Справа № 2- 362/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007
року.

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у
складі головуючого Карпенко
О Л. при секретарі Пономаренко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_1 до
Новоукраїнської міської ради про визнання права власності на самочинно
збудовані об"єкти нерухомості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернулася з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на
збудовані на тереторії садиби АДРЕСА_1 капітальні будівлі двох сараїв. Позовні
вимоги обгрунтовано тим, що позивачка перебувала у шлюбі з нині померлим ОСОБА_2, який являвся
власником цієї садиби згідно свідоцтва про право власності. Разом з чоловіком
вони самовільно збудували на земельній ділянці на якій розташовано садибу два
сараї. Згідно висновку архітектора один сарай побудований без порушень ДБН, а
виготовлення технічної документації на інший можливо за умови погодження його
розміщення з сусідом і РВ ГУМВС. Розміщення другого сараю погоджено. ІНФОРМАЦІЯ_1року помер її
чоловік, вона являється спадкоємцем першої черги за законом, на час його смерті
вони проживали разом, заяву про відмову від спадщини вона не подавала, а тому
прийняла спадщину.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов
повністю.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про
небхідність задоволення позову так, як в судовому засіданні встановлено
слідуюче.

Власником
домоволодіння розташований в АДРЕСА_1,
являється ОСОБА_2
(ах.        ).

З свідоцтва про
смерть (а.с.                     ) вбачається, що ОСОБА_2

Романович помер ІНФОРМАЦІЯ_1року.

За життя ОСОБА_2 Романович
перебував у шлюбі з позивачкою по справі, шлюб зареєстровано Новоукраїнським
бюро РАГС 20 січня 1953 року, актовий
запис № 12, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.
).

Згідно ст. 22 КпШС України
майно, набуте подружжям в період шлюбу, являється їх спільною сумісною
власністю, а тому садиба АДРЕСА_1 належала позивачці та її чоловіку на праві
спільної сумісної власності.

2

ОСОБА_2 розпорядження на
випадок своєї смерті не робив, а тому спадкоємицею померлого являється
позивачка по справі у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР (ах.       ). Інші особи не
заявляли про свої права на спадщину.

Згідно пояснень позивачки та відомостей домової книги
(а.с.                       )

позивачка проживала з своїм
чоловіком за адресою АДРЕСА_1,
до моменту його смерті і в меперішній час проживає там же. Тому, в силу ст.
549 ч. 1 п. 1) ЦК УРСР вважається
спадкоємцем, який вступив у володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину.
В силу ст. 548 ч. 2 ЦК УРСР спадщина
належить саме їй.

Згідно схеми до
акта обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, проведеного 28
лютого 2007 року
архітектором архітектурно -планувального
бюро і затвердженого архітектором міста Новоукраїнка (а.с. ) на земельній
ділянці самовільно зведено капітальні приміщення двох сараїв, позначені в
інвентарній справі літерами "є" і "Д". Ці сараї збудовано
на земельній ділянці наданій рішенням виконкому Новоураїнської міської ради від
27 листопада 1997 року ОСОБА_2 для будівництва
і обслуговування будинку і господарських споруд. Відомості про надання ОСОБА_2 дозволу на їх
будівництво та про існування проектної документації відсутні, а тому відповідно
до ст. 376 ч. 1 ЦК України це
будівництво є самочинним.

Згідно
акта обстеження від 28 лютого 2007 року складеного
архітектором

КП
"Архітектурно - планувальне
бюро" і затвердженого архітектором міста -

сарай
позначений в інвентарній справі під літерою "є" збудовано без
порушення

ДБН, а
на сарай під літерою "Д" можливо оформлення документів на самочинне

будівництво
при умові письмової згоди сусіда та погодження з РВ ГУМНС.

Така
згода була досягнута, що підтверджується розпискою (ах.              )
та

погоджувальним написом РВ ГУМНС на акті.

Відповідач не
заперечив проти визнання права власності на нерухоме майно за позивачем, вимог
про визнання права власності за собою або знесення нерухомого майна не ставив.

Статтею 376 ч. 5 ЦК України
передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на
ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Суд не встановив
обставин, які б давали підстави стверджувати, що визнання право на самочинно
збудовані об"єкти нерухомості за адресою АДРЕСА_1, в м.
Новоукраїнці, порушує права інших осіб.

З урахуваням
викладено, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову, який підлягає
задоволенню

Таким чином,
визнане рішенням суду право позивача на нерухоме майно підлягає державній
реєстрації.

Керуючись ст. 529 ч. 1, ст. 548 ч. 2, ст. 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР, ст. 16 ч. 2 п. 1, ст. 376 ч. 1,5. ст. 377 ч. З, ст. 392, п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
ст.ст. 209,213,215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на самочинно збудовані на тереторії садиби по провул. АДРЕСА_1 капітальні
будівлі двох сараїв позначених в інвентарній справі літерами "є" і
"Д" відповідно.

3

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через
Новоукраїнський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та подачі апеляційної
скарги протягом наступних двадцяти днів після подання заяви.

Рішення суду набуває законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але "' апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий :                                                                О.
Л. Карпенко