Справа № 22-ц-155/2007 р                                          Головуючий у 1 - інстанції - Жмурченко В.Д.
Категорія -36                                                               Суддя-доповідач - Білецький О.М.
УХВАЛА

іменем
України

8 лютого 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів                - Білецького О.М., Криворотенка
В.І.

з участю секретаря судового
засідання - Чуприни В.І. та особи, яка приймає участь у
справі - відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 13 грудня 2006 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про

стягнення аліментів, -

встановила:

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом.

Рішенням Недригайлівського районного
суду від 13 грудня 2006 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно аліменти в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку
відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років на кожну дитину, до їх
повноліття, починаючи стягнення з 26 вересня 2006 року.

Крім того, з ОСОБА_2 на користь
держави стягнуто судовий збір в розмірі 51 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповноту з'ясування обставин,
порушення судом норм матеріального і процесуального
права, просить це рішення скасувати та закрити провадження в даній справі.

Вказує, що діти фактично проживають з обома батьками і він приймає значну
участь в їх утриманні. Посилається на наявність
у нього інших утриманців - своїх батьків похилого віку.

Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги наявність затвердженої ухвалою
того ж суду мирової угоди між цими ж сторонами того самого
предмету.

Вислухавши
пояснення, дослідивши матеріали і перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія
суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Як встановлено судом, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому
шлюбі з 7 вересня 1991 року. Від шлюбу мають синів ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Недригайлівського районного суду від 1 березня 2005 року шлюб
сторін розірвано, дітей визначено проживати з матір'ю.

З серпня 2006 року діти проживають з позивачкою та фактично знаходяться на
її утриманні.

Позивачка працює ІНФОРМАЦІЯ_3 ТОВ «Вільшанські ковбаси», інших доходів крім
заробітної плати вона не має.

2

Відповідач працює ІНФОРМАЦІЯ_4 Філії «Роменський молочний комбінат», має середньомісячний заробіток у 2006 році близько 900 грн.
Проживає з батьками - пенсіонерами.

Вказані факти повно і всебічно з'ясовані судом першої інстанції на підставі
належним чином досліджених доказів.

За таких обставин обґрунтованим є висновок суду про те, що ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до
досягнення ними повноліття, а його матеріальне
становище, навіть враховуючи перебування на утриманні батьків-пенсіонерів, надає таку можливість шляхом сплати на користь позивачки
щомісячно аліментів у визначеному судом розмірі.

Рішення суду узгоджується з вимогами ст.ст.180, 182 СК України і доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Добровільна участь відповідача в матеріальному забезпеченні синів не
позбавляє позивачку права на одержання коштів
на утримання дітей за рішенням суду.

Дійсно, ухвалою Недригайлівського райсуду від 29 серпня 2005 року була
затверджена мирова угода по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, згідно з умовами якої позивачка зобов'язувалась повністю утримувати меншого
сина, а відповідач - старшого.

Однак, наявність такої угоди по даній категорії справ не є перешкодою для
вирішення питання утримання дітей за рішенням
суду, оскільки ситуація в сім'ї змінилась.

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідає вимогам норм
матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни або
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 13 грудня 2006 року в
даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двох
місяців з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: