Справа
№ 2- 238/ 07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року    Нахімовський районний суд м. Севастополя в
складі:

головуючого судді
Лемешко А.С.

при секретарі
Грищенко P.M.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні м.  Севастополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про визнання
договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, вказуючи, що 21.01.2005 р. між
відповідачами був укладений договір дарування жилої кімнати площею 12,6 кв.м., яка знаходяться
у квартирі АДРЕСА_1, в
зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_4 отримав за вказану кімнату грошові кошти у
розмірі 4000 гривень від ОСОБА_3

Позивачі у судове засідання не з'явилися, повідомлені
належним чином, суд вирішував справу на підставі наявних у ній даних і доказів
про права і взаємовідносини сторін.

Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, відповідач ОСОБА_3
свої заперечення обґрунтовує тим, що кімнату вона отримала від ОСОБА_1 в
дар, грошей за кімнату вона йому не платила, відповідач ОСОБА_4 грошей від
ОСОБА_3 не отримував.

Суд, вислухав відповідачів, вивчивши матеріали справи,
вважає позовні вимоги не обгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 за станом на
21.01.2005 р. були позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, неповнолітня ОСОБА_5 у розмірі
7/10 часток квартири на праві сумісної часткової власності та відповідач
ОСОБА_4, якому належала у квартирі на праві приватної власності житлова
кімнагга площею 12, 6 хв. м.,
що підтверджується свідоцтвами про право власності на житло від 10.09.2002 р, 07.10.2004 р.

21.01.2005
р. між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування
кімнати, згідно якому ОСОБА_4 передав у дар ОСОБА_3 належну йому житлову
кімнату у квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 прийняла дарунок. Договір був укладений у письмовій
формі, підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом, що
підтверджується копією договору який є у матеріалах справи.

Представлені суду докази об'єктивно і достовірно доводять
той факт що, що між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений
договір дарування кімнати, який був скоєний з додержанням сторонами вимог, які
є необхідними для чинності правочину. Підстави, на які посилаються позивачі у
своєму позові про визнання договору недійсним, не найшли свого підтвердження у
судовому засіданні, а також суперечать матеріалам справи.

На підставі викладеного, суд вважає, що немає підстав для
визнання договору дарування недійсним, у зв'язку з чим у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2
необхідно відмовити.

Оскільки рішення постановляється на користь відповідачів,
суд відмовляє позивачам у задоволенні позовних вимог про стягання понесених
ними судових витрат з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 203,234,717-722
ЦК України, ст.ст. 10,30,60,79,88,212,213,224
ЦПК суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання договору дарування недійсним -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі у 10
денний строк заяви про апеляційне оскарження та подання протягом 20 діб апеляційної
скарги з подачею її копії до Апеляційного суду м. Севастополя .

Суддя