У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:            Яреми А.Г.

Суддів:       Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,
Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах довірителів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5,
ОСОБА_6,
ОСОБА_7,
ОСОБА_8,
ОСОБА_9,
ОСОБА_10,
ОСОБА_11,
ОСОБА_12,
ОСОБА_13,
ОСОБА_14,
ОСОБА_15,
ОСОБА_16,
ОСОБА_17,
ОСОБА_18,
ОСОБА_19,
ОСОБА_20,
ОСОБА_21,
ОСОБА_22,
ОСОБА_23,
ОСОБА_24,
ОСОБА_25
до приватного підприємства “Агропродсервіс” про визнання права власності на
майно та стягнення заборгованості за договором оренди,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2005 року ОСОБА_12 в своїх інтересах та в
інтересах 25 довірителів -    ОСОБА_2 та інших звернулась до суду з позовом до
приватного підприємства “Агропродсервіс”
спочатку з
позовом про стягнення заборгованості за договором оренди, а потім з додатковим
позовом до ПП “Агродарсервіс” про визнання права власності
на майно та стягнення заборгованості за договором оренди, мотивуючи свої вимоги
тим, що 4 серпня 2005 року між нею, її довірителями та відповідачем було
укладено договір оренди належного їм на праві власності майна - приміщень ферми. Вказувала, що в
порушення умов договору відповідач орендну плату у встановлений строк не
сплатив, посилаючись на те, що ними не доведено право власності на передане в
оренду майно та його
вартість, що позбавляє відповідача можливості  виконати умови договору оренди. Посилаючись
на вищевикладене, просила суд визнати за нею та її довірителями право власності
на нежитлові будівлі ферми, що розташовані в АДРЕСА_1, визначити право власності на нежитлові будівлі у відповідних частках та
стягнути з відповідача 6000 грн. заборгованості по орендній платі.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14 листопада
2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від
14 квітня 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах довірителів ОСОБА_2 та інших
позивачів задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право
власності на приміщення ферми, що розташовані в с. Піщаному Кременчуцького району
Полтавської області по АДРЕСА_1, а саме на: приміщення одноповерхові, позначені буквою Б площею
1562,1 м.кв, В площею   817,0 м кв з прибудовою
площею 120,4
м.кв, Е площею 1550,3 м.кв, літерою І площею 1541,9
м.кв, літерою Л площею 1578,3 м.кв, М площею 1537,6 м.кв, О площею 673 м.кв,                Ф площею 1677,5м .кв
з прибудовою площею 72 м.кв,  А1,  площею 292.6 м.кв.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,    ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_26, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_14 право власності на приміщення ферми, що розташовані в с. Піщане
Кременчуцького району по вул. Колгоспній,22-а, а саме на:
приміщення під літерами Д площею1551.3
м.кв , Ж площею 1559,9 м.кв,                   З площею35.7 м.кв , К площею 36,2 м.кв, Р площею214,9 м.кв, С площею 357,4 м.кв,             Т площею 402,7 м.кв, У площею 359,9
м.кв, л площею 163.8   м.кв з прибудовою площею  11,0
м.кв, Б1 площею 573,7м.кв, В1 площею 232,3 м.кв, Г1 площею 179,3
м.кв.

Визнано за позивачами право власності на приміщення ферми
в наступних частках: за ОСОБА_2 - 6/100;
ОСОБА_3- 6/100; ОСОБА_4 - 5/100; ОСОБА_5 - 5/100; ОСОБА_6 - 3/100; ОСОБА_7- 5/100; ОСОБА_8 - 7/100; ОСОБА_9 - 2/100; ОСОБА_10 - 3/100;
ОСОБА_11 - 4/100; ОСОБА_12 - 2/100; ОСОБА_13 - 2/100; ОСОБА_15 - 5/100; ОСОБА_16- 2/100; ОСОБА_26 - 2/100;
ОСОБА_17 - 4/100; ОСОБА_18 - 4/100; ОСОБА_19 - 4/100; ОСОБА_20 - 3/100;
ОСОБА_21 - 5/100; ОСОБА_22 - 6/100; ОСОБА_23 - 3/100; ОСОБА_24 - 2/100;
ОСОБА_25 - 3/100; ОСОБА_14 - 7/100 частин.

Зобов'язано КП «Кременчуцьке
міжміське бюро технічної інвентаризації» м. Кременчука здійснити
реєстрацію прав власності позивачів у відповідності з рішенням суду та
видати їм відповідні документи у відповідності до вимог чинного законодавства. Стягнуто з приватного
підприємства “Агропродсервіс” на користь позивачів 6000 гривень заборгованості за договором оренди
нежитлових будівель № 1 від 04.08.2005 року.

Стягнуто з приватного підприємства
“Агропродсервіс” на користь держави 1700 гривень по сплаті судових витрат.

У своїй касаційній скарзі члени комісії з врегулювання майнових відносин   ОСОБА_27,
ОСОБА_28,
ОСОБА_29,
ОСОБА_30,
ОСОБА_31
та СК “Іскра”
просять скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14
листопада 2005 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14
квітня 2006 року посилаючись на порушення судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.

Зі змісту статей 7, 9 Закону України №2114-ХІІ “Про колективне сільськогосподарське
підприємство” вбачається, що майно КСП належить його членам на праві спільної
часткової власності і пайовий фонд їх майна складається з балансової вартості
основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності
підприємства, цінних паперів, акцій, а також коштів у грошовому еквіваленті.

Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов'язків членів
КСП щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, то і
право громадянина вимагати виділення його частки (паю) з володіння і
користування аграрного підприємства має ґрунтуватися на принципі рівності прав
та обов'язків обох сторін.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що позивачі були
пайовиками                 СК “Дніпро”,
правонаступником якого є ТОВ “Імені Мічуріна” і рішенням загальних зборів
останнього від 1 лютого 2005 року вирішено виділити в натурі позивачам на суму
їх майнових паїв будівлі ферми, що розташовані в с. Піщаному по вул.
Колгоспній, 22а. Суд також послався на те, що виділення майна в натурі
погоджено з комісією по паюванню майна СК “Дніпро” і оскільки 2 серпня 2005
року нежитлові будівлі ферми передані позивачам товариством з обмеженою
відповідальністю “Імені Мічуріна” по акту прийому-передачі, то позивачі набули
права власності на ці приміщення.

Проте при встановленні зазначених фактів суд порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст.761 ЦК України право передавання майна у найм (в оренду)
має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно із свідоцтвами про право власності позивачі мають право на
майновий пай. Проте в свідоцтвах закріплено лише право на певну частку в
загальному майні сільськогосподарського підприємства - СК “Дніпро”.

Задовольнивши позов про виділення майна в натурі і визнавши за
позивачами право власності на приміщення ферми, суд не з'ясував яка загальна
кількість і вартість розпайованого майна, кому належало спірне майно і у кого в
користуванні та на яких підставах воно знаходиться, а також хто вправі був
вирішувати питання про виділення майнових паїв в натурі та чи не порушуються
таким виділом права інших власників майнових паїв. Судом також не з'ясовано чи
виділена частка майна відповідає часткам позивачів в загальній вартості майна
пайового фонду згідно отриманих свідоцтв про право власності на майновий пай,
оскільки не визначена вартість виділеного майна.

Крім того суд виділив в якості майнових паїв лише основні засоби, хоч
згідно зі свідоцтвами про право власності на майнові паї в частці кожного з
позивачів вартість основних засобів складала лише близько двох третин.

На а.с.183 є протокол загальних зборів власників майнових паїв від 2
квітня 2005 року, де були присутні 290 із 380 власників майнових паїв (або
76,3%), а на а.с.185-190 протокол загальних зборів від 2 липня 2005 року,
згідно з якими співвласники вирішили передати все майно до СК “Іскра” з
послідуючим викупом на три роки (а.с.183).

У своїй апеляційній скарзі СК “Іскра” та члени комісії з майнових паїв
посилались на те, що майно бувших членів СК “Дніпро” було передане СК “Іскра” і
знаходиться на обліку, на підтвердження чого надали копію позабалансового
рахунку СК “Іскра” (а.с.191-195).

Проте ні суд першої інстанції ні апеляційний суд не перевірили кому саме було передано майно розпайованого
сільськогосподарського кооперативу “Дніпро”, який знаходився на території сіл
Піщане та Кривуші, членами якого були мешканці цих сіл, і де потім було
створено два сільськогосподарських підприємства СК “Іскра” та ТОВ “Імені
Мічуріна”. Суди не перевірили чи не знаходиться в
користуванні СК “Іскра”  спірне майно чи його частина та чи
не порушуються права даного сільськогосподарського
кооперативу, і чи не слід було залучити до участі у справі
СК “Іскра” та ТОВ “Імені Мічуріна”.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані стосовно того яким чином було
реорганізовано чи ліквідовано СК “Дніпро” та хто є його правонаступником.

Від з'ясування зазначених питань залежить і вирішення питання щодо того,
чи належним органом виділено і передано позивачам у користування майнові паї.

Крім того, задовольнивши позов про стягнення орендної плати, суд стягнув
6000 грн. на користь позивачів з приватного підприємства “Агропродсервіс”, хоч
договір оренди від    4 серпня 2005 року,
на який посилались позивачі укладався з приватним підприємством “Агродарсервіс”.
Дані про реорганізацію чи перейменування підприємства у справі відсутні.

За таких порушень норм матеріального і процесуального права судові
рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 333, 338, 343,
344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України,

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 та СК “Іскра” задовольнити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 14 листопада 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 14 квітня 2006 року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Ярема А.Г.

Судді:
Левченко
Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.

Романюк Я.М.