Справа №2-480-07
14 березня 2007 року   Калинівський районний суд Вінницької області
головуючого    Павленко І.В.
При секретарі                           Матвійчук К.В.,
відкритому судовому засіданні в м.Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до військової частини А 1185
про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення, -
Позивачка вказує, що вона проходила дійсну військову службу і знаходилася
на продовольчому та фінансовому забезпеченні у військовій частині А 1185 до 21.06.2004 року. Однак,
відповідачем в порушення вимог чинного законодавства продовольче забезпечення
її не надавалось, в зв'язку з чим за перід з 11.03.2000 року по 06.08.2004
Вважає, що відповідачем порушено її законне, гарантоване державою право на
отримання продовольчого забезпечення за рахунок держави. Тому звертається до
суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник позивачки по довіреності ОСОБА_2 позов
підтримав та просив його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився без поважних причин,
хоч у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового засідання.
Однак, від відповідача надійшло письмове заперечення проти позову, в якому
зазначається, що Законами України "Про державний бюджет України на 2001-2005 роки" та
"Про державний бюджет України на 2006-2007
роки" витрати на придбання продуктів харчування за нормою №7 або
грошові компенсації замість них не передбачені.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши
зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до
При розгляді справи
судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила дійсну
військову службу і знаходилася на продовольчому та фінансовому забезпеченні у
військовій частині А 1185
Згідно ч.2 ст.17 Конституції України "Держава забезпечує соціальний
захист громадян України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і
інших військових формуваннях, а також членів їх сімей". Частиною другою
ст.9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців
і членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок
держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або, по
їх бажанню, грошову компенсацію. А згідно ч.4 ст.9 згаданого Закону, порядок і
розміри грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців і
компенсації замість продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів
України з урахуванням коефіцієнта грошових доходів.
Відповідно до Постанови KM України
№316 від 12.03.1996 року "Про норми забезпечення продовольчими пайками
Збройних Сил України і інших військових формувань" до 10.03.2000 року
позивач забезпечувався продовольчим пайком по нормі №7, а з 10.03.2000 року
Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних засобів"
від 17.02.2000 року була припинена дія ч.2 ст.9 Закону України "Про
соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" в
частині отримання військовослужбовцями продовольчих пайків і речового майна
або, по їх бажанню, грошової компенсації. Однак, вказаний пункт не відміняє ч.1
ст.9 вищезгаданого Закону, який гарантує матеріальне, продовольче і інші види
забезпечення військовослужбовцям. Незважаючи на те, що дія норми №7 постанови KM України
припинена, позивачеві всеодно повинні були надавати норму продовольчого
забезпечення. Згідно ст.16 Закону України "Про Збройні Сили України"
передбачається, що держава забезпечує соціальний і правовий захист
військовослужбовців і осіб, звільнених в запас, а також гарантує отримання за
рахунок держави фінансової, речової, продовольчої і інших видів забезпечення,
що в черговий раз підтверджує гарантоване державою право позивача на
забезпечення його продовольством.
Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованість відповідача
перед позивачкою по грошовій компенсації за продовольче забезпечення за період
Відповідно до ст.2 Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі
обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей    у правах і свободах, визначених
законодавством України.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору,
його слід стягнути з відповідача в сумі 51
грн. на користь держави.
На підставі вищевикладеного, відповідно до Конституції
України, Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», Закону України «Про Збройні Сили України», Декрету
Кабінету Міністрів України «Про державне мито», Постанови Кабінету Міністрів
України від 12.03.1996 року №316, Постанови
Кабінету Міністрів України від 29.03.2002
року №426, керуючись
212-215, 225-226 ЦПК України, суд, -
Стягнути з військової частини А 1185 на користь
тисяч п'ятсот шістдесят шість гривень 49
копійок) за період з 11.03.2000
року по 06.08.2004 року.
Стягнути з військової частини А 1185
51 грн. держмита в доход держави.
Стягнути з військової частини А 1185 на користь
територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Вінницької області через Калинівський районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти з дня отримання

ЙОГО КОПІЇ.