У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 грудня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
відділ приватизації державного житлового фонду, Харківська товарна біржа,
Харківська товарна біржа „Слобода” КП „Харківське міське БТІ” про визнання
договору купівлі-продажу недійсним, визнання приватизації недійсною, анулювання
реєстрації договорів і витребування майна з чужого незаконного володіння, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: опікунська рада Київського
РВК м. Харкова про виселення тимчасових жильців, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2007 року,

встановила:

У грудні 2003 року позивач
звернулась в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що договір
купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1від 25 липня 1996 року між продавцем
ОСОБА_4та покупцем ОСОБА_2. і договір купівлі-продажу цієї квартири між
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. від 31 липня 1996 року не були нотаріально посвідчені, що
не відповідає ст. 47 ЦК України (в редакції          1963 року), Закону України „Про
товарну біржу”.

Зазначала, що вказані договори порушують її права, як спадкоємця після
смерті її батька - ОСОБА_4. У вказаній квартирі вона постійно проживає і
зареєстрована з 1998 року, ніколи до смерті батька ніхто до квартири не
приходив, не сплачував плату за житлово-комунальні послуги, крім неї та батька,
ніяких грошей за квартиру батько не отримував.

Просила, визнати недійсними договори купівлі-продажу зазначеної квартири,
анулювати реєстрацію договорів і витребувати майно з чужого незаконного
володіння.

Не визнаючи позов ОСОБА_1., ОСОБА_3.
звернувся в суд із зустрічним позовом про виселення тимчасових жильців,
посилаючись на те, що з 1996 року, він є власником квартири, тому ОСОБА_1 та її
малолітня донька підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням  Київського районного суду м. Харкова від 24
квітня           2007 року позов ОСОБА_1.
задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1від 31
липня 1996 року та від 31 липня 1996 року недійсними. Приведено сторони у
первісний стан. Зобов'язано КП „Харківське міське бюро технічної
інвентаризації” анулювати реєстрацію квартири № АДРЕСА_1за ОСОБА_3. Стягнуто з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3. 8 380 грн. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь держави
державне мито в розмірі 83,8 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. в
частині визнання приватизації зазначеної квартири недійсною і витребуванні
майна з чужого незаконного володіння відмовлено. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3. відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду  Харківської області від 21 серпня 2007 року
рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2007 року залишено
без змін.

У поданій до Верховного Суду
України касаційній скарзі ОСОБА_3. просить скасувати рішення Київського
районного суду м. Харкова від      24
квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від           21 серпня 2007 року, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

З наявних матеріалів
справи вбачається, що оскаржувані судові рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2007 року  залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк