Справа № 2-434 / 2007 р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 р. Антрацитівський міськрайонний суд Луганської області у
складі: головуючого

судді                                      Назарової М.В.

при секретарі                        Зятьковій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Антрацит цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ДП «Антрацит» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
перебував в трудових правовідносинах з Державним підприємством «Антрацит»,
працюючи на відокремленому підрозділі шахта «Комсомольська» у якості
ІНФОРМАЦІЯ_1 з повним робочим днем під землею з 15 травня 2006
року.

Звільнено згідно наказу від 18.01.07 року № НОМЕР_1 на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за
станом здоров»я згідно висновку ЛКК.

Позивач 16.02.07
р. звернувся до суду із заявою, яку надіслано поштою 13.02.07 р. та в якій просить поновити його на колишньому
місці роботи і стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з
третьої особи -ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_2.

В обґрунтовування своїх позовних
вимог він вказує, що хворів та знаходився на лікарняному з 29 грудня 2006 року до 12 січня 2007 року, і
відповідно до виписки з протоколу ЛКК від 05.01.07
року йому було протипоказано важку фізичну працю, працю у підземних умовах,
у нічні зміни, постійно. Проте наказом від 18.01.07 року його було звільнено на підставі цього рішення ЛКК
внаслідок невідповідності за станом здоров»я виконуваній роботі. До того ж, він
є членом первинної профспілкової організації Незалежних
профспілок України шахти «Партизанська» ДП «Антрацит» /далі ППО НПГУ шахти
«Комсомольська»/, а згоду на його звільнення запитували у ППО Працівників
Вугільної промисловості шахти «Комсомольська» /далі ПРУП/.

В судовому засіданні позивач
підтримує свої вимоги і пояснив, що хворів з 30.12.06 p., листок
непрацездатності та виписку з рішення ЛКК він у останній день хвороби, тобто 12.01.07 року приніс до
начальника відділу кадрів, щоб йому надали легкий тред. Той йому порадив прийти
через два дні. Коли він приїхав на шахту два дні потому, йому запропонували
роботу сантехніка, він ходив до майстра АБК ОСОБА_6, переконався, що ця робота
не підходить йому за станом здоров»я як заважка, і повідомив начальника ВК про
свою відмову працювати на запропонованій роботі. Тоді йому сказали, що будуть
звільняти та запросили на засідання профспілки ППО ПРУП на 17 січня 2007 року. 17.01.07 р. профспілка дала згоду на його звільнення за станом
здоров»я, і він не встиг там сказати, що є членом іншої ППО, а саме - НПГУ шахти
«Комсомольська». Проте по день

звільнення за його заявою з нього
утримувалися профспілкові внески на користь ППО ПРУП і він не писав заяву про вихід з неї, як і не повідомляв ні ППО ПРУП,
ані своє керівництво про своє членство в НПГУ.

Оскільки вважає своє звільнення
незаконним, просить поновити його на роботі та стягнути за час вимушеного
прогулу по день прийняття рішення.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та
пояснив, що оскільки ОСОБА_1. є членом ІНФОРМАЦІЯ_3, то ППО ПРУП шахти «Комсомольська» не повинні були
давати згоду на його звільнення, він не писав заяви про
прийняття до ППО ПРУП. Згідно рекомендацій ЛКК йому повинні були надати легку
працю, а звільняти його могли лише при наявності висновків МСЕК, яка лише може встановлювати стійку втрату працездатності.
Дії відповідача по звільненню ОСОБА_1. він розглядає як перепони у діяльності профспілок.

Представник позивача ОСОБА_4 також
підтримав позовні вимоги ОСОБА_1. та додав, що позивач не є членом
ПРУП, а НПГУ - своєчасно позивач про це не повідомив, бо вважає ППО ПРУП шахти «Комсомольська» частиною адміністрації;
немає переліку робіт, що пропонували позивачу відповідно до його стану
здоров»я, і немає його відмови від таких робіт. Розцінює
звільнення позивача як дискримінацію ППО НПГУ на підприємстві
відповідача.

Представник відповідача Хомяков
Ю.Б., який діє на підставі постійної довіреності, у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що звільнення позивача
законне, але ж проведене з порушеннями. Так, коли
позивач надав їм виписку з рішення ЛКК, на той момент була єдина вакантна посада, яка б відповідала рекомендаціям - ІНФОРМАЦІЯ_4 Цю роботу
позивачу запропонував ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5, і позивач ходив до коменданту АБК ОСОБА_6. Оскільки позивач відмовився
від запропонованої йому роботи, стало питання про його
звільнення за станом здоров»я. ОСОБА_1 запросили на засідання комітету ППО
ПРУП, оскільки він є членом саме цієї організації - при прийнятті на роботу
12.05.06 р. він писав заяву на ім»я директора про утримання з нього профспілкових внесків, не писав заяву про вихід з цієї
організації, і з нього до останнього дня роботи
утримувалися ці внески. На засіданні комітету ППО ПРУП 17 січня 2007 року позивач підтвердив, що він відмовляється від
запропонованої йому роботи, і було дано згоду на його звільнення. 18.01.07 р. було видано наказ № НОМЕР_1 про звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 40 КЗоТ України з 12.01.07 року. Трудову позивач отримав 22.01.07 p., а остаточний розрахунок з ним
провели наприкінці січня 2007 р. Під час знаходження справи у
суді вони визнали свою помилку та видали Наказ № НОМЕР_2, яким змінено дату звільнення
позивача- з 12 на 17 січня 2007 року.

Не може надати суду письмових
доказів того, яка саме робота пропонувалася позивачу і що вона підходить за станом здоров»я відповідно до рекомендацій
ЛКК, і що він відмовився від такої роботи.
Також не може пояснити, чи діє у них на підприємстві ППО НПГУ шахти
«Комсомольська».

Вислухавши
сторони, дослідивши докази по справі, суд вважає позов як такий, що підлягає
повному задоволенню з наступних підставах.

Так, у судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1. дійсно було прийнято до Державного підприємства
«Антрацит», на відокремлений підрозділ шахта «Комсомольська» у якості ІНФОРМАЦІЯ_1 з повним робочим днем під землею з 15 травня 2006 року /а.с. З, 4/.

Відповідно до наданих суду даних він
хворів та перебував на листку непрацездатності з 30 грудня 2006 року до 12 січня 2007 року включно /а.с. 18/, і згідно виписки з протоколу ЛКК від 05.01.07 року йому було протипоказано важку фізичну працю, працю у підземних умовах, у нічні зміни, постійно /а.с. 17/.

За поданням адміністрації ОП шахта «Комсомольська» б/д
первинна профспілка ПРУП 17
січня 2007 року
дала згоду на звільнення ОСОБА_1. на підстав п. 2 ст. 40
КЗпП України /а.с. 6/.

Наказом від 18.01.07
року № НОМЕР_1
по ВП шахта «Комсомольська» ОСОБА_1. звільнено з 12.01.07 року на підставі п. 2
ст. 40 КЗпП
України за станом здоров»я згідно висновку ЛКК /а.с. 5/.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, ... може бути
розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку ... виявленої
невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану
здоров»я, які перешкоджають продовженню такої роботи.

Судом досліджено вищезазначену
копію виписки з рішення ЛКК від 05.01.07 року, відповідно до
якого ОСОБА_1. протипоказано важку фізичну працю, працю у підземних умовах, у
нічні зміни, постійно /а.с.
17/. Як встановлено, у судовому засіданні саме
цю виписку позивач надав начальнику відділу кадрів Заболотному для надання йому
іншої роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6
цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його
згодою, на іншу роботу.

Щодо пропозицій позивачу іншої роботи, яка б відповідала
йому за станом здоров»я відповідно до рекомендацій ЛКК, то сторони дають різні
пояснення з цього приводу: позивач, що йому пропонувалася робота ученика сантехника, яка виявилася
заважкою для нього і від якої він дійсно відмовився, а представник відповідача - що це була
робота електрослюсаря поверхні Адміністративно-побутового комбінату /далі АБК/.
В підтвердження своїх доводів представником відповідача суду з цього приводу надано
довідку о вакансіях у відповідача за період з 12 до 18
січня 2007 року /а.с. 46/, паспорт
розрахунку нормативної чисельності погодинно оплачуваних робіт /а.с/ та
пояснення свідків ОСОБА_7. /ІНФОРМАЦІЯ_6/ і
ОСОБА_6. /ІНФОРМАЦІЯ_7/, які пояснили, що позивачу пропонувала саме
робота слюсаря поверхні і він від неї відмовився.

Суд не бере до уваги ці заперечення відповідача як
необгрунтовані, оскільки як пояснив представник відповідача, він не може надати
суду жодного письмового доказу того, що
вони пропонували роботу позивачу і яку саме роботу, і що така робота відповідає
йому за станом здоров»я з урахуванням рекомендацій ЛКК - вони не робили
такий запит до лікувального закладу і не давали туди описання робочого місця, і
що позивач відмовився від такої роботи.

Таким чином,
суд вважає доведеним у судовому засіданні, що відповідач в порушення
ч. 2 ст. 40 КЗпП України не
вжив передбачених законом заходів до переведення позивача за його згодою на
іншу роботу.

До того ж, згідно ст. 170 ч. 1
КЗпП України працівників, які потребують за станом здоров»я надання легшої
роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на
таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. Як зазначалося вище,
відповідачем порушено ці вимоги закону.

Відповідно до
ч. З ст. 40 КЗпП України норми не допускається
звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу в період його тимчасової непрацездатності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. перебував на лікарняному з 30.12.06 р. до 12.01.07 року включно /а.с. 18/, а його звільнено
наказом № НОМЕР_1
від 18.01.07 року з 12 січня 2007 року, що є
грубим порушенням законодавства, адже позивача звільнено, таким чином, у
період його непрацездатності.

У цій частині суд ставиться
критично і не може взяти до уваги копію наказу № НОМЕР_2 /а.с. 44/, яким змінено
дату звільнення позивача -
з 12 на 17.01.07

року, адже цей наказ став наслідком розгляду судом спору
про поновлення на роботі. До того ж, наказ видано відносно особи, яка вже не
перебувала у трудових відносинах з відповідачем, тому він не може мати
будь-якої юридичної сили взагалі.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1. про поновлення її на роботі як незаконно звільненого працівника
належить задовольнити та поновити його на попередньому місці роботи у якості
ІНФОРМАЦІЯ_1 з повним робочим днем під землею у ДП «Антрацит» відокремлений
підрозділ шахта «Комсомольська» з 13
січня 2007 року.

Відповідно до ч. 2
ст. 235 КЗпП
України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, тому у частині стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу вимоги позивачки також підлягають задоволенню.

Оскільки позивач по час прийняття рішення судом не
працював, то з відповідача належить до стягнення його середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу.

Для розрахунку суми середнього заробітку суд виходить з
наданих відповідачем доказів -
довідки про заробітну плату позивача /а.с.
45/ за останні два відпрацьованих місяці, тобто за листопад та грудень 2006 року.
Розрахований на підставі п. 8
Постанови Кабінету Міністрів України
від 08.02.95 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» із
змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 1398 від 30.07.99)
середньоденний заробіток позивача, таким чином, становить 177 грн. 09 коп. - з цим погодилися
обидві сторони у судовому засіданні.

Сума
середнього заробітку, таким чином, розрахована на підставі вищезазначеного Порядку
складає з 13 січня 2007 року до 13 березня 2007 року 41 робочий день х 177,09 грн. = 7260 грн. 69 коп. Оплата
податку з доходу та інших обов»язкових платежів лежить на роботодавці та на
працівнику, тому питання про їх утримання повинно вирішуватися під час
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 367 ч. 1 п. 2 та 4 ЦПК України суд вважає за необхідне
допустити негайне виконання судового рішення у частині поновлення
на роботі позивачки та стягнення на її користь заробітної плати за один місяць,
а саме - з 13.01.07 р. до 13.02.07 року 21 день х 177,09 грн.= 3718 грн. 89 коп.

Цю суму суд вважає за необхідне
стягнути саме з відповідача, а не з третьої особи, оскільки законом
це не передбачено і відповідно до вимог ст. 237 КЗпП України шкода підприємству, установі, організації на
час розгляду справи судом ще не завдано.

Суд також не може погодитися з твердженнями позивача, що
він є членом ППО НПГУ шахти «Комсомольська»
і що згоду на його звільнення саме цієї ППО повинен був отримати
відповідач, оскільки він пояснював у судовому засіданні, що за його заявою з
нього увесь час до звільнення утримувалися профспілкові внески до ППО ПРУП
шахти «Комсомольська», він не писав заяву про вихід з цієї ППО, Устав НПГУ не
читав і не знав, що обов»язковою умовою членства там є неперебування в інших
профспілках. До того ж, позивачем суду не надано жодного доказу того, що він
інформував свого роботодавця про перебування в ППО НПГУ і що на момент
звільнення відповідачу було відомо про це -
у цій частині позивач пояснив, що «не встиг про це сказати на засіданні
комітету профспілки ППО ПРУП».

У цій частині суд бере до уваги такі докази, як показання
свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9: перший як ІНФОРМАЦІЯ_8 пояснив, що згідно власної
заяви позивача з нього увесь час утримувалися профвнески до їх ППО і їх
профспілка давала згоду на його звільнення; другий як голова ППО НПГУ - що у листопаді 2006 р. позивач
вступив до їхніх лав, а до цього був членом ПРУП. і він особисто казав
позивачу, щоб той написав заяву про вихід з ПРУП, і до нього ОСОБА_1. не звертався з
приводу незаконного утримання профвнесків до ПРУП. Обов»язковою умовою вступу
до їх ППО є неперебування в інших профспілках.

Тому суд
доходить до висновку, що відповідачем отримано згоду на звільнення
ОСОБА_1. у належної первинної профспілки -
ПРУП шахти «Комсомольська» відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України.

Щодо строків звернення до суду, то
їх не пропущено.

Також на
підставі ст. 88 ЦПК
України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 72 грн. 61 коп. на користь держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі ЗО грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11, 60, 81,
88, 209,213 ЦПК України, ст.ст. 40
ч. 1 п. 2,43,170,232,233,235 КЗпП
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ДП «Антрацит» про поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Поновити
ОСОБА_1 на попередньому місці роботи року у якості ІНФОРМАЦІЯ_1 з
повним робочим днем під землею у ДП «Антрацит» відокремлений підрозділ шахта
«Комсомольська» з 13 січня 2007 року.

Стягнути з ДП «Антрацит» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 13 січня 2007 року до 13 березня 2007 року 7260 грн. 69
коп.

Рішення в частині поновлення на
роботі і стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць в сумі 3718 грн. 89 коп. допустити
до негайного виконання

Стягнути з ДП
«Антрацит» судовий збір на користь держави у розмірі 72 грн. 61 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі 30 грн.

Заяву про оскарження рішення може
бути подано протягом 10 днів з
дня проголошення рішення, апеляційну скаргу
на рішення суду може бути подано протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті.