Справа № 22-996/2007                                Головуючий у 1 інстанції
12                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2007 року                        Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого Резникової Л.В.

суддів Звягінцевої О.М., Молчанова СІ.

при секретарі Алексєєвій Г.Є. розглянув у відкритому
судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до  ОСОБА_3, ОСОБА_4про
визнання правочину купівлі-продажу автомобіля недійсним і

встановив:

в апеляційній
скарзі 3 особа,
яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5та
відповідач ОСОБА_4. оспорюють обгрунтованість судового рішення, яким задоволено
позов, просять про його скасування з направленням справи на новий розгляд до
суду першої інстанції за невідповідністю висновків суду обставинам справи через
неправильне визначення правовідносин.

В засіданні
апеляційного суду 3 особа,
яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5підтримав
доводи апеляційної скарги, просив про її задоволення, скасування рішення суду з
направленням справи на новий розгляд, відповідач ОСОБА_4. просив розглянути
апеляційну скаргу на розсуд суду, представник відповідача ОСОБА_4за довіреністю
адвокат ОСОБА_5. підтримав
доводи апеляційної скарги, просив про її задоволення, скасування рішення суду з
направленням справи на новий розгляд, а представник позивача ОСОБА_2. за
довіреністю ОСОБА_6. заперечувала проти доводів скарги, просила про її
відхилення та залишення без зміни судового рішення.

Судом першої інстанції
при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

31.07.2006 року позивачі
ОСОБА_2. та ОСОБА_1. звернулись до суду з вказаним позовом до відповідача
ОСОБА_5. і зазначали, що вони, перебуваючи з 27.05.1997р. у шлюбі, придбали
4.08.2002р. у власність автомобіль „ОРЕЬ 8ЮТКА" 2216 УОЬ8, 1999 р. випуску,
державний знак НОМЕР_3, що
належить ним на праві спільної сумісної власності, і вони мають рівні права на
володіння, користування та розпорядження ним.

2

Однак 3.08.204р.
ОСОБА_2., не повідомивши
ОСОБА_1., видав на ім'я '
відповідача довіреність, посвідчену приватним нотаріусом м. Артемівська
ОСОБА_7., на право користування та розпорядження вказаним автомобілем. А
відповідач, ігноруючи те, що вона є дружиною ОСОБА_2., скористався цією
довіреністю та без її згоди під час виникнення грошового спору з чоловіком
ОСОБА_2., який
вимагав повернути автомобіль, переслідуючи ціль його неповернення, у кінці
2004р.- на початку 2005р. оформив з відповідачем ОСОБА_4. правочин з його
купівлі-продажу, не маючи наміру на виникнення правових наслідків, обумовлених
ним.

Пізніше ОСОБА_4.
видав на ім'я ОСОБА_5. довіреності від 6.01.2005р. та від 28.04.2005р.
відповідно на право керування, а також на право керування та розпорядження
автомобілем, при цьому ОСОБА_5., який повинен був всі отримані гроші від
продажу автомобіля передати свому довірителю, цього не зробив, тобто договір по
суті був укладений формально та є безгрошовим.

В т.ч. спірний
автомобіль знаходиться у ОСОБА_5. та з його керування, починаючи з 3.08.2004р.
і до т.ч., не
виходив.

Тому просили
визнати спірний правочин купівлі-продажу автомобіля недійсним, зобов'язати
сторони повернути все отримане по ньому, передати у спільну сумісну власність
цей автомобіль, зобов'язати МРЕВ м. Горлівки УМВС України в Донецькій області
зареєструвати його на ім'я подружжя ОСОБА_1після зняття з реєстрації на
підставі судового рішення у Артемівському МРЕВ УМВС України в Донецькій
області.

Ухвалою
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 4.10.2006р. за
клопотанням позивачів замінено по справі неналежного відповідача ОСОБА_5. на
належного- ОСОБА_3залучено до участі у справі на стороні відповідача у якості 3-ї особи , що не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,- Товарну біржу „ Альянс"
(а.с. 54).

Ухвалою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області від 31.10.2006р. залучено до участі у
справі на стороні відповідача у якості 3-ї
особи , що не
заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5. ( а.с. 75).

Рішенням
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2006 року позов
задоволено, визнано правочин, посвідчений 5.01.2005р. товарною біржею
„Альянц" м. Києва за біржовим договором, реєстраційний номер 18/05-02, купівлі-продажу
автомобіля „ ОРЕЬ
8ЮТКА" 2216 УОЬ8, 1999 р. випуску,
двигун У= 2198 куб/ см,
кузов № НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1,
укладений між продавцем ОСОБА_3та покупцем ОСОБА_4, недійсним.

Передано у
спільну сумісну власність подружжю ОСОБА_2. та ОСОБА_1. вказаний автомобіль,
зареєстрований у РЕВ 8-го
міжрайонного відділу ДАІ м. Артемівська УДАІ УМВС України в Донецькій
області на ім'я ОСОБА_4.

Зобов'язано РЕВ 8-го міжрайонного
відділу ДАІ м. Артемівська УДАІ УМВС України в Донецькій області зняти з
реєстрації вказаний автомобіль, зареєстрований на ім'я ОСОБА_4.

Зобов'язано РЕВ
міжрайонного відділу ДАІ м. Горлівки УДАІ УМВС України в Донецькій області
зареєструвати на ім'я подружжя ОСОБА_2. та ОСОБА_1. після зняття з реєстрації в
РЕВ 8-го міжрайонного
відділу ДАІ м. Артемівська УДАІ УМВС України в Донецькій області вказаний
автомобіль.

3

Стягнуто на
користь ОСОБА_2. солідарно з ОСОБА_3. та ОСОБА_4судові витрати в сумі 81 грн.

Апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із
роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 1 постанови „Про
судове рішення" №
11 від 29 грудня 1976 року, рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності -
на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим
вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Всупереч доводів
скарги, суд першої інстанції повно, всебічно, об'єктивно дослідив обставини
справи, встановленим фактам і доказам надав належну правову оцінку,
застосувавши матеріальний закон, правильно вирішив спір. Висновки суду
відповідають обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Апеляційний суд вважає, що позивачами надано достатньо достовірних доказів у
обгрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до
вимог ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Відповідно до
вимог ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин
має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до
вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього
Кодексу.

Відповідно до
вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з
його недійсністю.

Відповідно до
вимог ст. 234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до
вимог ч. 1 ст. 236 ЦК України
правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_2.
в перід зареєстрованого шлюбу з позивачкою ОСОБА_1. 4.08.2002р. придбав
автомобіль „ ОРЕЬ
8ЮТКА" 2216 УОЬ8, 1999 р. випуску,
двигун У= 2198 куб/ см,
кузов № НОМЕР_2,
який відповідно до вимог ст. 368
ЦК України належить їм на праві спільної сумісної власності (а.с. 5-6).

4

2 та 3 серпня 2004 р. ОСОБА_2. без
згоди ОСОБА_1. видав дві довіреності на право ' керування та розпорядження вказаним автомобілем на ім'я
ОСОБА_3. та ОСОБА_5. (а.с. 7,
51).

ОСОБА_5під час
виникнення восени 2004р. грошового спору з ОСОБА_2., який вимагав від
нього повернення спірного автомобіля, маючи на меті неповернення автомобіля, на
прикінці 2004р. - початку
2005р., скориставшись вказаними довіреностями, звернувся до ОСОБА_4- інваліда 2 групи з
проханням оформити на останнього цей автомобіль для подальшої пільгової сплати
оформлення та технічного огляду автомобіля (а.с. 22-23).

5.01.2005р.
ОСОБА_4., не маючи наміру купувати спірний автомобіль, діючи на прохання та в
інтересах ОСОБА_5., за безпосередньою участю останнього і ОСОБА_3надав ОСОБА_5.
свій паспорт та пенсійне посвідчення, які той використав для оформлення
правочину, і після цього підписав договір купівлі-продажу спірного автомобіля,
посвідчений 5 січня 2005 року товарною
біржею „Альянц" м. Києва в м. Артемівську за реєстраційним номером № 18/05-02, в якому його
було зазначено „покупцем", а ОСОБА_3.- „продавцем", ніяких грошей за
цим правочином нікому не сплачував і автомобіль у власність не отримував (а.с. 48,92).

6.01.2005р. та
28.04.2005р. ОСОБА_4., не вважаючи себе власником спірного автомобіля, що був
оформлений на нього за вказаним правочином, діючи на прохання ОСОБА_5., в
інтересах та за безпосередньою участю останнього, підписав у нотаріуса на ім'я
ОСОБА_5. дві довіреності на право керування і на право керування та
розпорядження автомобілем, які під час судового розгляду справи були скасовані
ним за його заявами від 3.11.2006р. та від 7.11.2006р. (а.с. 9,10,131,132).

Апеляційний суд
вважає, що всупереч доводів скарги, задовольняючи позовні вимоги та визнаючи
недійсним біржовий договір купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений між
відповідачами ОСОБА_3. та ОСОБА_4. 5.01.2005
року, суд першої інстанції правильно визначив спірні правовідносини та
дійшов обгрунтованого висновку про те, що цей правочин є фіктивним, оскільки
його вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим
правочином.

Цей правовий
висновок суду першої інстанції грунтується на досліджених судом письмових
особистих поясненнях відповідача ОСОБА_4від 9.08.2006р. про те, що його далекий
родич ОСОБА_5в кінці 2004р. -
на початку 2005р.( січень)
запропонував йому оформити на його ім'я автомобіль „ОРЕЬ 8ШТКА", він
підписав договір купівлі-продажу, при цьому вказаний автомобіль не купував,
оскільки не мав таких грошей та не бажав його купувати, є інвалідом 2 групи та отримує
тільки пенсію у розмірі 340
грн.

ОСОБА_5автомобіль
йому не передавав, на проханням останнього у нотаріуса він підписав 2 довіреності на
ім'я ОСОБА_5. нібито на керування та розпорядження автомобілем, тому вважає, що
автомобіль він не придбав, ОСОБА_5не пояснював, навіщо все це було потрібно,
він діяв на прохання останнього та в його інтересах як родич, позовні вимоги
визнає (а.с. 24).

Ці пояснення
відповідач ОСОБА_4. у попередньому судовому засіданні 9.08.2006р. просив
залучити до матеріалів справи (а.с. 25-26),
в судовому засіданні 31.10.2006р. визнавав позов безумовно, давав тотожні
пояснення, доповнивши їх тим, що за біржовим договором спірний автомобіль він не
купував, тільки підписав

5

договір за ініціативою та на
прохання ОСОБА_5., який сказав йому, що хоче

цей автомобіль придбати собі у власність, враховуючи, що
він є інвалідом та має

пільги,
спочатку  оформити на нього,  а потім-
на себе;  будь-яких грошей  на

придбання автомобіля у нього не було та не було потреби в
автомобілі.

ОСОБА_5відвіз його на автомобілі „ОРЕЬ 8ШТКА",
залишивши його в

автомобілі, де він просидів 3 години, а сам
зайшов в приміщення МРЄВ, звідки в цей

період
виходили   робітники   МРЕВ,
оглядали   автомобіль,   приносили
якісь

документи, біржовий договір, який він підписав не
читаючи, оскільки автомобіль

фактично не купував; вказаного у договорі продавця
ОСОБА_3.   він не знає, і

той не виступав перед ним продавцем цього автомобіля, про
нього вперше узнав при

розгляді справи в суді; свідоцтва про реєстрацію ТЗ
ОСОБА_5йому не давав,

залишив все у себе, автомобіля у його власності не було.
Йому відомо про те, що

ОСОБА_5керує автомобілем до теперішнього часу і потрапив
на ньому у ДТП.

Він не мав наміру купувати автомобіль, є інвалідом 2 групи і не має
грошей на

купівлю автомобіля. 5.01.2005р. він надав ОСОБА_5. свій
паспорт та пенсійне

посвідчення, які той використав для оформлення. Він
ніяких грошей нікому не

сплачував і автомобіль у власність не отримував (а.с. 71-72).

Наведені
пояснення ОСОБА_4переконливо свідчать про недійсність біржового договору
купівлі-продажу спірного автомобіля від 5
січня 2005 року,
реєстраційний номер 18/05-02,
і судом першої інстанції цим поясненням дана належна правова оцінка.

Посилання
ОСОБА_4в апеляційній скарзі на змушеність дачі вказаних пояснень не
підтверджено будь-якими доказами, тому апеляційний суд вважає його
безпідставним.

Довод скарги ОСОБА_5.
щодо необгрунтованої відмови суду в задоволенні його клопотання про прийняття
його зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом апеляційний
суд вважає неспроможним, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 123 ЦПК України
зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо
обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли
вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть
зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключати повністю
або частково задоволення первісного позову.

Тобто суду
належить право прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним
позовом або відмовити в його прийнятті, і у даному випадку суд першої інстанції
вважав за неможливе в одному провадженні розглядати обидва невзаємопов'язані
позови, виходячи при цьому з предмету та підстав зустрічних позовних вимог.

Апеляційний суд
вважає, що оскільки оскаржуваним судовим рішенням визнано недійсним біржовий
договір купівлі-продажу спірного автомобіля від 5.01.2005 року, то відмовою в прийнятті зустрічного позову не
порушено права ОСОБА_5., який не позбавлений можливості окремо у самостійному
позовному провадженні відшукати своє право по тій угоді, на яку він
посилається.

За таких
обставин апеляційний суд вважає, що доводи скарги не спростовують правових
висновків суду.

Оскільки
апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді
цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної
оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування або зміни судового рішення немає.

6

Керуючись п.
1 ч. 1 ст. 307, ст.
ст. 308, 313,   п.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК
України, апеляційний суд,-

ухвалив:

апеляційну
скаргу 3-ї особи,
яка не заявляв самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5. та
ОСОБА_4відхилити, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області
від 29 листопада
2006 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.