РІШЕННЯ

Іменем   України

16 січня
2007 року                                              Луцький
міськрайонний суд

у складі
головуючого судді                                     Івасюти
Л.В.

при секретарі                                                          Палій
Т.С.

за участю
представника позивача                        ОСОБА_2

представника
виконкому Луцької міської ради   Ольховського
М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1до
Луцької міської ради про визнання права власності на самочинну забудову,

встановив:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про
встановлення права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Свої вимоги
позивач мотивує тим, що на підставі договору дарування від 24.02.1984 року та
свідоцтва про право на спадщину від 22.04.2005 року їй належить на праві
приватної власності житловий АДРЕСА_1. Рішенням Луцької міської ради №НОМЕР_1
позивачу передано у власність земельна ділянка площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1. З
метою підвищення благоустрою та розширення загальної площі будинку, вона
самовільно перепланувала та добудувала приміщення до даного житлового будинку.
Оскільки зазначене перепланування та добудова були зроблені без належного
дозволу та оформлення технічної документації, в технічному паспорті зроблено
відмітку, про самочинне будівництво. Враховуючи викладене просить встановити за
нею право власності на самочинно добудовані та переплануванні приміщення, а
саме: приміщення № 1-8 (на плані А-1) площею 11,7 кв.м., приміщення №№ 2-1,
2-2, 2-3, 2-4 (на плані аЗ) загальною площею 25,1 кв.м. та частину будинку
переобладнену під магазин площею 42,2 приміщення №2-1, 2-2, 2-3, 2-4, кухню
№1-8 переобладнену під житлову кімнату.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з
підстав зазначених у заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив,
що підстав набуття права власності немає, оскільки в позивача відсутній акт
прийому самочинного будівництва в експлуатацію.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника Луцького
міськвиконкому, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 24.02.1984 року та
свідоцтва про право на спадщину від 22.04.2005 року позивачу належить на праві
приватної власності житловий АДРЕСА_1.

На підставі рішення Луцької міської ради №НОМЕР_1 ОСОБА_1
передано у власність земельна ділянка площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку.

В даному житловому будинку було проведено добудову та перепланування
приміщення №1-8 (на плані А-1) площею 11,7 кв.м., приміщень №№ 2-1, 2-2, 2-3,
2-4 (на плані аЗ) загальною площею 25,1 кв.м. та частину будинку переобладнено
під магазин площею 42,2 (приміщення №2-1, 2-2, 2-3, 2-4), кухню №1-8
переобладнено під житлову

кімнату. 10.07.2006 року в технічному паспорті зроблено
запис про те, що дані приміщення є самочинно збудовані та переплановані.

Відповідно до
ст.376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності
на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до заключения архітекторно-проектної
фірми "Локо" про відповідність дійсним державним будівельним,
санітарно гігієнічним нормам та протипожежним нормам самовільного будівництва,
конструктивні елементи самовільно побудованої господарської споруди та
самовільного перепланування відповідають дійсним державним будівельним, санітарно-гігієнічним
та протипожежним нормам.

А тому суд
прийшов до висновку, що слід визнати право власності на самочинно добудовані та
переплануванні приміщення в житловому АДРЕСА_1 в м. Луцьку, а саме: приміщення
№ 1-8 (на плані А-1) площею 11,7 кв.м., приміщення №№ 2-1,2-2, 2-3, 2-4 (на
плані аЗ) загальною площею 25,1 кв.м. та частину будинку переобладнену під
магазин площею 42,2 приміщення №2-1, 2-2, 2-3, 2-4, кухню №1-8 переобладнену
під житлову кімнату за Матящук Марією Феодосіївною.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 58, 60, 212-215 ЦПК України,
СТ.376 ЦК України,
суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати право
власності за ОСОБА_1на самочинно добудовані та переплануванні приміщення в
житловому АДРЕСА_1 в м. Луцьку, а саме: приміщення № 1-8 (на плані А-1) площею
11,7 кв.м., приміщення №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 (на плані аЗ) загальною площею
25,1 кв.м. та частину будинку переобладнену під магазин площею 42,2 приміщення
№2-1, 2-2, 2-3, 2-4, кухню №1-8 переобладнену під житлову кімнату.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення
протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.