Справа № 22-ц-397-ф/2007р.                Головуючий у першій інстанції Терентьєв A.M.
Доповідач    Мамасуєва Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року квітня
місяця 24 дня   колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого
судді : - Моісеєнко
Т.І.

суддів:                         - Мамасуєвої Л.О.,
Іщенка В.І.

при
секретарі:             - Березовському
М.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та додаткових витрат на розвиток здібностей
дитини, з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини від
матері без позбавлення її батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 11 грудня 2006
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 25% усіх видів заробітку
щомісячно, та додаткові витрати на розвиток здібностей дитини у розмірі 27,67 грн.
щомісячно.

Позов мотивований тим, що вона перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі з 1990 року,
від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, 1996 року народження, на утримання
якої відповідач не надає матеріальної допомоги, участі у виховані не приймає.

Додаткові витрати мотивовані тим, що донька навчається танцям та у
музикальній школі.

ОСОБА_2 позов не визнав, вважає доводи позову необгрунтованими та такими,
що не відповідають дійсності, оскільки добровільно приймає участь в
матеріальній підтримці дитини.

Крім того звернувся до суду з зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав,
мотивуючи його тим, що виховує доньку самостійно, при цьому вказує, що ОСОБА_1
проводить час з людьми із сумнівною репутацією, що не є корисним для доньки.

Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 11 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на
утримання дитини у розмірі 25%
усіх видів заробітку, але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 27 грн. 67коп.
щомісячно додаткових витрат.

В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в

якій ставить питання про його зміну з урахуванням
понесених ним витрат на утримання

доньки у розмірі 4763.91
грн.

2

Апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно
з'ясовані обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Задовольняючі позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів і додаткових витрат на
утримання дитини з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що він
матеріально дитину не утримує, грошей своїй колишній дружині на утримання
дитині не надає.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що сторони знаходилися у зареєстрованому
шлюбі, якій розірвано 08.10.2004
року і від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3,1996 року народження.

Відповідно до ст.ст. 180
-183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення
ними повноліття. На утримання дитини стягуються аліментні в частці від доходу
і(або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися
як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач записаний батьком дитини,
в зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильно висновку, що він зобов'язаний
утримувати доньку до її повноліття.(а.с.5).

В матеріалах справи містяться відомості про те, що донька
сторін по справи ОСОБА_3 навчається у платній Феодосійській музичній школі і
Феодосійському Будинку офіцерів в групі спортивного танцю, (а.с.18.19).

Відповідно до ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані особливими обставинами( розвитком здібностей
дитини).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має постійне місце роботи і
постійний заробіток і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання
дитини.

Доказів про надання такої допомоги за власним бажанням відповідачем суду не
надано . Розрахунок
доданий відповідачем, складений ним власноручно, суд апеляційної інстанції не
може взяти до уваги, оскільки він не був предметом розгляду судом першої
інстанції і позивачка заперечувала проти нього, оскільки він нічим не
підтверджений.

Відповідно до вимог ст..60 Цивільного процесуального Кодексу України, кожна
сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції законне, обгрунтоване, доводи апеляційної інстанції його не
спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.303, 308, 314 Цивільного
процесуального Кодексу України колегія суддів судової палати по цивільним
справам Апеляційного суду АРК в м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Феодосійського міського суду АРК від 11.12.2006
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з
моменту її оголошення, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.