Справа №
22ц-3859/2007  Дмитрієв
Категорія-5                                                                             Доповідач: суддя - Стратіло В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2007 року                                                               м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі головуючого:
Шабанової В.О., суддів:
Стратіло В.І, Резникової Л.В., при секретарі Кошмак Т.С., з участю апелянта
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому у засіданні у
приміщенні апеляційного суду у місті Донецьку справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2006
року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконкому Шахтарської міської ради Донецької
області про визнання права власності на нерухоме майно -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2006 р. ОСОБА_1 звернувся до суд) з позовом до
виконкому Шахтарської міської ради, в якому
вказував, що у 1993 році у дворі біля будинку, де він проживав за адресою: АДРЕСА_1, він самовільно
збудував гараж площею 38,6 кв.м на
земельній ділянці площею 0,00386 га. Рішенням Шахтарської міської ради від 14.06.2006 р. видано дозвіл на складання
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки під вказаний гараж, а 11.10.2006 р. Шахтарським БТІ йому видано технічний паспорт на
цей гараж.

Просив ухвалити рішення, яким
визнати за ним право власності на самовільно збудований гараж за вказаною адресою.

Рішенням
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2006року цей
позов задоволено і визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно побудований
гараж, площею 38,6 кв.м на земельній ділянці площею 0,00386 га., розташований на
дворі, біля будинку за адресою АДРЕСА_1
.

На вказане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, де йдеться про скасування рішення суду першої інстанції та про
направлення справи на новий розгляд через порушення судом норм процесуального та матеріального
законодавства.

Апелянт посилається на те, що
справу було розглянуто у її відсутність, тоді як цим рішенням вирішено питання про
її майнові права щодо спірного майна.

При цьому ОСОБА_2 вказувала, що
позивач при зверненні до суду приховав те, що з 27.10.1992 року вони з ним
перебували у шлюбі, шлюбні відносини були припинені у серпні 1999 року, а шлюб розірвано тількиїб
07.2001 року.

Спірна споруда,
відносно якої суд встановив право власності, складається відповідно до
технічного паспорту, з гаражу під літ "А" площею 25 кв.м., який збудовано ще у
1959 році її батьками та прибудови під літ."а" площею 19,8 кв.м, яка дійсно
прибудована позивачем до гаражу у 1993 році, тобто в період шлюбу.

2

Вона вважає, що
їй належить право власності на 90,4% на цей гараж, а позивачу ОСОБА_1 може належати
право власності відповідно тільки на 9,6% спірного гаражу.

Підставою для скасування рішення також вважає відсутність у справі
протоколу судового засідання. В матеріалах справи є протокол від 31.10.2006 р.
(а.с.7), однак він стосується іншої справи (за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням).

У апеляційній
скарзі висловлене прохання про скасування рішення суду і направлення справи на
новий розгляд.

Від позивача ОСОБА_1, письмових
заперечень на скаргу не надійшло.

Він був належним
чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак у судове
засідання повторно не з'явився. Від нього надійшла телеграма про відкладення
розгляду справи у зв'язку з хворобою. Однак на підтвердження хвороби будь-яких
доказів він не надав.

Більш того,
встановлено, що позивач змінив адресу свого постійного місця проживання, однак на порушення вимог ч.1
ст.77 ЦПК України, де йдеться про те, що сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або
місцезнаходження під час провадження справи, не виконав вказаної вимоги.

Інший учасник
судового розгляду - виконком Шахтарської міської ради про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином. Від Шахтарського міського Голови надійшла
письмова заява про розгляд справи у відсутності представника виконкому.

Відповідно до
ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про
час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта ОСОБА_2, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того що при
попередньому розгляді справи представник відповідача - Шахтарської
міської ради виконавчого комітету Донецької області в судове засідання не
з'явився, надав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував.

Посилаючись на вказане, суд зробив висновок, що визнання відповідачем
позову надає суду можливість винести рішення про задоволення
позов).

Однак з таким
висновком погодитись не можна, оскільки він не грунтується на законі та не
відповідає обставинам справи.

Відповідно до
ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним
є рішення, яким суд, виконавши псі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що справа була розглянута з порушенням норм процесуального
та матеріального права, які є безумовною підставою для скасування рішення з
направленням справи на новий розгляд.

Судом апеляційної інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується,
що позивач ОСОБА_1 дійсно з 27 жовтня 1992 року перебував у шлюбі з
ОСОБА_2. Цей шлюб розірвано 11 вересня 2001 року.

3

Під час перебування у шлюбі сторони
проживали за адресою за адресою: АДРЕСА_1, тобто за місцем знаходження
самовільно збудованого гаражу.

Як вбачаться зі змісту позовної заяви спірний гараж було збудовано у 1993
році, тобто в період перебування сторін у шлюбі.

Таким чином, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до
ч. 1 ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної
власності і.

Розглядаючи
справу про визнання права власності на гараж, який відноситься до спільної
власності, суд на порушення ст.36 ЦПК України, не притяг до участі у справі другого співвласника - ОСОБА_2, тим самим
вирішив питання про її права та обов'язки, що згідно з п.4 ст.311 ЦПК
України є безумовною підставою для скасування
рішення суду з направленням справи на новий розгляд.

Допущені судом першої інстанції й
інші порушенню.

Так, відповідно
до п.3 ст.215 ЦПК України рішення суду складається з мотивувальної частині із
зазначенням:

·
встановлених судом обставин і
визначених відповідно до них правовідносин;

·
мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги
або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти;

·
чи були порушені, не визнані або ос порені права, свободи
чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким;

- назви
статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого

вирішено справу.

Рішення суду не відповідає вказаним
вимогам.

Крім того, з
протоколу судового засідання, який залучений до справи (а. с. 7), вбачається,
що він стосується зовсім іншої справи з участю інших учасників, що є
неприпустимим.

При новому
розгляді справи суду слід усунути вказані порушення і вирішити спір у
відповідності з вимогами закону.

Керуючись
ст.ст.304-305, п.5 ст.307, п.4 ст.311, .415, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до виконкому Шахтарської міської ради Донецької області
про визнання права власності на нерухоме майно скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції іншим складом суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена протягом двох місяців з цня набрання законної сили безпосередньо
до суду касаційної інстанції.