Справа  № 2-333
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим
у складі судді  - Кайро І.А.
при секретарі   - Іванової С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі  суду міста Ялти цивільну справу за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю «Стемаліт» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за
участю третіх осіб: Ялтинської міської Ради, Закритого акціонерного товариства
лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про
визнання недійсними державних актів на право власності на землю та договору
купівлі - продажу земельної ділянки,
Позивач звернувся до Ялтинського міського суду з позовною заявою у якій
просить суд:
недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КМ №
100195, виданий ОСОБА_1. на підставі Рішення 14-ої сесії 24 скликання
Ялтинської міської ради № 72 від 06 серпня 2003 року;
-     Визнати недійсним Державний акт
на право власності на земельну ділянку серії КМ № 091414, виданий ОСОБА_1. на
підставі Рішення 20-ої сесії 24 скликання Ялтинської міської ради № 230 від 07
-     Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.0100 га від 28 вересня 2004 року,
посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу
ОСОБА_3за № 1363 і укладений між ОСОБА_2. та ОСОБА_1.;
-     Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.0800 га від 28 вересня 2004 року,
посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу
ОСОБА_3за № 1381 і укладений між ОСОБА_2. та ОСОБА_1.;
-     В порядку застосування наслідків
недійсності правочину  стягнути з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 сплачену грошову суму згідно зазначених договір в розмірі
314661 гривню 60 копійок;
-     Визнати недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку серії КМ 100047, виданий ОСОБА_2на
підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від  28 вересня 2004 року
-     Визнати недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку серії КМ 100049, виданий ОСОБА_2на
підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від  28 вересня 2004 року
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Товариство з обмеженою
відповідальністю „Стемаліт” на підставі договору купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу Дочірнього підприємства „Пансіонат з лікуванням „Зоря” і
Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою є законним
користувачем земельної ділянки площею 6.86 га, яка розташована за адресою: м.
АДРЕСА_1 Земельні ділянки площею 0.0100 га та 0,0800 га були протиправно
вилучені з користування позивача і передана у власність відповідачки  ОСОБА_1. згідно  Державних актів на право власності на
земельні ділянки. Після чогоОСОБА_1.
уклала договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок з ОСОБА_2.,
на підставі чого відповідач ОСОБА_2. одержав Державні акти на право власності
на земельні ділянки.
Безпідставність і протиправність рішень Ялтинської міської ради щодо
вилучення земельної ділянки з користування позивача, на думку його представників,
підтверджена судовими рішеннями і відповідно визначає недійсність державних
актів на право власності на земельну ділянку, правочину купівлі-продажу
земельної ділянки. За таких обставин, підлягає задоволенню вимога про
застосування наслідків недійсності правочину.
Як на правові підстави позову позивач водночас посилається на вимоги ст.
ст. 215, 216, 387, 388 ЦК України, ст. 152 ЗК України.
Відповідачі, їх представники, представники третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог, у судове засідання не прибули, про дату, час і місце
судового розгляду повідомлені належним чином.
Відповідачі надали заперечення проти позову, за змістом яких ними
спростовуються твердження позивача щодо неправомірності вилучення земельної
ділянки, вчинення відносно неї правочинів. Окремо відповідачами наголошується,
що за вони являються добросовісними набувачами, у зв'язку з чим їх майно не
може бути витребувано.
За таких обставин, враховуючи, що
представник позивача не заперечував проти вирішення справи на підставі наявних
у справі доказів за відсутності відповідачів, суд постановив ухвалу про заочний
розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 169 ч. 4, 224-227 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що
позов не ґрунтується на вимогах закону, у зв'язку з чим у його задоволенні
необхідно відмовити з наступних підстав.
За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд здійснює цивільне судочинство
на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів осіб, які
беруть участь у справі.
Згідно Рішення 18-ої сесії 24 скликання Ялтинської міської ради № 61 від 16
січня 2004 року Дочірньому підприємству „Пансіонат з лікування „Зоря” припинено
право постійного користування земельною ділянкою площею 3.2034 га за адресою:
м. АДРЕСА_1, яка передана до земель запасу м. Ялта, а відповідні зміни внесені
до Державного акту, виданого Пансіонату „Зоря”.
Рішенням 20-ої сесії 24 скликання Ялтинської міської ради № 230 від 7 червня
2004 року землі запасу м. Ялта площею 3.2034 га, розташовані за адресою: м.
АДРЕСА_1, віднесені до категорії земель житлової і громадської забудови.

У подальшому були затверджені проекти землевпорядження і земельні ділянки
загальною площею 0.0100 га і 0,0800 га передані безоплатно у власність ОСОБА_1.
для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і
споруд.

На підставі  рішень Ялтинської
міської ради № 72 від 06.08.2003 року і № 230 від 07.06.2004 року ОСОБА_1. були
одержані Державні акти на право власності на земельні ділянки Серії КМ № 100195
и КМ 091414.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 вересня 2004
рокуОСОБА_1. продала, а ОСОБА_2. купив земельну ділянку площею 0,0100 га, і на
підставі цього договору ОСОБА_2. був одержаний Державний акт на право власності
на земельну ділянку Серії КМ № 100047.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 вересня 2004
рокуОСОБА_1. продала, а ОСОБА_2. купив земельну ділянку площею 0,0800 га, і на
підставі цього договору ОСОБА_2. був одержаний Державний акт на право власності
на земельну ділянку Серії КМ № 100049.

Суду не надано документів, які б
підтверджували, що на момент розгляду справи у суді, ОСОБА_2. не являється
власником земельних ділянок площею 0.0100 га и 0,0800 га, розташованих біля
автостоянки пансіонату „Зоря” за адресою м. АДРЕСА_1.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Стемаліт” за договором
купівлі-продажу від 30 квітня 2004 року, укладеним з ЗАТ Лікувально-оздоровчі
заклади профспілок  України
„Укрпрофздравниця”, набуло право власності на цілісний майновий комплекс -
дочірнє підприємство „Пансіонат з лікуванням „Зоря”, вважається
правонаступником усіх його прав та обов'язків. Проте, суд зважаючи на те, що
відповідно до статті 92 Земельного кодексу України права постійного
користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності
набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної
та комунальної власності, твердження представників позивача стосовно того, що
ТОВ „Стемаліт” набуло право постійного користування земельною ділянкою чи право
орендаря земельної ділянки, набувши право на цілісний майновий комплекс,
безпідставні.

ТОВ „Стемаліт” не надано суду документа, що посвідчує право власності,  право постійного користування земельною
ділянкою або право оренди землі згідно приписів статей 125, 126 ЗК України.
Текст договору оренди земельної ділянки, що підписаний секретарем Ялтинської
міської ради і представником ТОВ „Стемаліт”, за великим переконанням суду,
вважатися таким документом не може, оскільки у встановленому законом порядку не
зареєстрований, підписаний 1 лютого 2006 року, тобто після виникнення права
відповідачів на спірну земельну ділянку, а отже є нікчемним і не має самого
предмета правочину.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ТОВ „Стемаліт” не
набуло право власності чи користування спірною земельною ділянкою у зв'язку з
чим його вимоги про захист такого права не ґрунтується на законі.

Також судом достовірно встановлено, що позивач, ігноруючи вимоги статей 21,
328 ЦК України, не оспорює правомірність рішення Ялтинської міської ради № 61
від 16 січня 2004 року і Рішення Ялтинської міської ради № 230 від 7 червня
2004 року. Крім того вимоги відносно встановлення неправомірності зазначено
рішення Ялтинської міської ради, неспроможні, оскільки відповідні рішення
господарських судів на момент вирішення даної справи скасовані.

Враховуючи, що позивачем оспорюється не лише державні акти на право
власності на земельні ділянки, яки надані ОСОБА_1 в порядку безоплатної
приватизації, але й наступні правочини, що потягли зміну власника земельної
ділянки, суд вважає доцільним дослідити обставини добросовісності дій
відповідачів.

Статтями 41, 42 Конституції України гарантується свобода економічної
діяльності, право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, а також визнання і захист власності, її охорона законом.

Зазначені права і свободи гарантуються й в якості основних, невідчужуваних
прав і свобод людини, реалізуються на підставі загальноправових принципів
юридичної рівності, недопустимості позбавлення права власності, його
недоторканності, свободи договору, які визначають рівність, автономію волі і
майнову самостійність учасників цивільно-правових відносин, неприпустимість
свавільного втручання будь-кого у приватні справи, необхідність безперешкодного
здійснення  цивільних прав, забезпечення
поновлення порушених прав, їхнього судового захисту, які проголошуються в тому
числі й в статті 3 Цивільного кодексу України.

Однак судом також встановлено, що позивачем заявлені позовні вимоги, у яких
він оспорює правочини купівлі-продажу земельних ділянок, укладений між ОСОБА_1.
та ОСОБА_2., наполягаючи на його недійсності у зв'язку з недодержанням вимог
закону і наголошуючи на тому, щоОСОБА_1. не мала права на відчуження спірних
земельних ділянок. Але такий позов, з огляду на вищевикладені висновки і те, що
відповідачами порушується питання про добросовісне набуття права власності на
земельну ділянку, не є належним способом судового захисту.

Більш того, зважаючи на те, що земельні ділянки придбані у ОСОБА_1за
відплатними договорами купівлі-продажу, а набувач не знав і не міг знати, що
продавець не мав права відчужувати земельні ділянки, не можуть також бути
задоволені вимоги позивача, заявлені з підстав ст. 387 ЦК України, на яку в
обґрунтування таких посилаються його представники.

За таких підстав суд приходить до висновку про те, що у задоволенні даного
позову необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 15, 16, 215, 216, 328, 387, 388
ЦК України, ст. 152 ЗК України, 5, 10, 11, 15, 60, 61, 158 ч. 1, 179, 209,
212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові  товариству з обмеженою
відповідальністю «Стемаліт» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-і особи  Ялтинська міська Рада, Закрите акціонерне
товариство лікувально - оздоровчих закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними державних актів на право власності
на землю та договору купівлі - продажу земельної ділянки - відмовити.

При
набранні рішення суду законної сили скасувати ухвалу про забезпечення позову
від 30 березня 2006 року про накладення арешту на земельні ділянки площею
0,0100 га и 0,0800 га які розташовані за адресою АР Крим, місто АДРЕСА_1у
районі автостоянки пансіонату «Заря» та належні на праві власності ОСОБА_2.

Рішення  може  бути
оскаржене в  апеляційному
порядку  до Апеляційного суду  Автономної
республіки  Крим через Ялтинський
міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або у порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно
рішення не набрало законної сили

Суддя

Секретар