фізичних і душевних стражданнях, у пережитому стресі та хвилюваннях,
заподіяних неправомірними діями відповідача.

Розмір
нанесеної йому моральної шкоди з урахуванням моральних та фізичних страждань,
враховуючи викладені u ним обставини, характер даного правопорушення, глибину
душевних страждань, ступінь вини відповідача та інших обставин, виходячи з
принципу розумності і справедливості, а також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення, суд визначає в сумі 1000,00 грн.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України понесенні позивачем судові витрати, пов'язані із
розглядом справи, а саме на сплату судового збору - державного мита в розмірі
109,93 грн. і 8,50 грн. та інформаційно-технічного збору за розгляд справи в
суді в розмірі 30 грн. також підлягають присудженню на його користь із
стягненням їх з відповідача.

В
зв'язку з задоволенням вимог позивача по відшкодуванню йому матеріальної шкоди
в розмірі вартості автомобіля останній підлягає передачі відповідачу після
відшкодування ним збитків.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.
10,11, 57-60, 84,88,169, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про

відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок
ДТП, задовольнити

частково.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 10993,09 грн., вартість
проведення автотехнічної експертизи в сумі 246,50 грн., витрати на сплату
державного мита 109,93 грн. і 8,50 грн. та інформаційно-технічного збору за
розгляд справив суді в розмірі 30 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., а
всього 12388,02 грн.

В решті позовних
вимог відмовити.

Зобов'язати
ОСОБА_2 передати ОСОБА_3 після відшкодування ним збитків автомобіль ВАЗ-2106,
державний номер НОМЕР_2.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду протягом 20 днів після подачі заяви
про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.