Справа
№2-357 за 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ.

16 лютого 2007 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого : судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі             СКРИПНИК
Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Стаханові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
батьківства, стягнення аліментів на неповнолітню дитину, зміну розміру
аліментів, стягнення моральної шкоди та зобов'язання ОСОБА_2 принести
вибачення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася до Стахановського міського суду Луганської області із позовом до
відповідача про встановлення батьківства, стягнення аліментів на неповнолітню
дитину, зміну розміру аліментів, стягнення моральної шкоди та зобов'язання
відповідача принести вибачення.

В обґрунтування
заявлених позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вони стали
мешкати однією родиною без реєстрації шлюбу з 20.01.1996 р. в домі його батьків АДРЕСА_1. В грудні 1997 р. разом ховали його батька. З вказаного часу вони вели сумісне
господарство, в них був спільний бюджет. На гроші, які заробляли, вони придбали
продукти харчування, особисті речі, предмети домашнього обіходу. Між
ними були розподілені обов'язки: позивач готувала, прала,

займалася прибиранням, відповідач купував продукти,
допомагав позивачу в веденні

домашнього господарства. В кінці березня 2001 р. позивач дізналася, що вагітна і

повідомила про це відповідача. Він не був радий цьому, крім того, проти
дитини стала

висловлюватися мати відповідача. Між позивачем та відповідачем на підставі
цього стали

виникати сварки. В травні 2001
р. відповідач пропонував позивачу гроші на ліки, не

дивлячись на відносини, які склалися між сторонами, збирався зареєструвати
дитину на

своє ім'я. Позивач, у зв'язку з обставинами, які склалися між сторонами,
повернулася

мешкати до своїх батьків. ІНФОРМАЦІЯ_1
у позивача народився син -
батьком якого є

відповідач. Після народження дитини відповідач відмовився
зареєструвати його на своє

ім'я і надавати матеріальну допомогу. Просить встановити, що відповідач є
батьком

дитини, яка народилася у позивача 09.12.2001
p., стягнути з відповідача на користь

позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку на утримання дитини до

досягнення нею повноліття. Під час судового засідання позивач доповнила
позовні

вимоги звернувшись до суду з додатковим позовом до відповідача про захист
честі,

гідності та стягнення моральної шкоди в сумі 1800 грн. В обґрунтування доповнених

позовних вимог позивач зазначила, що 02.01.2002
р. вона звернулася до Стахановського

міського суду Луганської області із позовом до відповідача про стягнення
аліментів на

утримання дитини Судові засідання тривають більше 3,5 років. Протягом
цього періоду

сторона відповідача при підтримці ОСОБА_2 ображала позивача як в письмовій ,

так і в усній формі: в поясненні на апеляційну скаргу відповідач зазначив,
що після смерті

батька
ключи від квартири зникли. Вони з матір'ю вважали, що вони просто десь загубилися
після похорон, т.я. вони у зв'язку з такою трагедією ( смерть батька ) були просто в
шоці, але зараз вони здогадуються, що їх ОСОБА_1 просто - напросто
забрала. Під час судових засідань 2002
р. та 2004 р.
родина ОСОБА_2, а також їх сусідка ОСОБА_3 стверджували, що ключи, які вони надали
позивачу під час поховання як господині квартири, позивач вкрала. 05.04.2004 р. під час
судового засідання відповідач надав суду .
копію заяви в міліцію де стверджував, що позивач взламала вхідні двері та
викрала рентгенівський знімок. Шквал образ сипався по телефону на роботі та
вдома в різне врем'я суток.
У 2004 р. позивач була вимушена звернутися до Укртелекому для
захисту свого номера телефону. Сторона відповідача ображала позивача в суді
вимагаючи відмовитись від своїх вимог. Всі образи відобразилися на здоров'ї
позивача і вона була вимушена витратити 1000
грн. на усні поради у адвокатів, складання позовної заяви, апеляційної
скарги, написання запитів, клопотань, друковані витрати - витрати понесені
по оплаті державного мита. Просить зобов'язати відповідача принести позивачу
вибачення та стягнути з нього на користь позивача 1800 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди. Крім того, також під час слухання справи,
позивач доповнила позовні вимоги, звернувшись до суду з клопотанням про зміну,
на підставі ст. 192 Сімейного
кодексу України, розміру аліментів з метою збільшення. В обгрунтування
доповнених позовних вимог позивач зазначила, що з 2003 р. вона
помітила, що в дитини почав погіршуватися зір и звернулася до дитячої поліклініки, де лікар надала певні
рекомендації. Одночасно позивач звернулася за консультацією до приватного
лікаря - окуліста,
яка пояснила, що проблема із зором у дитини може, бути на генетичному рівні ( мати відповідача
страждала хворобою очей ).
З лікарями - спеціалістами
вони зупинилися на тривалому постійному лікуванні. Дитині виписали сироп для
очей та тренінг, але бажаних результатів це не дало. Дитина пішла до
спеціального дитячого садка для дітей з проблемним зором. Постійне лікування ( придбання сиропу
«Черніка - форте»,
придбання окулярів, транспортні витрати для відвезення дитини до дитячого
садка, платні консультації у лікарів) вимагають додаткових витрат. Просить
збільшити розмір аліментів на утримання дитини у зв'язку з додатковими
витратами на лікування дитини.

Під час судового
засідання позивач підтримала заявлені та доповнені позовні вимоги у повному
обсязі і надала суду пояснення, які повністю співпадають з доводами,
викладеними в поданій та доповнених позовних заявах. Просить подану та
доповнені позовні заяви задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заявлені та доповнені позовні вимоги не
визнав. Після винесення судом ухвали про призначення по справі судово - імунологічної
експертизи спірного батьківства з використанням методів молекулярно - генетичного
аналізу генної ДНК людини і
отримання виклику в експертну установу для проведення експертизи, визнав вимоги
позивача про визнання його батьком дитини та стягнення аліментів на утримання
дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Доповнені позовні вимоги
в частині зобов'язання принести вибачення, стягнення моральної шкоди та
змінення розміру аліментів не визнав у повному обсязі і суду повідомив, що
жодного разу а ні він, а ні члени його родини ( мати, жінка )
ні в усній, ні в письмовій формі не ображали позивача; а ні на роботу, а ні
додому їй з погрозами не телефонували. До Стахановського MB
УМВС України в Луганській області з заявою на позивача він не звертався. 19.02.2002 р. із заявою
зверталася його мати, яка в заяві зазначила, що коли прийшла додому, то
побачила, що вхідні двері квартири взламані. Вона звернулася до міліції із
заявою про встановлення особи, яка це могла зробити, але працівниками міліції
ця особа встановлена не була і в порушенні кримінальної справи було відмовлено.
Мати відповідача ніколи не страждала на хворобу очей. Вона у 14 років під час
війни мала поранення в голову і осколком в неї було пошкоджено очі, тому вона
погано бачила, а якихось захворювань очей, вона не мала. Зміну розміру
аліментів не визнає з тих підстав, що
аліменти  судом  ще не визначені.  Просить в задоволенні доповнених  позивачем

позовних вимог відмовити у повному обсязі. Первинно
подані позовні вимоги визнає: визнає що він батько дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача і
згоден надавати їй матеріальну допомогу.

Представник
відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги та пояснення відповідача.

Свідок ОСОБА_4
суду пояснила, що дружину відповідача вона знає понад 10 років, вони
мешкають в одному будинку і підтримують відносини. Свідок спілкувалася з
сусідкою, приходила до неї додому і бачила у 1999 р. в її квартирі відповідача. На запитання свідка, хто
він такий, ОСОБА_5( тепер
жінка відповідача ) повідомила,
що це її хлопець. Потім деякий час відповідача не було видно у ОСОБА_5 і на

запитання
свідка, куди подівся відповідач, ОСОБА_5відповіла, що він поїхав до м. Київа
Потім ОСОБА_5та відповідач одружилися.

Свідок ОСОБА_5 суду
повідомила, що вона є дружиною відповідача. Вони знайомі з 1996 р. З 1998 р. в них з
відповідачем почалися близькі відносини. Відповідач надавав їй з сином
матеріальну допомогу. Потім відповідач поїхав до м. Київа, а коли повернувся,
то вони одружилися.

Свідок ОСОБА_6
суду повідомила, що у 1996
р. вона бачила відповідача та позивача на городі родини ОСОБА_1, т.я. їх городи
були поруч. Вона неодноразово бачила відповідача та позивача разом. Спочатку
вони мешкали у домівці ОСОБА_1, а потім перейшли мешкати до відповідача. Коли
позивач завагітніла, то відносини між ними погіршилися. В травні, вересні 2001 р. відповідач
проводжав позивача. Дитина позивача дуже схожа на відповідача. Свідок ніколи не
чула, щоб позивач чи її мати
висловлювалися брудною лайкою на адресу відповідача, а мати відповідача
казала образливі слова на адресу позивача. Образ з боку відповідача на адресу
позивача свідок ніколи не чула.

Свідок ОСОБА_7
суду повідомила, що з 2001
р. вона була в польському товаристві, де позивач була керівником. Одного
разу свідок зателефонувала позивачу додому,
але мати позивача повідомила, що позивач мешкає за іншою адресою і надала
свідку номер телефона:
НОМЕР_1. Свідок зателефонувала за вказаним номером. Трубку підняв
відповідач і на прохання свідка запросив до телефона позивача. Свідок неодноразово бачила як відповідач
ввечері зустрічав позивача біля музикальної школи. В червні 2001 р. відповідач
проводжав позивача з німецького товариства , вони разом фотографувалися. Під час приїзду до міста
немецької делегації відповідач був запрошений на фуршет. Свідок неодноразово телефонувала за телефоном НОМЕР_1. Трубку спочатку
брав відповідач, а потім кликав позивача. Телефонувала свідок десь о 20.00 г.

Свідок
ОСОБА_8  суду пояснила, що позивач та
відповідач познайомилися у 1996
р. Вона якось зайшла до будинку ОСОБА_1 і побачила там відповідача, який
ремонтував телевізор. Відповідач зустрічав з роботи та проводжав позивача на
роботу. У 1996 р. вони
мешкали в будинку позивача, де їх бачила свідок. Після смерті батька
відповідача у 1997 p.,
він та позивач перейшли мешкати до квартири відповідача. У 2000 р. у племінника
свідка було весілля, то позивач та відповідач були разом на весіллі. . Також у 2000 р. свідок лежала
у лікарні, так позивач та відповідач разом приходили до неї у лікарню. Коли
одного разу позивач повернулася з відрядження, свідок знаходилася у неї в домі.
В цей час хтось зателефонував і став по телефону ображати позивача. Останній
раз свідок бачила відповідача в "будинку ОСОБА_1  16.09.2001
р. на день народження матері позивача. Образ з боку відповідача на адресу
позивача свідок не чула.

Свідок ОСОБА_9
суду пояснила, що позивач є її донькою 20.01.1996
р. позивач і відповідач познайомились. У 1998 р. вони уклали цивільний шлюб.  У   1997
р.   помер батько
відповідача  і  позивач
перейшла мешкати до  нього.

Відповідач все врем'я допомагав родині позивача працювати на городі. Коли
позивач завагітніла, відповідач разом із нею підбирав ім'я для дитини. Коли про
майбутню дитину дізналася мати відповідача, вона була проти, казала, що дитина
по цьому часу не потрібна.

Після таких розмов матері,
відповідач став агресивно відноситися до позивача та майбутньої дитини. В
серпні 2001 р. відносини
між позивачем та відповідачем поліпшилися. В вересні 2001 р. вони придбали
пральну машину та ковдру для дитини.

Свідок
ОСОБА_10  суду пояснив, що скільки разів
він не приходив додому до відповідача, то окрім його матері та його самого
нікого в квартирі не бачив. Позивача в квартирі відповідача свідок ніколи не
бачив, ніякого господарства вони не вели.
Свідку відомо, що відповідач зустрічався з позивачем у 1996 p., але у 1999 р. їх відносини припинилися. Свідку відомо, що господарство в
будинку відповідача вела його мати. З теперішньою дружиною відповідача
познайомив свідок десь у 1993
- 1994 роках.

Свідок ОСОБА_11
суду пояснила, що її донька разом з іншими дітьми ходила на огляд художньої
самодіяльності. На початку червня 2001
р. їх викликали до м. Луганська на прослуховування. Повертався колектив з
прослуховування пізно у вечорі і відповідач зустрічав позивача. Свідок часто
телефонувала у вечорі позивачу, щоб з'ясувати деякі питання поїздок колективу.
Декілька разів трубку телефону брав відповідач. 28.08.2001 р. відповідач також проводжав позивача в поїздку до м.
Луганська.

Свідок
ОСОБА_12  суду пояснила, що з позивачем
вона працює в одній школі з 1997
р. відповідач постійно зустрічав її з роботи протягом 4 років. У 2001 р. в школі був
суботник, позивачу потрібно було фарбувати паркан, але замість неї його
фарбував відповідач Протягом весни, літа, осені 2001 р. відповідач постійно проводжав позивача в різні поїздки
і зустрічав її з поїздок. Свідок не чула, щоб відповідач ображав позивача.

Вислухавши пояснення
сторін, представника відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази
та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних
висновків:

Відповідно до
ст. 121 Сімейного
кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини грунтуються на
походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів
цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125
цього Кодексу. Згідно з положеннями п.З ч.2 ст. 125 Сімейного
кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою,
походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

В судовому
засіданні встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача
народилася дитина - син
ОСОБА_13, що підтверджено копією свідоцтва про народження ( а.с.5). Під час розгляду
справи відповідач визнав себе батьком дитини, що підтверджено його заявою ( а.с.303). Таким чином суд
приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 батьком
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився у позивача, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі ст. 180, Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Враховуючи, відповідно до положень ст. 182 Сімейного
кодексу України, що відповідач є працездатним, має роботу і постійний
заробіток, враховуючи його задовільний стан здоров'я, відсутність інших
аліментних обов'язків, а також враховуючи стан здоров'я дитини, суд вважає за
необхідне, згідно з вимогами ст. 183
Сімейного кодексу України, визначити аліменти в розмірі 1/4 частини
з усіх видів заробітку відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Аліменти, згідно з вимогами ст. 191
Сімейного кодексу України, слід стягнути з відповідача з часу звернення
позивача до суду із заявою, тоб -
то з 04.01.2002 р. На
підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України
аліменти в сумі платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Відповідно до вимог ч.1
ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Звертаючись до суду з позовом про захист честі і гідності та

стягнення моральної шкоди позивач
не надала суду доказів того, які саме винні дії чи бездіяльність відповідача
принизили її честь та гідність. В своїх поясненнях суду позивач зазначила, що
їй та членам її родини з образами телефонували інші особи, а не відповідач.
Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_12  в судовому
засіданні пояснили, що не чули, щоб відповідач висловлював образи відносно
позивача. Крім того позивач, як того вимагає Постанова Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., не довела
суду в чому саме полягали її моральні страждання, спричинені відповідачем, а
суму пред'явленої моральної шкоди в розмірі 1800 грн. обґрунтовує тим, що вона понесла витрати на
звернення до адвокатів, написання позовної заяви, спрямування запитів, тощо.
Посилання позивача в доповненій позовній заяві від 03.10.2005 р. ( а.с.257 ) на пояснення
відповідача до апеляційної скарги від 10.04.2002
р. ( а.с. 62 ) та на надану
копію Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.02.2002 р. ( а.с. 163 ), як на письмові
документи, в яких, на думку позивача, зазначені образи на її адресу з боку
відповідача, не можуть бути прийняті судом до уваги, т.я. у поясненні
відповідача до апеляційної скарги від 10.04.2002
p., з точки зору загальновизнаних правил викладення міркувань
та з точки зору суду відсутні відомості, які принижують честь та гідність
позивача, а в копії Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи мова
про позивача не йдеться зовсім і її прізвище в цьому документі не зазначається.
Таким чином під час судового засідання не знайшли свого підтвердження винні дії
відповідача по спричиненню позивачу моральної шкоди, тому в задоволенні
доповнених вимог позивача в цій частині слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного
кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю
між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за
позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Вимоги цієї
статті застосовуються до випадків зменшення чи збільшення розміру аліментів,
який раніше вже був визначений судом. На час звернення позивача з доповненими
вимогами про збільшення розміру аліментів на підставі ст. 192 Сімейного
кодексу України, розмір аліментів ,
який позивач просить збільшити, ще судом визначений не був. Під час  встановлення розміру аліментів, присуджених в
цьому судовому засіданні з відповідача, суд врахував всі обставини, передбачені
ст. 182 Сімейного
кодексу України. Крім того, позивач в судовому засіданні не довела в якій сумі
вона несе додаткові витрати у зв'язку з лікуванням дитини. Таким чином
доповнені вимоги позивача про зміну встановленого судом розміру аліментів
задоволенню не підлягають.

Судові витрати
по позовним вимогам позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на
підставі ч.З ст. 88 ЦПК України, слід стягнути
з відповідача в сумі 51 грн. на
користь держави в рахунок відшкодування судового збору і в сумі 30 грн. на користь
територіального управління Державної судової адміністрації Луганської області в
рахунок відшкодування витрат на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.
121, 125 ч.2 п.З,
180, 182, 183, 191, 192 Сімейного
кодексу України, ст. 1167
ЦК України, Постановою пленуму Верховного Суду України «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної (
немайнової ) шкоди» № 4 від 31.03.1995 p., ст.ст. 10,11,60, 88 ч.З, 212-215,209 ч.3,292, 294, 367 ч.1 п.1 ЦПК України
суд,-

ВИР1ШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити, що
ОСОБА_2, 1971 р.н. є
батьком ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився у ОСОБА_1.

Стягнути з
ОСОБА_2, 1971 р.н.,
електромонтера ВАТ «Стахановський завод феросплавів», прож. АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_1, 1967 р.н.,
педагога школи мистецтв м. Стаханова,
прож. АДРЕСА_2  аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку, але не менш 30%
прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання ОСОБА_13, 2001 р.н., починаючи
з 04.01.2002 р. по
день його повноліття.

Аліменти, в сумі платежу за один місяць, звернути до
негайного виконання.

В решті
заявлених позовних вимог позивачу відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 51 грн.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь територіального управління Державної судової адміністрації
Луганської області витрати на інформаційно -технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення, шляхом подання до Стахановського міського
суду Луганської області заяви про апеляційне оскарження та шляхом подання
протягом 20 днів, з
дня подання заяви про апеляційне оскарження - апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської
області через Стахановський міський суд Луганської області.