Справа
№ 22-1510- 2007 рік                      Головуючий в 1 інстанції Васильєва І. А.
Категорія 21                                                  Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 лютого 2007 р.                                                Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого - судді Ювченко Л.П., суддів:
Єлгазіної Л.П., Азевича В.Б., при
секретарі   Тума О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Калінінському районі м.
Горлівка Донецької області

на рішення
Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 21 грудня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калінінському
районі м. Горлівка Донецької області
про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 21 грудня 2006
р. позов задоволено частково, на користь позивача з відділення виконавчої
дирекції Фонду в Калінінському районі м. Горлівка стягнуто на відшкодування
моральної шкоди 7 500 грн.

На дане рішення позивач і
відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про стягнення
з відповідача моральної шкоди у розмірі 33 750 грн. При цьому вважає, що суд не
урахував всі обставини справи при визначенні суми грошової компенсації
моральної шкоди.

Відповідач в
апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду, та постановите нове рішення
про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права.

При цьому
відповідач посилається на те, що відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року №3235-1У, який набрав чинності 1 січня 2006 року,
зупинено на 2006 рік дію: абзацу 4 статті 1 ( в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей), п. п "є" п.1 ч. 1 ст.
21, ч. З ст. 28 та ч. 4 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Окрім того, для
встановлення факту заподіяння моральної шкоди необхідний висновок відповідної
МСЕК. На думку апелянта, призначення позивачу одноразової допомоги та
щомісячних страхових виплат компенсує також і моральні страждання.

Сторони
підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили задовольнити їх вимоги.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги позивача та відповідача слід
відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних
підстав.

Згідно зі ст.
308 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглядаючи
справу по суті, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що
правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної
шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, регулюються Законом
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня
1999р.   (надалі Закон № 1105-XIV)

Згідно ч.І ст. 9
Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992р. відшкодування шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника,
здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Згідно з п. п.
"є" п.1ч. 1 ст. 21 та ч. З ст. 28 Закону № 1105-XIV у разі
настання страхового випадку Фонд соціального страхування у встановленому
законодавством порядку зобов'язаний виплатити потерпілому грошову суму за
моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди.

Судом першої
інстанції по справі встановлено, що під час роботи на підприємствах вугільної
промисловості позивач отримав професійні захворювання. Останнє - хронічний
бронхіт встановлено у липні 2002 року, що підтверджується актом розслідування
хронічного професійного захворювання.

Висновком МСЕК
від 07.08.2002 року йому встановлена стійка втрата професійної працездатності у
розмірі 40 % за сукупністю професійних захворювань: у зв'язку з травмою 1995 року - 5% і вібраційною хворобою -15% повторно
(по вібраційній хворобі вперше на підставі висновку МСЕК від 23.07.1999
року ), та вперше хронічний бронхіт - 20%, з наступним переоглядом. При цьому
позивач інвалідом не визнаний. Висновком МСЕК від 06.10.2004 року, ступень
втрати працездатності за сукупністю склав 50%: хронічний бронхіт 25%,
вібраційна хвороба - 20%, травма - 5%, та встановлена третя група інвалідності
безстроково.

Тобто суд
обгрунтовано дійшов висновку про те, що позивачу внаслідок професійного
захворювання заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, що порушило його нормальні життєві зв'язки і
потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Даний висновок
суду відповідає роз'ясненням п. З постанови Пленуму Верховного Суду України від
31 березня 1995 р. № 4 „ Про судову практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової) шкоди".

Апеляційний суд
не може погодитися з доводами Фонду про відсутність підстав для відшкодування
моральної шкоди, та посиланням відповідача на те, що інші виплати, передбачені
Законом, компенсують у повному обсязі шкоду, яка заподіяна здоров'ю позивача.
Зупинення на 2006 рік Законом України „Про Державний бюджет України на 2006
рік" дію статей Закону № 1105-XIV, що регулюють відшкодування моральної шкоди не звільняє
відповідача від обов'язку відшкодування застрахованим особам моральної шкоди,
оскільки страховий випадок стався до набрання чинності цим законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлена втрата професійної працездатності, в зв'язку з чим суд обгрунтовано, виходив
з положень ст. 21 та ст. 28 Закону № 1105-XIV, та дійшов висновку про наявність
факту заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок
професійного захворювання, і стягнув на її відшкодування з відповідача
грошову компенсацію.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував стан здоров'я позивача, а саме, що він на 25 % втратив професійну працездатність,
та визначив розмір моральної шкоди в сумі 7 500 грн.

Виходячи з наведеного та враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний
суд вважає можливим погодитися з розміром моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції. Доводи апеляційної скарги
позивача щодо розміру відшкодування моральної шкоди до уваги
не приймаються.

При встановлені зазначених фактів і постановлені рішення судом першої інстанції не порушено норм процесуального права та
правильно застосовано норми матеріального права, тому підстав
для скасування рішення суду в межах доводів апеляційних скарг сторін не має. Доводи апеляційних скарг позивача та
відповідача не обгрунтовані і не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.
ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.І п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Калінінському районі м. Горлівка Донецької області
та ОСОБА_1  відхилити.

Рішення Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області від 21 грудня
2006 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили
безпосередньо до Верховного Суду України.