Справа № 22-Ц-385 2007р.                                                 Головуючий
Доповідач: Цвірюк В.О.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2007р.
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого
- Крилової Т.Г.

суддів                     - Цвірюка В.О., Маміної
О.В.

при секретарі
- Каменковій C.O.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 22 серпня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2 про поновлення права та вселення, та зустрічним позовомОСОБА_2 до
ОСОБА_1, 3-ті особи: виконавчий комітет Московської районної ради м. Харкова,
відділ громадянства реєстрації фізичних осіб Московського РВХМУ УМВС України в
Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, -

встановила:

У травні 2003
року ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом, посилаючись на те, що після
реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у 1994р. вселилася в квартиру АДРЕСА_1 в якості
члена сім'ї наймача ОСОБА_2.

В останні роки
спільного проживання він вчиняв сварки, навмисно перешкоджав користуватися
квартирою, відібравши ключі.

Просила
задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на поважні причини відсутності у
спірній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, в якому просить визнати ОСОБА_1 такою,
що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, з тих
підстав, що остання у листопаді 1999р.
добровільно залишила квартиру, забравши всі належні їй речі, комунальні платежі
за користування квартирою не сплачує.

З приводу
порушення її житлових прав до правоохоронних органів та інші інстанції не
зверталась.

Взаємних вимог сторони не визнали.

Рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 22.08.2006р. в задоволенні позову ОСОБА_1
доОСОБА_2 про поновлення права, вселення та зобов'язання відповідача не чинити
перешкоди у користуванні жилим приміщенні відмовлено.

2

Зустрічний
позовОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, задоволено. Визнано ОСОБА_1 такою, що
втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

На зазначене
судове рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про
його скасування, та задоволення її позову в повному обсязі, а в зустрічному
позові відмовити.

Обґрунтовуючи
доводи апеляційної скарги, стверджує, що пропуску строку на звернення до суду у
даному випадку немає, причина не проживання є поважною, тому приймає всі заходи
для поновлення свого права на проживання, однак висновки суду не відповідають
обставинам справи, правам та обов'язкам сторін у даних правовідносинах.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

За загальними
правилами при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ст.71 ЖК України).

Якщо наймач або
члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк
за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а за наявності
спору - судом.

Із матеріалів
справи вбачається, що 11 жовтня 1994 року сторонами було зареєстровано шлюб.
а.с. «5».

Шлюб розірвано
на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2003 року.
а.с. «52».

Після реєстрації
шлюбу ОСОБА_1 оформила прописку в квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 37,39
кв.м яка знаходиться на балансі ЖЕУ № 101 КПЖРЕП № 1 Московського району м.
Харкова.

Особистий рахунок відкритий на ім'яОСОБА_2. який є
наймачем, а.с. «4».

Судом
встановлено, що з лютого 1999р. ОСОБА_1 в спірній квартирі не проживає, факт не
проживання визнає, але стверджує відсутність з лютого 2000 року і пояснює свої
доводи, перешкодою відповідача в здійсненні її прав користування житлом.

З'ясовуючи
обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачка добровільно залишила
квартиру, забравши свої речі, витрати на оплату комунальних послуг не несе, при
цьому вказане не суперечить акту складеному майстром ЖЕУ № 101, за підписом
сусідів, де зазначено, що вона не проживає в квартирі з листопада 1999р. і при
обстеженні квартири її особистих речей не виявлено, а.с. «12, 15».

Письмовим
поясненням ОСОБА_3 (дідом ОСОБА_1) від 25.03.2003р. зазначено, що остання проживає за адресою його сім'ї, в АДРЕСА_2. а.с. «17».

Інформацією
начальника Московського РО ХГУ УМВД в Харківській області від 28.01.2003р. №
07/1577 підтверджується те, що до районного відділу з питань перешкод у
проживанні позивачка не зверталася, а.с. «19» а.с. «73».

Показання
свідків допитаних у судових засідання, зокрема ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
проте, що ОСОБА_1 не проживає в спірній квартирі з листопада 1999р. та
відсутність там належних їй речей останньою не спростовані.

Виходячи з
наведеного суд обгрунтовано дійшов висновку, щоОСОБА_2. не перешкоджав
позивачці тривалому проживанню в спірній квартирі, тому відмовив в задоволені
її вимог.

3

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло
призвести до неправильного вирішення справи.

Тому постановлене у справі рішення є законним та
обгрунтованим.

Підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307 ч.1п.1, ст.308 ч.2, ст.313, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК
України, судова колегія судової   палати,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Московського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.