Справа № 2659                                                           Головуючий
у їй інстанції - Ненахов Т.В.
- 34                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007
року колегія судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Тамакулової В.О.

суддів -Лисичої Н.М., Котушенко С.П.

при секретарі - Чергенець С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1   на     рішення
Нікопольського
міськрайонного     суду Дніпропетровської області від 15 січня 2007 року за її
позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
мотивуючи це тим, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської
області від 1 грудня 2003 року відповідач
зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до її
повноліття у розмірі  1/4частини всіх
видів доходу. Фактичний розмір отриманих аліментів становить 10-12 гр. на місяць.

Посилаючись на
зміну законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну
дитину, позивачка просила збільшити розмір аліментів, визначених за рішенням
суду на утримання дочки, встановивши його не меншим 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Рішенням
Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачка порушує питання про скасування рішення, як ухваленого з
порушенням норм матеріального та процесуального права і направлення справи на
новий розгляд.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить
передбачених ст.ст.309-311 ЦПК України підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Як вбачається з
матеріалів справи рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської
області від 1 грудня 2003 року відповідач
зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини
неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

В 2005 році в частину 2 ст.182 СК
України були внесені зміни відносно мінімального розміру аліментів на одну
дитину, який з 15 жовтня 2005 року не може
бути меншим, ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184
цього Кодексу.

У відповідності
з роз'ясненнями, даними в п.17 постанови №3
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року
«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При
цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення
мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду
постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 в
задоволенні позову.

Доводи
апеляційної скарги про те, що суд не прийняв до уваги погіршення матеріального
стану позивачки та поліпшення матеріального стану відповідача, не є підставою
для її задоволення, оскільки з позовної заяви видно, що ОСОБА_1 ставила перед
судом питання про збільшення розміру аліментів не в зв'язку зі зміною
матеріального стану, а в зв'язку зі зміною законодавства в частині визначення
мінімального розміру аліментів на одну дитину.

Не являються
підставою для скасування рішення і посилання апелянта на її потребу в
додаткових витратах в зв'язку з погіршенням здоров'я дочки, оскільки вона, при
наявності підстав, не позбавлена права звернення до суду з позовом про участь
відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими
обставинами.

Інші доводи
апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення спору і не дають
підстав до висновку про неправильність застосування судом норм матеріального та
процесуального права.

2

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2007 року залишити
без зміни.