АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року     лютого              місяця 06    дня
колегія суддів судової палати по цивільних

справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в
складі: Головуючого,
судді - Моісеєнко Т.І.

Суддів -
Іщенка В.І.,Полянської В.О.

При
секретарі-    Піцик Н.В..

розглянувши
в місті Феодосії  цивільну справу за
позовом   ОСОБА_1   до ОСОБА_2,
про   стягнення  матеріальної     шкоди,
спричиненої внаслідок
несвоєчасного виконання рішення суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 25 жовтня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась в суді з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в
розмірі 10000 грв., спричиненої зменшенням вартості майна, належного їй на
підставі рішення суду про поділ сумісного майна подружжя, та моральної шкоди в
розмірі 2500 грв.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішенням Феодосійського міського суду від 22 грудня
2004 року були задоволені її позовні вимоги про поділ сумісного майна подружжя.
їй було виділено, як частка у сумісному майні подружжя, автомобіль «FIAT
DYCATO» 1993 року випуску, держномер НОМЕР_1 кузов ZFA
НОМЕР_2 , вартістю 22067 грв.65 коп.

Вартість
зазначеного автомобіля була встановлена автотоварознавчою експертизою від
14.08.2004 року.( а.с.5-8).

Зазначене
рішення суду набрало чинності 13.06.2005 року, автомобіль «FIAT
DYCATO» був переданий їй відповідачем 10.11.2005 року, що
підтверджено актом.

Позивачка
вважає, що відповідач передав їй автомобіль в неналежному стані, він потребує
ремонту і коштує менше, ніж вказано у висновку експерта від 14.08.2004 року.

Під час судового розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги і просила
стягнути з відповідача 2022 грв.68 коп., що є різницею у вартості
автомобіля на час поділу сумісного майна подружжя і на час вирішення вказаної
справи.

Рішенням   Феодосійського міського суду    від 25 жовтня 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_1. були задоволені, стягнуто з
ОСОБА_2 на її користь 2022 грв.68 коп., держмито на користь держави в сумі 51 грв. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грв.

Суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що зменшення вартості автомобіля мало місце з вини ОСОБА_2, у віданні якого
він знаходився до листопада 2005 року.

На рішення суду від 25 жовтня 2006
року   ОСОБА_2 принесена апеляційна скарга, в якій йдеться про скасування рішення
суду, оскільки   висновки суду не
відповідають дійсним обставинам справи. Апелянт вважає, що   суд неправомірно керувався нормами

Справа № 22ц-
118ф/2007р.

.

-2-

ст.1166 ЦК України,
оскільки позивачка не довела під час розгляду справи доказів про те, що
внаслідок його неправомірних дій автомобіль був пошкоджений. Апелянт також
вважає, що сума 2022 грв.68 коп. складає звичайний знос автомобіля , оскільки
перша експертиза була проведена у 2004 році, коли автомобіль знаходився у
експлуатації 11 років, а друга у 2006 році, після 13 років його експлуатації.

Просив рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1.

Дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що скарга
підлягає   задоволенню, а рішення суду
скасуванню..

Відповідно до
ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, свідків, письмових
доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

З матеріалів
справи вбачається, що позивачка не довела доказів про те, що внаслідок
протиправних дій відповідача автомобіль «FIAT DYCATO»
1993 року випуску, держномер НОМЕР_1 кузов ZFA НОМЕР_2 був пошкоджений, внаслідок чого зменшилась його
вартість.

В матеріалах справи також відсутні докази про те, що з дня ухвалення
судового рішення про передачу зазначеного автомобіля ОСОБА_1, як частки у
сумісному майні подружжя, з дня набрання зазначеного рішення законної сили,
вона вимагала від ОСОБА_2 передати їй автомобіль, а ОСОБА_2 ухилявся від
виконання судового рішення і перешкоджав їй користуватись   автомобілем.

Відповідно до
розписки ОСОБА_1, вона отримала зазначений автомобіль та документи на нього від
відповідача 10.11.2005 року.( а.с.17)

Під час
проведення повторної автотоварознавчої експертизи було встановлено, що перебіг
автомобілю з серпня 2004 року по 17.03.2006 року збільшився на 50000 км. Однак,
встановити яка із сторін експлуатувала зазначений автомобіль не можливо,
оскільки ні в розписки про отримання автомобіля позивачкою, ні в акті про його
технічний стан від 10.11.2005 року перебіг автомобіля за спідометром не
вказаний ( а.с. 17,18,25).

Крім того,
колегія суддів вважає, що відомості про технічний стан автомобіля . викладені в
акті від 10.11.2005 року не відповідають дійсності, оскільки не підтверджені
висновками автотоварознавчої експертизи від 23.03.2006 року.

Колегія суддів
знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що зменшення
вартості автомобіля під час проведення експертизи у березні 2006 року,
порівняно з висновком експерта від 14.08.2004 року, мало місце внаслідок
звичайного зносу автотранспортного засобу, 1993 року випуску.

Так, під час
огляду автомобіля 14.08.2004 року експертом було встановлено, що його перебіг
складає 266300 км, строк експлуатації 11 років, зменшення вартості автомобіля
відповідно до умов експлуатації і зберігання було визначено 28%, відсотки
зменшення вартості в залежності від його перебігу не були визначені. Ринкова
вартість автомобіля була встановлена 22067 грв.65 коп. (а.с.5-8)

Під час огляду автомобіля 17.03.2006 року перебіг автомобіля складав 310500
км, строк експлуатації 13 років, зменшення вартості автомобіля
відповідно до умов експлуатації і зберігання було визначено 30%, а зменшення
вартості в залежності від його перебігу -9,4%., що потягло зменшення вартості
автомобіля до 20044 грв.97 коп.( а.с.25-28)

Судом першої
інстанції зазначені обставини не були враховані, що потягло за собою ухвалення
необгрунтованого рішення, невідповідного вимогам ст.213 ЦПК України.

За такими
обставинами, рішення суду першої інстанції не можливо визнати заснованим на
законі.

Відповідно до вимог п.3 ч.1
ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення

суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

3

Керуючись статтями 303, п.3 ч.1 ст. 309 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів судової палати по цивільних справах,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  - задовольнити .

Рішення Феодосійського міського
суду АР Крим від 25 жовтня 2006 року -скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі
2022 грв.68 коп. - відмовити.

Судові витрати по справі в розмірі 51 грв. прийняти на рахунок держави,
оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне
забезпечення

розгляду справи в сумі 30 грв.

Рішення
набирає чинності з дня проголошення, може бути оскаржено в касаційному

порядку протягом 2 місяців.