Справа №2-3332/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року місцевий Малиновський районний суд
м.Одеси у складі:

головуючого
судді             -                                                       Буран О.М.,

при секретарі                      -                                                       Томашевському P.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у
місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до
Малиновської районної адміністрації, третя особа: КП „ОМБТІ та РОН"

про визнання права власності, суд

ВСТАНОВИВ:

У   ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_1 звернулася   до   суду
з   позовом   до Малиновської   районної адміністрації, третя особа: КП
„ОМБТІ та РОН"    з    вимогою
про    визнання    права
власності    на реконструйоване
домоволодіння АДРЕСА_1

Свої вимоги ОСОБА_1, обґрунтовує тим, що вона мешкає у вищевказаному
приміщенні уже тривалий час. За час свого мешкання у домоволодінні, вона
здійснила реконструкцію вищевказаного домоволодіння, з метою поліпшення
житлових умов. До теперішнього часу вона несе тягар усіх витрат,
пов"язаних з утриманням домоволодіння, володіє та користується зазначеним
нерухомим майном відповідно до його функціонального призначення.

Крім того, свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з
питання набуття нею права власності на спірне домоволодіння вона зверталася до
Малиновської районної адміністрації, однак до цього часу дане питання не вирішено
з причин, які від позивачки не залежать.

Посилаючись, зокрема, на   ч.2
ст.325, ст.328 ЦК   України,   ч.І ст. 12,
ст.49   Закону України "Про
власність", позивачка просить суд задовольнити позов.

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні
вимоги в повному обсязі й просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача - Малиновської районної
адміністрації у судове засідання з*явився, на його думку позов має вирішуватися
судом відповідно до чинного законодавства.

Представник третьої особи у судове засідання не з*явився, про час, дату та
місце судового засідання був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи й оцінивши зібрані
докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає повному
задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини у галузі конституційного
права щодо реалізації органом місцевого самоврядування владних повноважень, та
цивільні правовідносини, що випливають з відносин права власності.

Судом встановлено, згідно матеріалів технічної інвентаризації,
домоволодіння складається з житлового літ. „А" площею 48,5 кв.м., літньої
кухні літ. „Б" площею 50,6 кв.м., гараж літ. „Г" площею 14,0 кв.м.,
вбиральня літ. „Д" площею 1,1 кв.м.

Судом також встановлено, що згідно технічного заключения, складенного Приватним
підприємцем ОСОБА_2(ліцензія НОМЕР_1), структура вищевказаного домоволодіння -
відповідає вимогам, які пред*являються до житлових приміщень згідно СНиП
2.08.01-98 „Житлові приміщення". Дане домоволодіння знаходиться в
задовільному стані. Противопожежні вимоги відповідають ДБН В. 1.1-7 2002
„Пожежна безпека об*єктів будівництва". Об*єкт, може, згідно своїм
характеристикам бути прийнятим в експлуатацію для подальшого використання.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вищевказане
домоволодіння не має негативного впливу на планіровку, забудову, благоустрій
вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо, тобто дотримано вимоги
ч.5 ст.319 ЦК України
та ч.5 ст.4 Закону України "Про власність" від 07.02.1991р. №697-ХІІ
(далі - Закон).

При вирішенні позовних вимог судом взято до уваги, що за змістом ч.ч.І, 3
ст. 13 Закону та ч.2 ст.325 ЦК
України об'єктами права приватної власності можуть бути, зокрема, жилі
будинки, а склад, кількість і вартість нерухомого майна, що може бути у
власності громадян, не обмежується, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.49 Закону володіння майном вважається правомірним, якщо
інше не буде встановлено судом.

Відповідно до ст.328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 12 Закону встановлено, що праця
громадян є основою створення і примноження їх власності. До теперішнього часу
позивачка, яка своєю працею створила зазначене майно, несе тягар усіх витрат,
пов"язаних з утриманням домоволодіння, володіє та користується ним
відповідно до функціонального призначення, що свідчить про дотримання вимог
ст.322 ЦК України.

Як зазначено в підпункті „а" п.2 постанови Пленуму
ВСУ від 04.10.1991р. №7 „Про практику застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", судам
підвідомчі спори, пов'язані з правом приватної власності на жилий будинок,
зокрема, про визнання права власності на будинок.

Судом встановлено, що з питання набуття права власності на квартиру
позивачка зверталася до Малиновської районної адміністрації Одеської міської
ради. Оскільки до цього часу дане питання не вирішено, суд дійшов висновку, що
у даному разі має місце факт невиправданого зволікання з прийняттям нерухомого
майна до експлуатації.

Відповідно до підпункту 1 ч.2 ст. 16 ЦК
України способами судового захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема,
визнання права.

Суд вважає, що обставини, встановлені у судовому засіданні, дають підстави
для визнання за позивачем права власності на домоволодіння.

Відповідно до ст.ст.30, 31 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР до відання
виконавчих органів міських рад належать повноваження в галузі
житлово-комунального господарства та будівництва, зокрема, сприяння розширенню
житлового будівництва, контроль за спорудженням індивідуальних жилих будинків,
прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку,
встановленому законодавством. Реалізацію зазначених повноважень в галузі
житлово-комунального господарства та будівництва на території Малиновського
району м.Одеси, де розміщується домоволодіння, віднесено до компетенції
Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. Суд дійшов висновку,
що за вказаних обставин остання є належним відповідачем по даній цивільній
справі.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 16, ч.2
ст.325, ст.328, ч.ч.І, 2 ст.331 ЦК
України від 2003р., 4.5 ст.4, ч.І ст,12, ч.ч.І, 3 ст.13, ч.ч.3, 5 ст.48,
ст.49 Закону України "Про власність" від 07.02.1991р. №697-ХИ, п.2
постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991р. №7 „Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий
будинок", ст.ст.4-8, 11, 15, 88, ч.3 ст.208, ст.ст.209, 212-215, 218,223
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на реконструйоване
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового літ. „А" площею 48,5
кв.м., літньої кухні літ. „Б" площею 50,6 кв.м., гараж літ. „Г"
площею 14,0 кв.м., вбиральня літ. „Д" площею 1,1 кв.м.

Зобов*язати КП
„ОМБТІ та РОН" зареєструвати рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо заяву про апеляційне оскарження подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.