Справа № 2-272/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

13 квітня 2007 року

Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області

в складі: головуючого - судді Солдаткіна С.Г.

при секретарі Сугоняко Н.О.

з участю позивачки ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3.,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Шостка
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до        ОСОБА_3

про стягнення боргу, -

В С Т А
Н О В И В:

25.01.2007
р. ОСОБА_1 звернулась в міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу, з урахуванням індексу інфляції, процентів річних від простроченої суми
за весь час прострочки а всього на суму 17402 грн. 28 коп.

Свої
позовні вимоги вона мотивує тим, що на початку червня 1990 року ОСОБА_3.
попросив у нього в борг 3000 рублів для придбання автомобіля „Таврія”.

19.06.1990
о. вона позичила вказану суму строком на три роки, про що відповідач написав
розписку, однак борг не віддав до цього часу.

Своєчасно
у суд вона не змогла звернутись, т. я. ще на початку 90-х років минулого
століття захворіла та втратила слух. У зв'язку з цим довго  лікувалась у різних лікувальних закладах. Два
роки тому лікарі рекомендували їй придбати слуховий апарат, грошей на який у
неї не було і вона звернулась до відповідача та попросила повернути їй борг,
однак він відмовився. Вважає, що строк позовної давності пропустила з поважних
причин.

У
судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просить
стягнути з відповідача борг в сумі 17402 грн. 28 коп. з врахуванням індексу
інфляції, процентів річних від простроченої суми. При цьому вона пояснила, що
19.06.1990 р. дала в борг відповідачу 3000 рублів терміном на три роки. До
цього часу відповідач борг не повернув. Своєчасно до суду вона не могла
звернутись, т. я. тяжко хворіла весь цей час.

Відповідач
ОСОБА_3. у судовому засіданні позовних вимог не визнав та пояснив, що дійсно у
червні 1990 року отримав у борг у позивачки 3000  рублів про що написав розписку та
зобов'язувався повернути гроші протягом трьох років. 19.06.1993 року він
повернув позивачці три тисячі українських купоно-карбованців. Розписку вона не
віддала, сказала, що це не гроші. Більше вона до нього претензій не
пред'являла, він їй не обіцяв після цього повернути ще якісь гроші. Вважає, що
позивачка пропустила строки позовної давності, поважних причин для пропуску
строків він не вбачає, т. я. позивачка весь цей час вела звичний спосіб життя
та мала можливість своєчасно звернутись до суду.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

По
справі встановлено такі факті та відповідні ним правовідносини.

Згідно
розписки, яку написав ОСОБА_3., він отримав у борг у ОСОБА_1 19.06.1990 року
три тисячі рублів та зобов'язувався повернути борг протягом трьох років. ( а.
с. 7)

Відповідач
ОСОБА_3. пояснює, що через три роки, 19.06.1993 року, він повернув борг, віддав
ОСОБА_1. три тисячі купоно-карбованців. Більше вона претензій до нього не
пред'являла, хоча і не віддала розписку. Він вважає, що ОСОБА_1 пропустила
строки позовної давності.

Відповідно
до ст. 71 ЦК України в редакції 1963 р., загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три
роки.

Згідно
ст. 257 ЦК України в редакції 2003 р., загальна позовна давність встановлюється
у три роки.

Перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його  порушила.

Як
встановлено по справі, борг відповідач повинен був сплатити протягом трьох
років, тобто до 19.06. 1993 року.

Таким чином, перебіг позовної давності
розпочався з 19.06.1993 р. і протягом
трьох років після початку перебігу цього строку позивачка повинна була
звернутись до суду.

Про
порушене її право позивачка довідалась саме після спливу трьох років, т. я. у
розписці було чітко визначена як дату отримання боргу так і термін його
повернення.

ОСОБА_1
зазначає, що строк позовної давності вона пропустила з поважних причин, т. я.
хворіла весь цей час і тому не могла звернутись до суду.

Однак
ці її доводи не заслуговують на увагу і не можуть свідчити про поважність
причин пропуску строку позовної давності.

Той
факт, що позивачка хворіла, знаходилась на лікуванні, знайшов своє
підтвердження, однак, з оглянутої у судовому засіданні історії хвороби видно,
що на лікуванні вона перебувала не тривалий час: у 1995 р. 7 днів, у 1998 р. -
16 днів, у 2000 р. 23 дні, у 2001 р. 8 днів.

В
інший час вона вела звичний спосіб життя6 проживала у своїй квартирі,
отримувала пенсію та спілкувалась з працівником пошти, сплачувала комунальні
послуги, неодноразово виїздила на санаторно-курортне лікування до міст Одеси,
Миргорода. Крім того, до 29.11.1993 року ОСОБА_1 працювала на казенному заводі
„Зірка” та була звільнена за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.
Також позивачка весь цей час спілкувалась зі своїми знайомими, соціальним
працівником, працівниками пошти.

У
судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5. та  ОСОБА_6, які пояснили, що давно знають
ОСОБА_1, спілкуються з нею. Знають про те, що Захарченко мав борг перед
позивачкою. Також вони пояснили, що ОСОБА_1 часто хворіє, але ходить вона
самостійно, сама себе обслуговує.

Таким
чином суд вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності без поважних на
те причин, вона мала можливість звернутись до суду самостійно або в інший
спосіб - шляхом написання заяви прокурору про порушені її права та з проханням
звернутись до суду на захист її прав.

Керуючись
ст.  ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214,
215  ЦПК України, ст.  257, 261 ЦК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про  стягнення боргу, в і д м о в и т и  у зв'язку з пропуском строків позовної
давності.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПУ України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення 10 денного строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у 20 денний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
Шосткинського

міськрайонного
суду                                                                       С.Г.Солдаткін