Справа №2-298/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

„27"
березня 2007 року                                                                                           м.
Харків

Дзержинський
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого
судді - Подус Г.С.,

при секретарі
судового засідання - Макушенко К.В., Андренко Ю.Б., Лисенко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду (м. Харків, пр. Перемоги, 52-В) цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ХНТУРЕ про
визнання недійсними протоколів та стягнення моральної шкоди, ОСОБА_2до
співробітників кафедри фізики Харківського Національного університету
радіоелектроніки: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15про спростування інформації,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою
до ХНТУРЕ, в якій він просить визнати недійсними протоколів від 18.11.1987 року
підписаний ОСОБА_18, від 08.10 1987 року підписаний в.о. зав.кафедрою Денисовим
С.С., від 05.11.1987 року підписаний ОСОБА_18, від 12.11.1987 року підписаний
зав. кафедрою Козарем О.І. та стягнути з ХНТУРЕ моральну шкоду, спричинену
використанням недостовірної інформації.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує
тим, що вищевказані протоколи є недійсними, їх недійсність полягає в том, що в
них спрямовано введена нідложна інформація, яка не могла виникнути на вказаних
засіданнях, на підставі чого просить визнати вищевказані протоколи недійсними
та стягнути з відповідача моральну шкоду як годувальнику родини, спричинену
використанням недостовірної інформації, в зв'язку з чим просив позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Також до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_2 з
позовною заявою до співробітників кафедри фізики Харківського Національного
університету радіоелектроніки: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.,
ОСОБА_15, в якій він просить зобов'язати відповідачів спростувати
недостовірну інформацію, що була розповсюджена в листі, підписаному
співробітниками кафедри фізики Харківського Національного університету
радіоелектроніки та протоколі № 29 від 12.11.1987 року, визнати копію
вищевказаного протоколу недійсною та зобов'язати відповідачів виплатити
відповідачу справедливу сатисфакцію в сумі 13000 грн.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що в
грудні 2005 року він получив
повноваження представника ОСОБА_1,
та ознайомившись з матеріалами справи зайшов лист 12 співпрацівників кафедри
фізики ХНТУРЕ, в якому викладений хід засідання кафедри від 12.11.1987 року, а
також копію протоколу цього засідання. Однак, на думку позивача ОСОБА_2 вказані
документи містять неправдиву інформацію, що є по відношенню до позивача
негативною, в зв'язку з чим позивач ОСОБА_2 просить позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Ухвалою
від 12.04.2006 року позовні вимоги ОСОБА_1
до ХНТУРЕ про визнання недійсними протоколів та стягнення моральної
шкоди та ОСОБА_2до співробітників кафедри фізики Харківського Національного
університету радіоелектроніки: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 про спростування інформації було об'єднано в одне провадження.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_19. проти задоволення позовних вимог
заперечувала та суду пояснила, що позовні вимоги позивачі є необгурнтованими,
що всі вищевказані протоколи відповідають дійсності і взагалі до позовних вимог
позивачів необхідно застосувати позовну давність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, показання свідків
суд вважає, що позови не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 просить
визнати недійсними 4 протоколи: протокол №3 засідання ради факультету обчислювальної
техніки ХІРЕ від 18.11.87р.; протокол засідання кафедри фізики спільно із
представниками комісії від ректорату №27 від 28.09.1987р; протокол засідання
кафедри фізики №29 від 12.11.1987р.; протокол засідання атестаційної комісії
факультету обчислювальної техніки №1 від 05.11.1987р.

Таким чином, документи, з яких позивач вбачає порушення
своїх прав були складені в 1987 році, про їх існування позивач, як вбачається з
його пояснень, дізнався в тому ж році. Суд повинен застосовувати до
правовідносин сторін правову норму, законодавства Української РСР, діючого на
1987р. За станом на 1987 рік законодавством Української РСР питання стягнення
моральної немайнової шкоди врегульоване не було.

Проте, згідно Закону України «Про внесення змін і доповнень до положень
законодавчих актів України, що стосуються захисту честі, гідності та ділової
репутації громадян і організацій» № 3188-ХП від 6 травня 1993 року були внесені
зміни до ст. 7 ЦК УРСР 1963р.

Згідно ч.ч. 1,3ст. 7 ЦК
УРСР 1963р., громадянин або організація вправі вимагати по суду спростування
відомостей, що не відповідають дійсності або викладені неправдиво, які порочать
їх честь і гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди їх інтересам, якщо
той, хто поширив такі відомості, не доведе, що вони відповідають дійсності.
Громадянин або організація, відносно яких поширені відомості, що не
відповідають дійсності і завдають шкоди їх інтересам, честі, гідності або
діловій репутації, вправі поряд із спростуванням таких відомостей вимагати
відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди, завданої їх поширенням.
Щодо вимог про спростування цих відомостей та компенсацію моральної шкоди
встановлюється строк позовної давності в один рік.

З огляду на це, з дати набрання чинності вищезазначеною нормою ЦК УРСР в 1993
році, у позивача ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду із позовом
протоколів, які на його думку містять неправдиві відомості щодо нього і
стягнення моральної шкоди. Таке звернення до суду мало бути здійснене у
встановлений законом річний строк позовної давності.

Позивач ОСОБА_1 звернувся
із вищезазначеним позовом до Дзержинського районного суду м. Харкова
11.01.2002р.

Відповідно до с
179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти,
які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для
вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 80 ЦК
УРСР 1963 p.,
що діяв на момент звернення ОСОБА_1 до суду
з позовом, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову   є підставою для

відмови в
позові. Якщо суд, арбітраж .або третейський суд визнає поважною причину
пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу України, чинного на
момент ухвалення даного рішення, позовна давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Представником відповідача ОСОБА_19. заявлено про
застосування позовної давності до вимог ОСОБА_1

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 7 від 28.09.90

«Про застосування
судами   законодавства,   що
регулює       захист честі,
гідності і

ділової
репутації громадян та організацій» Звернути увагу судів, що відповідно до ст.7 ЦК щодо вимог про
спростування відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію, та
про відшкодування моральної шкоди встановлено строк позовної давності в один
рік, який в разі його пропуску з поважних причин може бути поновлено судом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню
підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження
поважності пропуску строку позовної давності, що дали б суду можливість
поновити строк.

Враховуючи викладене, суд вважає, що строк позовної
давності, встановлений ч.З ст. 7 ЦК
УРСР, пропущений ОСОБА_1 без поважних причин, поновленню не підлягає і з цих
підстав відповідно до ст. 80 ЦК
УРСР, ст. 267 ЦК України
в позові відмовляє.

Відмовляючи в позові ОСОБА_2 суд виходить із наступного. Позивач просить
зобов'язати суд спростувати відповідачів інформацію, викладену в листі від
23.12.1996р. на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова і стягнути
моральну шкоду.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист
права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та
права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням
та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч.3 ст. 7 ЦК
УРСР 1963р., який діяв на момент складення листа, громадянин або організація,
відносно яких поширені відомості, що не відповідають дійсності і завдають шкоди
їх інтересам, честі, гідності або діловій репутації, вправі поряд із
спростуванням таких відомостей вимагати відшкодування майнової і моральної
(немайнової) шкоди, завданої їх поширенням.

Згідно ч.І ст. 277 ЦК
України, що набрав чинності на момент звернення позивача ОСОБА_2 до суду
фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про
неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь,
а також на спростування цієї інформації.

Таким чином, відповідно до зазначених норм законодавства України, особа
може звернутися з позовом про спростування інформації щодо себе і членів своєї
сім'ї і стягнення моральної шкоди, спричиненої поширенням такої інформації.

В тексті листа на адресу Дзержинського районного суду м.
Харкова, підписаного співробітниками кафедри фізики університету
радіоелектроніки, відсутня будь-яка інформація про позивача ОСОБА_2 Зміст листа
стосується порядку голосування на засіданні кафедри фізики 12.11.1987р. з
приводу кандидатур на заміщення посади доцента

кафедри:
ОСОБА_1, ОСОБА_16,
ОСОБА_10, ОСОБА_17
Таким чином, суд вважає,
що відсутні встановлені законом підстави для звернення до суду, оскільки
інформація про ОСОБА_2 даним документом поширена не була.

Враховуючи те, що зазначений лист не містить жодної інформації щодо
позивача ОСОБА_2 або членів його сім'ї, стосується інших осіб і подій, суд не
вбачає в викладеній в листі інформації порушення особистих немайнових прав
позивача ОСОБА_2, позов
вважає безпідставним і відмовляє в його задоволенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 213, 214, 215,
218, 222, 223, 294, 296 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1до
ХНТУРЕ про визнання недійсними протоколів та стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_2до співробітників кафедри фізики Харківського Національного університету
радіоелектроніки: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15про спростування інформації -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова. Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення; апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження, з надісланням її копії до Апеляційного
суду Харківської області. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подачі заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у вищезазначений строк, рішення набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлений 30.03.2007 р.