Справа
№2-958/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007
року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Устіченко К.І.,

при секретарі -Борсук І.С.,

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Снігурівка
цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Миколаївської області від 11 вересня 2007 року, вирок Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 04 липня 2007 року в частині вирішення
цивільного позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу
в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства.

03.10.2007 року  відкрито провадження
у справі за позовом ОСОБА_2 доОСОБА_3 про відшкодування моральних збитків.

29 жовтня 2007 року до участі у справі в якості співвідповідача притягнуто
ОСОБА_4.

14 листопада 2007 року позивач збільшив свої позовні вимоги та просив
стягнути з відповідача 12000 грн. моральної шкоди. В заяві послався на таке.
11.02.2007 року близько 02-00 год. ночі в с. Першотравневе Снігурівського
району Миколаївської області ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння і керуючи транспортним засобом ВАЗ -2103, реєстраційний НОМЕР_1, який
належитьОСОБА_4, і яким він керував за довіреністю, порушуючи Правила
дорожнього руху України, вчинив наїзд на позивача.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачеві були заподіяні тілесні ушкодження
у вигляді закритого перелому внутрішньої лодижки правої гомілки, гематоми
правого стегна і лівої повздовжньо - поясничної області, які згідно висновку
судово - медичної експертизи за критерієм тривалості розладу здоров'я
відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

У зв”язку з цим ОСОБА_2 пережив фізичний біль та страждання, були змінені
нормальні обставини життя позивача, він не міг самостійно рухатися, відвідувати
школу, знизилася успішність, випускні іспити, пропустив випускний вечір, не
вступив до військового ВУЗу.

Крім цього, через дорожньо - транспортну пригоду позивачеві завдано і
психологічної травми.

Позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його
користь 12000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали
повністю і просили про їх задоволення на підставі ст. 1167, ч.2 ст. 1187, ч.1
ст. 1190 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги визнали частково та
просили їх задовільнити в межах 1700 грн.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги позивача не визнав. Суду пояснив, що
дійсно автомобіль ВАЗ - 2103 , належав йому на праві власності, але він його
продав ОСОБА_3 за генеральною довіреністю 25.02.2005 року, а   ОСОБА_3 мав право керувати згаданим
автотранспортним засобом на підставі його довіреності від 25.02.2005 року.

Дослідив докази,
суд прийшов до наступного.

Як вбачається з вироку Снігурівського районного суду Миколаївської області
від 04 липня 2007 року (а.с.4), ОСОБА_3 визнано винним і засуджено за те, що
він перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння 11 лютого 2007 року близько
02-00 год. ночі в с. Першотравневе Снігурівського району Миколаївської області,
керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ - 2103, реєстраційний НОМЕР_1,
який належитьОСОБА_4 і яким він керував за дорученням останнього, рухаючись по
вул.. Леніна в порушення вимог п.п.2.9 „а”, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху
України, виконуючи обгін іншого транспортного засобу допустив наїзд на ОСОБА_2.

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди позивачеві були спричиненні
тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому внутрішньої лодижки правої
гомілки, гематоми правого стегна і лівої повздовжньо - поясничної області, які
згідно висновку судово - медичної експертизи за критерієм тривалості розладу
здоров'я відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно -
правові наслідки дій особи, стосовно, якої ухвалено вирок, з питань чи мали
місце ці дії, та чи  вчиненні вони цією
особою.

В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч.2 цієї статті.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання, або утримання  якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка виникла з вини
відповідача ОСОБА_3 і завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким він володів
на підставі довіреності була заподіяна моральна шкода позивачеві. Між
неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 та моральною шкодою є безпосередній
причинний зв'язок. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень середнього ступеню
тяжкості, позивач пережив фізичний біль та психічні страждання, як під час
заподіяння тілесних ушкоджень, так і в подальшому на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні з 11 лютого 2007 по 31 березня 2007 року. Були порушені  нормальні життєві зв'язки позивача, який
довгий час не міг самостійно рухатися, відвідувати школу, нормально навчатися,
підготуватися до випускних іспитів, спілкуватися зі своїми друзями та
однолітками, здійснити інші мрії  після закінчення
школи.

Суд вважає, що за заподіяну моральну шкоду перед позивачем повинен
відповідати ОСОБА_3, який здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки
на підставі довіреності ОСОБА_4. Останній не може відповідати перед позивачем
за заподіяну моральну шкоду, так як під час заподіяння шкоди він не являвся
володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та
обсяг фізичних та психічних  страждань,
яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат. Суд враховує стан здоров”я потерпілого,
який потребує подальшого лікування, звільнений від фізичних навантажень. При
цьому виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, суд визначає розмір відшкодування моральної
шкоди у сумі 5000 грн.

Справу вирішено на підставі ст.ст. 1167, 1187 ЦК України.

Позовні вимоги відносно ОСОБА_4. задоволенню не підлягають, як такі що не
ґрунтуються на Законі.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України суд покладає на відповідача ОСОБА_3
обов'язок по сплаті судових витрат.

Керуючись ст..ст. 3,4, 57, 60, 208, 209,213 - 215, 218 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовільнити частково.

Стягнути зОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн. (п'ять тисяч гривень)
моральної шкоди.

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути зОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 250 грн.
(двісті п'ятдесят гривень) та витрати на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 грн. та на користь ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 350 грн. за надання йому юридичної допомоги.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10-ти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, через місцевий суд.

СУДДЯ
: