АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА                  ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15 червня 2007 року колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в
складі:

Мартинової К.П., Оверіної О.В., Доценко Л.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Одесі в касаційному порядку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення вартості 1/2 частини автомобіля та суми боргу за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 14 липня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 16
грудня 2004 року,

встановила:

У вересні 1997 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення половини
вартості автомобіля "Пежо" в сумі 2750 грн.

У грудні 1998 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення з нього суми боргу у розмірі, еквівалентному 3400 доларів США, посилаючись на
те, що 22.06.1996 року
відповідач взяв у нього в борг вказану суму, яку зобов'язався повернути
протягом шести місяців, про що дав письмову розписку. Однак, свої зобов'язання
ОСОБА_3 не виконав, тому він звернувся з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, до участі в справі була
залучена його дружина ОСОБА_4, як правонаступник.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.07.2004 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2004 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2
про стягнення вартості 1/2 автомобіля відмовлено. З
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнено суму боргу 18020
грн. та держмито на користь держави у розмірі 180,20 грн.

В касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати
судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що згідно письмової розписки 22.02.1996 року ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_1 3400 доларів США, які зобов'язався
повернути йому протягом півроку. Відповідач
не надав суду письмових доказів повернення боргу. Тому судами розглянуті
позовні вимоги в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами
доказів.

Справа №33ц-514/07

Головуючий у
першій інстанції - Зимогляд
В.В.

Доповідач- Мартинова К.П.

При таких обставинах
районний суд прийшов до правильного
висновку про стягнення з ОСОБА_3
боргу у сумі 18020
грн., еквівалентну 3400
дол.США, на користь ОСОБА_4, як правонаступника після смерті ОСОБА_1

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої
інстанції та залишив його рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або /та/ вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 337
ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо
визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що рішення судів ухвалені
з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також
відсутні передбачені ч. 1
ст. 338 ЦПК
України підстави для обов"язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332,
336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 14 липня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 16
грудня 2004 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.