ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ      Справа № 2-17-07
07.09. 2007 р.                     Шосткинський
міськрайонний  суд  Сумської
у складі головуючого судді БОНДАРЕНКО Л.С.
при секретарі                        ЩЕРБАНЬ С.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Шостці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шосткинського казенного заводу «Зірка» з
участю адвоката  ОСОБА_2.  - про стягнення заробітної плати за час
щорічної відпустки та нарахування на неї індексу інфляції ,2-3 тарифу як
нарахування  заробітної плати за час
невідпрацьованих днів , відшкодування моральної шкоди , витрат на лікування та
витрат на правову допомогу
Позивачка ОСОБА_1. свої позовні вимоги до  Шосткинського казенного заводу «Зірка»- про
стягнення заробітної плати за час щорічної відпустки та нарахування на неї індексу
інфляції,2/3 тарифу як нарахування
заробітної плати за час невідпрацьованих днів, відшкодування моральної
шкоди, витрат на лікування та витрат на правову допомогу  мотивує тим, що 15 липня 1971р.  була прийнята на роботу до ШКЗ «ЗІРКА»
складальником тари у цех №11, а з 1984 року по теперішній час  працює
складальником боєприпасів в цеху №6
1996р. в з»язку зі скороченням обсягів робіт її почали направляти у відпустки
без збереження заробітної плати і ці періоди включались у розрахунковий період
при нарахуванні заробітної плати . В зв»язку з цим зменшувалась заробітна плата
за час щорічних відпусток і за її розрахунками за період з 1998 по 2005рік з
урахуванням індексів інфляції їй не донараховано 710 грн.78 коп.
того відповідачем не нараховувались 2/3 тарифної ставки за всі дні, коли вона
не працювала з вини підприємства і за період з 01.01.1998р. по 30.09.2005р.
сума заборгованості з урахуванням індексів інфляції складає за її розрахунками
Зробити перерахунок та виплатити зазначені суми ( 710.78 грн. та 6029.21
грн.) адміністрація заводу відмовилась ,тому просить стягнути  зазначені суми у примусовому порядку.
того ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку
вона оцінює у 7000 грн. та обґрунтовує душевними стражданнями, яких вона
зазнала внаслідок порушення її прав .
протязі 2005-2007р. р. вона лікувалась з приводу гіпертонічної хвороби 2
ступеня, гіпертонічного кризу, дисциркуліта, енціфалопу, судинного кризу та
гітрофії лівого шлуночка та вимушена була нести витрати на лікування 274 грн.75
коп. саме з вини відповідача, які теж просить стягнути на свою користь.
просить стягнути витрати , пов»язані  з
наданням правової допомоги адвоката 700 грн., за відправлення поштового листа
1грн.80 коп.  за проведення
судово-економічної експертизи 1012.36 грн.
Адвокат ОСОБА_2. підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 та
просить їх задовільнити у повному обсязі
Представник відповідача - начальник юридичного відділу ШКЗ «ЗІРКА»
ПРИХОДЬКО Г.І. позовні вимоги ОСОБА_1 визнала лише в частині не-
донарахувань  встановлених  судово-економічною експертизою та 1 грн.80
коп. за відправлення поштового листа.
заробітної плати за час щорічних відпусток за період з 1998 по 2005 роки
, то  оскільки ,в зв»язку з
багаточисленними зверненнями працівників заводу, в тому числі і позивачки, у 4
кварталі 2006 року всім працівникам і їй, в тому числі, було зроблено
перерахунок і проведена  доплата, тому
вважає  що позовні вимоги  підлягають задоволенню лише  на суму 128 грн.47 коп.
Стосовно позовних вимог про стягнення оплати простою в розмірі 2/3
тарифної ставки, то вважає що ці вимоги теж не підлягають задоволенню оскільки
Колективними договорами за спірний період дано право трудовому колективу,
виходячи з конкретної виробничої ситуації змінювати режим роботи з погодженням
з профспілковим комітетом. Такі графіки
в цеху, де працювала у зазначений період позивачка складались і кожен
працівник знайомився з ними .
Вважає що вимоги щодо нарахування індексу інфляції є
безпідставними, оскільки при нарахуванні заробітної плати вони враховуються і
двічі застосовані бути не можуть.
Крім того до 06.02.2003р.у ч.3 ст. 84 КЗпП України  було зазначено, що в разі простою, незалежно
від бажання працівників,  власник чи
уповноважений ним орган у передбачених Колективним договором  має право надавати працівникам відпустки без
збереження заробітної плати або з частковим збереженням заробітної плати.
В частині позовних вимог щодо стягнення з заводу на
користь позивачки моральної шкоди представник відповідача їх не визнала,
вважаючи що позивачка не надала доказів
, тобто не довела , що ті незначні порушення її прав  у нарахуванні заробітної плати , які були
встановлені в судовому засіданні, призвели до її моральних страждань, що
серцева хвороба ,зміни тиску і т. і . є наслідком зазначених обставин
оплати послуг адвоката та за проведення експертизи, то представник відповідача
згоден  зі стягненням цих сум  згідно діючого законодавства  пропорційно задоволеним вимогам та згоден
сплатити судові витрати та витрати за ІТЗ.
Заслухавши сторони, адвоката, дослідивши докази у справі суд дійшов
висновку що позовні вимоги підлягають частковому  задоволенню.
Як видно з довідки ( а.с. 4 ) ОСОБА_1 працює на Шосткинському казенному
заводі «ЗІРКА» на посаді складальника боєприпасів  та їх утилізації з 15.07.1971 року по
Згідно копій переписки (а.с.13,14,15,16,33,37, 112,113 )
актів перевірок та приписів за її результатами
дійсно питання правильності нарахування заробітної плати, відпускних
було актуальним  не лише для працівників
заводу, а і контролюючих органів.
Суд , причину такого становища вбачає у
важкому фінансовому становищі заводу, зміні звичного ритму роботи,
переході на неповний робочий день та скорочення робочої неділі .
Позивачці заробітна плата нараховувалась (за період з
1998 по 2005р.)  виходячи з тарифної ставки
і фактичної кількості відпрацьованих годин за розрахунковий період, пропорційно
відпрацьованому часу .Щодо її пояснень що у ті дні, коли за графіком
роботи  були неробочі дні, а вона
виходила на роботу і їй за них не заплатили заробітну плату, то доказів про це
нею не надано, тому суд  бере до уваги
лише ті документи , які є у матеріалах справи.
Згідно з вимогами ст. 32 КЗпП України , яка  допускає зміни істотних умов праці, систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення, або скасування
неповного робочого часу і т.і. на заводі встановлено неповний робочий час(
неповний робочий тиждень) за ініціативою роботодавця.
Робота  у змінених умовах не тягне
за собою будь - яких обмежень трудових прав працівників і виходячи з того,
що   з 1998 року, коли сталися такі зміни
позивачка  не оспорювала такого режиму
роботи і не оспорювала розмір своєї заробітної плати , не ставила питання про
розірвання трудового договору  в зв»язку
з істотними  змінами умов праці.
Про  нарахування заробітної плати
у відповідних розмірах та відпускних
свідчать копії особових рахунків (а.с.43-60 ) підсумкові помісячні  відомості (а.с.62-69) копії записок про
надання відпусток та відомості
підсумкових сум по місяцях для нарахування відпускних .( а.с.70-74)
В судовому засіданні оглянуті Колективні договори заводу за зазначений
період (а.с.127-134, 245) , досліджені графіки роботи та копії наказів  (а.с.121-126,136-148) про надання відпусток,
розрахунок відпускних ( а.с 109-111    ).
Відповідно з ст. 84 КЗпП України ( ч.3 ) яка  діяла до дати її виключення згідно до п.6
ст.1 Закону України від 06.02.2003 р. № 490-1У та передбачала, що в разі
простою підприємства, установи, організації, з незалежних від працівників
причин, власник, або уповноважений ним орган ( роботодавець) може у визначеному
Колективним договором  порядку надавати
відпустки без збереження, або з частковим збереженням заробітної плати. За цих
умов надання відпустки не ставиться у залежність від подання працівником заяви
і термін перебування в ній не входить до часу
оплачуваного простою, якщо це передбачено Колективним договором . ( п.17
постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999р.№13) « Про практику застосування судами
законодавства про працю»
В Колективних договорах підприємства  передбачено встановлення трудовим
колективом  неповного робочого дня та
неповної робочої неділі, виходячи з конкретної
ситуації структурного підрозділу.
Такі графіки у встановленому порядку були затверджені  та погоджені з профспілковим комітетом заводу
та позивачка з ними ознайомлювалась, чого сама не заперечує.
У справі проведена
судово-економічна експертиза
(а.с. 163-185) та експерт ОСОБА_3., додатково за ухвалою суду
направлялись запитання сторін щодо експертизи та експерт  допитана
в судовому засіданні.
встановлено експертом, порядок нарахування відпускних позивачці за
1998-2004р.р. не відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної
плати, затвердженої постановою кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р.№
100 в частині визначення кількості календарних днів відпрацьованого періоду,
так як вона визначена без урахування періоду, протягом якого позивачка не
працювала і за нею зберігався заробіток.
ОСОБА_1 донараховано за період з 1998р. по 2005р. суми відпускних 314.55
грн.  З урахуванням виплачених після  проведеної перевірки
У квітні 2006р.186 грн.08 коп. .    недоплата складає 128.47  грн., що об»активно та документально
підтверджено матеріалами справи і підлягає стягненню на користь позивачки.
Стосовно застосування коефіцієнта підвищення заробітної
плати за умов важкого фінансового становища заводу, то чинне законодавство не
містить такої зобов»язальної норми. Порядок обчислення середньої заробітної
плати ( п.10) затверджений  постановою
Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. №100
передбачає коригування заробітної плати та інших виплат з урахуванням
фінансових можливостей.  Щодо того, що
таких можливостей завод не мав не заперечує
позивачка, адже зміна умов праці сталася саме із-за важкого фінансового
становища відповідача.
Що стосується застосування річного індексу інфляції при обчисленні сум
не донарахованих відпускних, то такий механізм застосування індексів інфляції
не передбачений чинним законодавством: а саме Законом України « Про індексацію
грошових доходів населення « від 03.07.1991р., Порядку проведення індексації
грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від
17.07.2003р., Законом України « Про компенсацію громадянам втрати частини
заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати» від 20.12.1997р.,
Порядком  проведення компенсації за
затримку виплати заробітної плати , встановленим постановою КМ України від
21.02.2001р. №159 .
Згідно рекомендації Верховного Суду України від
03.04.1997р.№62-97р  з урахуванням
індексів інфляції розраховується сума боргу за період з місяця отримання суми в
борг, а не сума донарахованої заробітної плати, тобто нарахування
позивачкою  «індексації на інфляцію на
різницю у відпускних» є   безпідставною.
Крім того, як показала в судовому засіданні експерт ОСОБА_3 при нарахуванні
заробітної плати ці індекси враховуються і не можуть бути застосовані двічі.
Таким чином розрахунок втраченого заробітку (2/3 частин тарифної ставки)
, зроблений позивачкою ОСОБА_1   в сумі
6029.21 грн. не має під собою законних підстав, тому в цій частині позовних
вимог їй слід відмовити.
Відповідно вимог ст. 237 -1 КЗпП України
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику проводиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.
Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95р.№4 «
Про судову практику  по справах про
стягнення  моральної ( немайнової)
При стягненні моральної шкоди необхідно встановити факт
спричинення працівнику моральних чи фізичних страждань, при яких обставинах та
якими діями ( бездіями) вони причинені, ступінь вини , які моральні чи фізичні
страждання отримав працівник, в якій грошовій сумі він оцінює пов»язані  з ними витрати, з чого він при цьому
виходить, а також інші обставини.
Позивачка ОСОБА_1. моральну шкоду 7000 грн. обґрунтовує тим, що їй
прийшлось неодноразово звертатись в різні інстанції за роз»ясненнями , вона
переживала та відчувала негативне ставлення до себе з боку адміністрації - все
це відображалось на її психічному стані та самопочутті , вона хворіла  та лікувалась з приводу серцевих захворювань
, про що надала лікарняні листки, рецепти призначення та  докази про вартість лікування - 274.75 грн.
Суму моральної шкоди 7000 грн. обґрунтовує  тим, що
вважає саме цю суму адекватною
завданим їй  моральним стражданням.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги
щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі
150 грн. при цьому виходить з засад розумності та виваженості , з суми
задоволених позовних вимог  - 128.47
грн.з загальної суми недонарахування
314.55 грн., ( завод частково 186.08 грн. сплатив у квітні 2006р.
до  розгляду справи по суті)  а також вважаючи на те, що  фактично право позивачки було порушено і вона
вимушена була добиватись його поновлення шляхом звернень за консультаціями,
звернення до суду, тобто понесла певне моральне навантаження.
Щодо стягнення на користь позивачки витрат на лікування,
то суд дійшов висновку що сума 274 грн.75 коп.- вартість ліків - не підлягає
стягненню на користь позивачки, оскільки в судовому засіданні не доведено
причинного зв»язку між захворюванням та діями адміністрації заводу.
Представник відповідача погодився зі стягненням з нього  судових витрат та витрат за
інформаційно-технічне забезпечення, тому
сума  30 грн. за ІТЗ, 8.50 грн. та
73.18 грн. судового збору та 1 грн.80 коп. за поштове відправлення тому
зазначені суми  слід стягнути з заводу на
користь держави та 1.80 грн. на користь позивачки.
Згідно з п.2 ст.86 ЦПК України кошти на оплату судової експертизи
вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально
підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином за проведення експертизи з відповідача на
користь позивачки слід стягнути 56.96 грн. - сума пропорційна заявленим вимогам
7318. 12 грн.  та задоволеним  329.33 грн.
стягнути з заводу на користь позивачки витрати на правову допомогу у
розмірі  пропорційно задоволеним  вимогам з фактично  сплаченої суми 700 грн.
) що складає 18.35 грн.
Керуючись ст.3,10,60,212,-215, 84,86 п.2,88 ЦПК України
ст.ст.32,237-1КЗпП   ,Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.95р №100, Закону України»Про індексацію грошових
доходів населення «від 03.07.1991р. , постанови Пленуму Верховного Суду України
від 24.12.1999р.№13 «Про практику застосування судами законодавства про працю»,
та від 31.03.1995р .№4 «Про судову практику по справам про стягнення
моральної(немайнової)шкоди»
суд
Стягнути  з Шосткинського
казенного заводу «Зірка» на користь ОСОБА_1
-  128 грн.74 коп. - донарахування суми
відпускних за період 1998-2005роки ,
-    1 грн.   80 коп. за поштове відправлення,
грн. моральної шкоди ,
грн. за проведення експертизи ,
-    18.35 грн. за послуги адвоката,  - всього 355.85 грн.
В задоволенні  позовних
вимог щодо  стягнення індексації на
недоплачені відпускні  та  стягнення 2/3 тарифної ставки за дні, коли
вона фактично не працювала  та стягнення
коштів за лікування  відмовити.
Стягнути  з Шосткинського
казенного заводу «Зірка» на користь держави
-     судові витрати
8.50 грн. та 73.18 грн.
-     30 грн. за ІТЗ.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через
Шосткинський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом
20-ти днів апеляційної скарги ,з подачею її копії до апеляційної інстанції або
в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо
подано заяву про апеляційне оскарження ,але апеляційна скарга не подана у 20-ти
денний строк-рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

СУДДЯ
Л.С.БОНДАРЕНКО