Справа № 22-267 2007 р.                                            Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія 22                                                                   Федчишин
Доповідач Колодійчук
УХВАЛА

Апеляційного
суду Вінницької області

від 14 лютого
2007 року

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого: Колодійчука В.М.

Суддів: Іванюка
М.В., Камзалова В.В.

При секретарі Руденко О.М.

За участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

Представника ОСОБА_3 ОСОБА_6

Розглянувши
у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від
1 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні
2006 р. ОСОБА_1, в
інтересах братів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення. В заяві зазначав,
що ОСОБА_8 на праві власності належить 27/100 долею будинку АДРЕСА_1,
відповідно ОСОБА_7 77/100 долі.

11.06.2003 р.
позивач, діючи на підставі доручення братів отримав від відповідача завдаток в
розмірі 5300 грн. із належних 90100 грн. за подальше укладення договору
купівлі-продажу 77/100 долею названого будинку.

Відповідач,
отримавши ключі для огляду будинку поселився, проживає в ньому та відмовляється
виплатити решту коштів та посвідчити договір купівлі-продажу будинку.

Враховуючи
суттєві зміни в ціні на будинок в сторону збільшення, позивач просив виселити
відповідача та стягнути на його користь 10 тис. грн. моральної шкоди.

В зустрічному
позові ОСОБА_3 просив визнати договір дійсним, посилаючись на те, що лише з
вини ОСОБА_1 угода купівлі-продажу будинку не була посвідчена нотаріально.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці від 1 грудня 2006 р. в позові ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано
дійсним договір купівлі-продажу 77/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано
за ОСОБА_3 право власності на 77/100 долею житлового будинку, розташованого в
АДРЕСА_1.

Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 85000 грн. в рахунок різниці між сумою завдатку та
вартістю 77/100 частин будинку, а також 300 грн. державного мита в дохід
держави.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати і в позові
відмовити, посилаючись на те, що визнаючи дійсним договір купівлі-продажу
будинку, не перевірив причину недотримання відповідачем вимог ст. 657 ЦК України.
Фактично відповідач, проживаючи та користуючись будинком, не приймав міри для
посвідчення договору купівлі-продажу.

1

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду
змінити, посилаючись на те, що суд не врахував передачу ним в якості оплати за
будинок ОСОБА_1 5000 доларів США,
що складає 26500 грн.

Колегія суддів, перевіривши доводи апелянтів в межах
заявлених вимог, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає зі
слідуючих підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1, діючи за
дорученням ОСОБА_7 11.06.2003 р. уклав договір з ОСОБА_3, згідно якого отримав
від останнього 5300 грн. завдатку в рахунок майбутнього договору
купівлі-продажу 77/100 частин житлового будинку з відповідною часткою
господарських будівель, розташованого за адресою АДРЕСА_1. Зазначений договір
купівлі-продажу сторони мали посвідчити до 31.12.2003 p., що зазначено в
договорі завдатку.

На підтвердження умов договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_3
ключі від будинку, в який останній поселився.

Вирішуючи спір та визнаючи договір купівлі-продажу
спірного будинку дійсним, суд виходив з того, що відповідач частково виконав
умови договору, обумовленого договором завдатку (а.с. 35), а позивач
безпідставно ухиляється від нотаріального посвідчення його.

Крім того судом враховано, що ОСОБА_3 у обумовлений день
31.12.2003 р. з'явився в нотаріальну контору для укладання договору
купівлі-продажу будинку, але ОСОБА_8 не з'явився, що підтверджено приватним
нотаріусом ОСОБА_9 (а.с. 36).

Враховуючи, що ОСОБА_3 з липня 2003 року проживає в
спірному будинку, зі згоди власника, зробив капітальний ремонт, частково
виконав умови договору і юридично не було оформлено договір купівлі-продажу
будинку лише з вини продавця, суд обгрунтовано визнав дійсним договір купівлі -
продажу будинку.

Той факт, що позивач виконав умови договору, а його
нотаріальне посвідчення не відбулось з вини відповідача не заперечував ОСОБА_8
в судовому засіданні та підтверджено довідкою приватного нотаріуса (а.с.36).

Проживання позивача з липня 2003 року в спірному будинку
та проведення капітального ремонту підтверджується матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що між сторонами не було
досягнуто угоди щодо істотних умов договору, не визначена ціна, спростовуються
договором від 11.06.2003 р. (а.с. 35).

Безпідставні також посилання апелянта на порушення на
протязі 3-х років прав власників, адже ОСОБА_1 діяв від імені ОСОБА_8 та
ОСОБА_7, які на протязі даного часу претензій до ОСОБА_3 не пред'являли.

Не підлягають до уваги і доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2, адже його довіритель ОСОБА_8 проживає за межами України і до 2006 року
право розпоряджатись належними йому 27/100 долею спірного будинку доручив
позивачеві. Тому його права під час укладання угоди не були порушені.

Не підлягають до задоволення і вимоги ОСОБА_3, адже
надана ним розписка про отримання ОСОБА_1 5 тисяч доларів США є лише
ксерокопією, а оригінал у нього відсутній, тому суд обгрунтовано не взяв її до
уваги.

З
урахуванням наведеного та на підставі ст.ст. 308, 313-315, 317 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, а рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 1 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з дня проголошення.

2

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду України
протягом двох місяців.