overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
РІШЕННЯ                            №2-44/2007

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2007 року                     Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької
області в складі:

головуючої-судді                                     Завадської О.П.

при секретарі                                              Максимчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись
на те, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від
сумісного проживання мають двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3. Причиною розпаду сім'ї стало непорозуміння між
сторонами, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали скандали, шлюбні відносини припинили з жовтня 2006 року, спільне життя і збереження сім'ї неможливе, оскільки
в них уже інші сім'ї, строк, наданий судом для примирення позитивних
результатів не дав, а тому просить задоволити її вимоги.

Відповідач позов визнав.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, та, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб ІНФОРМАЦІЯ_1, від сумісного проживання
мають дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Причиною
розпаду сім'ї стало те, що вони мають різні характери і погляди на життя, що призвело до того, що сторони з жовтня 2006 року припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають
наміру, оскільки мають інші сім'ї.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а
тому шлюб слід розірвати і судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212,214-215
ЦПК України, на підставі ст.ст.110,112 СК України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 в Пилявківській сільській раді
Старосинявського району Хмельницької області,
актовий запис НОМЕР_1, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвати.

При реєстрації
розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 на користь держави мито в сумі 17 грн.,
ОСОБА_1 від сплати державного мита звільнити.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через
Старокостянтинівський районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2007 року                      Старокостянтинівський районний суд
головуючої - судді                                       Завадської О.П.
при секретарі                                              Максимчук Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
ОСОБА_1звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на
те, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розпаду сім'ї стало непорозуміння між сторонами, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали
скандали, спільне життя і збереження сім'ї неможливе, а тому просить задоволити її
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце
розгляду справи був повідомлений у встановленому
законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, та, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб ІНФОРМАЦІЯ_1, від сумісного проживання
мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони мають різні
характери і погляди на життя, спільне життя і збереження сім'ї неможливе.
Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають
За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а
тому шлюб слід розірвати і судові витрати покласти на відповідача.
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст.110, 112 СК України,
Шлюб, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 в Левківській сільській раді
Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис  НОМЕР_1, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвати.
При реєстрації розірвання шлюбу
стягнути з ОСОБА_2 на користь держави мито в сумі 17 грн.,
ОСОБА_1від сплати державного мита звільнити.
Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через
Старокостянтинівський районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте Старокостянтинівським районним судом
за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня
отримання його копії.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року                              Старокостянтинівський
районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді                               Боровицького О.А.

при секретарі                                         Горбачовій В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Старокостянтинові справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту родинних відносин, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з заявою про встановлення факту родинних відносин та
пояснила, що після смерті тітки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилось спадкове майно до складу якого входить житловий будинок, що розташований в с Немирівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. Заявниця звернулась до державного нотаріуса
для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак
отримати свідоцтво вона не змогла, оскільки відсутні документи, які б доводили
наявність родинних зв'язків заявниці із померлою.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала повністю і просить
заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча про
час і місце розгляду справи був повідомлений
завчасно та направив заяву в якій просить суд розглядати справ без його
участі, позов визнав.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4  в судовому
засіданні підтвердили ті обставини, на які посилається заявниця та пояснили, що ОСОБА_1 дійсно доглядала за тіткою,
провела та оплатила її поховання.

Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про
смерть серії ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та земельна
частка (пай), у фактичне володіння яким вступила
заявниця, що підтверджується довідкою Сахновецької сільської ради
Старокостянтинівського району №1362
від 14.11.2006 року.

Перешкодою для визнання права власності на спадкове майно є те, що відсутні
свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження матері заявниці.

Факт родинних відносин між померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 підтверджується поясненнями заявниці, свідків та матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, ч.1, ст. 256 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити. Встановити факт родинних відносин про те, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Немирівка Старокостянтинівського району Хмельницької області є тіткою ОСОБА_1, мати якої ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі на протязі 10 днів заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
№ 2-130/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 березня
2007 року                                 Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі
головуючого - судді                           Сенькова О.Г.

при секретарі                                               Повзун С.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу

за   позовом
комунального   підприємства   по
експлуатації   теплового   господарства

"Тепловик" Старокостянтинівської міськради    до ОСОБА_1     про

стягнення 1033
грн. 06 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач перебуває в договірних
відносинах з відповідачкою ОСОБА_1, яка

проживає в АДРЕСА_1,
і відповідно до укладеної

угоди надає їй послуги по
теплопостачанню, але відповідачка користуючись такими

послугами, вчасно не проводить
оплати за це. Станом на 01.06.2006 року
заборгованість складає 1033
грн. 06 коп.

Представник позивача позов підтримав та вказав, що
в добровільному порядку

відповідачка борг не погашає і оплати не вносить, а тому
просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму та судові витрати в сумі 30 грн..

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити
заочне рішення на підставі наявних
документів.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає  задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов"язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих ресурсів.

Оскільки відповідачка, користуючись наданими позивачем
послугами по теплопостачанню, своєчасно не
оплачує їх, то позов слід задовольнити і стягнути з неї заборгованість в межах трирічного строку позовної
давності в сумі 588 грн.
91 коп.
та судові витрати в розмірі 30 грн.

Керуючись ст.10, 11, 209, 212, 214-215,
224-225 ЦПК України, ст.714 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства по експлуатації теплового
господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міськради (р/р 26039963,
код.14151464, МФО
315966) заборгованість за теплопостачання
станом на 1 червня
2006 року
в сумі 588 грн.
91 коп.
та судові витрати в розмірі 30
грн., а також на користь держави
судовий збір в розмірі 51 грн. Рішення може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський райсуд шляхом
подачі в 10-денний
строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної
скарги. Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня
2007 року                                        Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді                                         Боровицького О. А.

при секретарі                                                   Горбачовій В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Старокостянтинові справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на
території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення
факту його проживання на території
України, посилаючись на те, що він в травні 1988 року приїхав на Україну та проживав в с
Волковці Хмельницького району
Хмельницької області, де працював три роки. У 1991 році переїхав в с. Малий Бузимка Чернобаївського району Черкаської
області. З 1999 року
проживає в с Пашківці
Старокостянтинівського району Хмельницької області.
Просить суд встановити факт його проживання
на території України станом з 1991 року. Встановлення факту проживання на території України з 1988
року необхідно для отримання громадянства України.

В судовому засіданні заявник свої
вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений в заяві.

Представник заінтересованої особи ВГІРФО при
Старокостянтинівському РВУ МВС України в Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце
розгляду справи був повідомлений у встановленому
законом порядку.

Свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила ті обставини, на
які посилається у своїй заяві заявник та
пояснили, що ОСОБА_1 дійсно проживає на території України з 1988
року по даний час.

Суд заслухавши пояснення заявника, свідка та дослідивши
матеріали справи вважає, що заява задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до записів у трудовій книжці виданої на ім'я ОСОБА_1 серії
ІНФОРМАЦІЯ_1
заявник працював в колгоспі „Комунар" Хмельницького
району Хмельницької області з 01.04.1988 року по 20.10.1988 року, в колгоспі „Ім. Ленінської правди" Хмельницького району
Хмельницької області з 10.03.1989
року по 25.08.1989 року. З 23.09.1989 року по 25.12.1990
року та з 03.02.1990
року по 30.05.1995
року заявник працював в колгоспі
„Ім. Заповіт Ілліча" Чорнобаївського району
Черкаської області.

Судом встановлено, що 27.01.1999 року Дунаєвецьким РВ УМВС в Хмельницькій області заявнику був виданий паспорт громадянина України серії ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд знаходить достатньо підстав для
задоволення заяви.

Даний вид правовідносин регулюється
ст.ст. 256 - 258 ЦПК
України.

На підставі вищенаведеного керуючись ст.ст. 60, 212 - 215, 256 -
258 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити. Встановити факт проживання ОСОБА_1 на
території України з 01.04.1988 року по даний час.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області
шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 липня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України у складі:

Романюка
Я.М.,    Левченка Є.Ф.,      Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сімферопольської міської ради, 3-тя особа: Державна
нотаріальна контора Київського району м. Сімферополя, про визнання права
власності в порядку фактичного спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м. Сімферополя від 13 червня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 листопада 2006 року,

в с т а
н о в и л а :

в жовтні 2005 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Сімферопольської міської ради про
визнання права власності в порядку фактичного спадкування, посилаючись на те,
що має право на частку спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2

В грудні 2005 року ОСОБА_2
звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_1
про усунення від права на спадкування, посилаючись на те, що відповідач не
приймав участі у догляді за ОСОБА_2, який фактично знаходився на її утриманні.

Рішенням Київського районного суду м.
Сімферополя від 13 червня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено, ОСОБА_2  у позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 28 листопада 2006 року це
рішення залишено без змін.

В касаційній скарзі
ОСОБА_2  просить скасувати зазначені рішення,
посилаючись на їх необґрунтованість та порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України під час
розгляду  справи  в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального  чи процесуального  права і не
може  встановлювати або (та)
вважати доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням судом норм матеріального
та процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Касаційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржувані рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м. Сімферополя від 13 червня
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28
листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
Я.М. Романюк

Є.Ф. Левченко

М.П. Пшонка
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 липня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Пшонки М.П.,   Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини А
3283, Криворізької КЕЧ району про визнання права на забезпечення житлом, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Центрально-Міського районного суду  м.
Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 червня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернувся до Верховного Суду України
з касаційною скаргою на рішення Центрально-Міського районного суду  м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від
5.06.2006 р., залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19.12.2006 р., яким у позові відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач
посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги, Криворізька КЕЧ району вказує на те,
що судові рішення, на її думку, є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, місцевий суд виходив з
того, що  позивач, який був звільнений зі
служби за власним бажанням, не належить до категорії військовослужбовців,
звільнених з військової служби, які зберігають право на одержання житла за
рахунок фондів Міністерства оборони України, а тому його вимоги про визнання права на забезпечення житлом не
підлягають судовому захисту.

Апеляційний суд погодився з
таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення судів ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 червня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

М.П. Пшонка

Я.М. Романюк
Справа №2-89/07
РІШЕННЯ
Іменем        України

12 березня 2007
року                                                                                                 м.
Чернігів

Деснянський
районний суд міста Чернігова у складі: головуючої - судді Карапута Л .В., при
секретарях - Чесноковій Ю.В., Товстенко Н.М., з участю сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним будівництва будинку та усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою,

встановив:

У березні 2006 року позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про визнання незаконним будівництва житлового будинку АДРЕСА_1
та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить позивачу
шляхом зобов'язання відповідача знести свій будинок АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і наполягав на їх
задоволенні.

Відповідач позов
не визнала і просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку та
земельної ділянки АДРЕСА_2, а відповідачка є власником будинку та земельної
ділянки АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського райвиконкому міста Чернігова НОМЕР_1 від 14.02.1994
року було дозволено на земельній ділянці по АДРЕСА_1 будівництво гаража з
надбудовою 2-го поверху. Замість дозволеного рішенням райвиконкому від
14.02.1994 року НОМЕР_1 на земельній ділянці НОМЕР_2 замість гаражу з
надбудовою літньої кімнати, фактично було збудовано двоповерховий житловий
будинок з мансардою і гаражем.

Рішенням
виконкому районної ради НОМЕР_3 віл 13.03.2000 року затверджено акт прийомки
спірного будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію. Вказане рішення сторонами не
оспорюється.

Згідно висновку
судової будівельно-технічної експертизи № 64 ц від 23.01.2007 року встановлено,
що при будівництві будинку АДРЕСА_1 вимоги будівельних, протипожежних та
санітарних норм по відношенню до будинку, який знаходиться на сусідній
земельній ділянці по АДРЕСА_2, що належить позивачу, порушені не були.

Тому суд вважає,
що позовні вимоги позивача про визнання будівництва житлового будинку АДРЕСА_1
незаконним та зобов'язання відповідача знести будинок АДРЕСА_1 не підлягають
задоволенню.

Відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати позивачеві не
відшкодовуються.

Також підлягають
стягненню з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 7 грн. 50 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст.
10, 60, 208-209, 292, 294 ЦПК України, ст. 376 ЦК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
7 грн. 50 коп. на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської
області. Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може
бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.