У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

27 листопада
2007 року                                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - відділ паспортної, реєстраційної та міграційної роботи
Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві, про виселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договорів купівлі-продажу частково недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 січня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2
про виселення.

Зазначав, що 26 липня 2005 року
придбав квартиру АДРЕСА_1.

Разом із власниками квартири -
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, у ній була зареєстрована та проживала як член сім'ї власника - ОСОБА_2

Після укладення зазначеного договору купівлі-продажу
колишні власники звільнили квартиру, а відповідачка по справі добровільно
звільнити квартиру відмовляється.

Посилаючись на те, що у ОСОБА_2 відсутні законні підстави для проживання у спірній
квартирі, просив її виселити.

ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання договорів купівлі-продажу частково недійсними.

Зазначала, що квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат.

Спірна квартира належала їй, ОСОБА_8, ОСОБА_7 на праві власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 19 лютого 2001
року вона та її син - ОСОБА_8 продали належні їм відповідно 1/3 та 2/3 частини зазначеної
квартири ОСОБА_3

Зазначений договір був укладений нею внаслідок помилки.

26 липня 2005 року ОСОБА_3 уклала
з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу спірної квартири.

Посилаючись на те, що зазначеними договорами порушено її
право власності на частину квартири АДРЕСА_1,
просила визнати договори купівлі-продажу частково недійсними.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26
січня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4
червня 2007 року, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 26 січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4
червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Ю.Л. Сенін