КОПІЯ                                                                                               Справа № 2-32/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого    2007 року                 Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді
Семенченка О.М., при секретарі Кащенко
Т.1., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2007 року до суду звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з зазначеним позовом, мотивуючи тим,
що вона разом з відповідачем ОСОБА_2, з яким перебувала в шлюбі, та своїм повнолітнім сином з 1989 року проживають в
квартирі в смт. Варва. В 1996 році шлюб між нею
та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, проте, вони
продовжували проживати разом і вона, як і раніше, продовжувала сплачувати всі комунальні послуги. За період з 2003 року по 2006 рік
нею було сплачено за теплопостачання, електроенергію, газ, водопостачання та
водовідведення, а також квартирну плату 3526, 63 грн. Крім
того, нею за власні кошти було проведено ремонт квартири, на який затрачено
3182,95 грн. Оскільки в квартирі проживає три повнолітні особи, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача одну третю частину
коштів, затрачених нею на сплату комунальних послуг і проведення ремонту.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що в 1989 році вони з відповідачем
ОСОБА_2, на підставі ордера, отримали квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1. 18
січня 1996 року вони розірвали шлюб з ОСОБА_2. Як під час шлюбу так і після
розлучення позивачка сплачувала комунальні платежі за себе і за
відповідача, так як він зареєстрований в
даній квартирі. В квартирі позивачка проживає разом із сином. Відповідач взагалі не бере ніякої участі в
утриманні даної квартири. В період з 2003 року по 2006 рік позивачкою були сплачені комунальні послуги на загальну
суму 3526,63 грн. Так як плата за
комунальні послуги нараховувалась на трьох чоловік, то позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 1175,54 грн., які вона сплатила за
нього.

Також позивачка ОСОБА_1 пояснила, що проводила в квартирі ремонт і нею були
понесені затрати на загальну суму 3182,95 грн., а тому третю частину від цієї
суми 1060,98 грн. просить стягнути  з
відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав в частині тих платежів, що утворюються внаслідок нарахування за комунальні послуги, виходячи з
кількості проживаючих в квартирі осіб, а саме, за
квартплату, водопостачання та водовідведення до встановлення лічильника і теплопостачання до облаштування індивідуального
опалення. В решті позов не визнав і пояснив, що на протязі останніх п"яти
років він не проживає в квартирі по тій причині, що доглядає свою стару матір,
яка проживає в іншому районі, і користується квартирою декілька разів на
місяць. Комунальними послугами в квартирі користується в незначних об'ємах, а
окремі місяці взагалі не користувався ними, але свою частку коштів він вносив особисто позивачці ОСОБА_1 з розрахунку
використаних ним комунальних послуг в тому чи іншому
місяці. На третю частину, як того вимагає позивач, він не
згодний.

Крім того, відповідач заперечив щодо позову в частині стягнення з нього
коштів за ремонт квартири, оскільки ремонт не
був викликаний необхідністю.

2

Представник ПП "Комунальник" ОСОБА_3 пояснив, що квартира, в якій
проживають сторони, є комунальною власністю
Варвинської селищної ради і передана їм на
обслуговування. Особовий рахунок заведений на ОСОБА_1 Вона являється платником комунальних послуг. Заборгованості по даних
послугах за квартиру немає. В квартирі, де проживають позивач і
відповідач, було централізоване теплопостачання. Проте, в 2004 році в квартирі було облаштоване індивідуальне опалення з
встановленням окремого водонагрівного котла, а
також були встановлені лічильник на воду, у кухні проведено облицювання стін керамічною плиткою, у двох кімнатах та кухні
встановлені метало-пластикові вікна за власний
рахунок квартиронаймача. ПП "Комунальник" участі в ремонті квартири не приймав, оскільки капітального
ремонту будинок не потребував. На проведення поточного ремонту і
встановлення автономного опалення квартиронаймач дозволу у ПП
"Комунальник" не запитувала.

Заслухавши доводи сторін та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, власником якої є Варвинська
селищна рада, була надана у користування сім'ї позивача ОСОБА_1 в 1989 році (а.с. 14). 18 січня 1996 році шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний, проте сторони залишалися
проживати в квартирі без її розподілу. На даний час в квартирі
зареєстровані і проживають три особи, а саме, позивач ОСОБА_1, її син ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2. Квартира не приватизована. Квартиронаймачем є позивач ОСОБА_1(а.с.
12). Згідно довідок (а.с.7-11), платником за комунальні послуги
є позивач ОСОБА_1 За період з 2003 року сплачено за теплопостачання 469,1
гривень, за електропостачання - 357,94 грн., за водопостачання - 817,13 грн., ПП "Комунальник" - 698, 88 грн., за
газопостачання - 848, 51 грн., за теплопостачання - 251,95
грн., за водовідведення - 83,12 грн., а всього -3526,63 грн.
Заборгованості по платежах за комуні послуги немає.

Згідно ст.. 64 СК України члени сім'ї наймача, в
тім числі і ті, які перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати у займаному жилому приміщенні, які
проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть
усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Тому суд приходить до
переконання, що всі члени сім'ї, в тім числі і
відповідач ОСОБА_2, повинні нести солідарну з позивачем ОСОБА_1 майнову відповідальність по отриманню комунальних послуг
і утриманню житла.

Згідно ст. 554 ЦК України боржник, який виконав
солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти
солідарних боржників у рівній частці.

Проте суд вважає, що при вирішенні цього спору слід застосувати вимоги ст.. 257 ЦК України, згідно якої загальна
позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тому суд вважає, що
позовні вимоги можуть бути задоволені лише за період на протязі строку позовної давності, тобто в частині сплати
комунальних послуг на протязі останніх трьох років
перед зверненням з позовом до суду, а саме, з січня 2004 року по січень 2007 року.

Таким чином, зворотному стягненню з відповідача ОСОБА_2 підлягає одна третя частина
від сплачених в 2004 - 2006 роках сум за водопостачання - 271,65 грн., за природний газ - 229,08 грн, за електроенергію -98,47 грн,
за теплопостачання в 2004 році - 96,29 грн., за квартирну плату - 174,72 грн.,
а всього - 870,21 грн. Кошти за комунальні послуги, сплачені в 2003 році, поверненню не підлягають, оскільки минув
строк позовної давності.

Суд не може погодитися з запереченнями відповідача ОСОБА_5 в тому, що він не проживає в квартирі, оскільки з довідки
(а.с. 12) вбачається, що він зареєстрований за місцем знаходження квартири, а
також визнав сам, що періодично користується цією квартирою. Доводи про те, що він мало використовує води, електроенергії та
газу, не можуть бути взяті судом до уваги,
оскільки вимірювальні прилади споживання комунальних
послуг встановлені не на кожну особу, а на всю квартиру. Суд також не

3

може взяти до уваги твердження ОСОБА_5 про передачу ним коштів для сплати
комунальних послуг особисто ОСОБА_1, оскільки ним не було подано суду доказів про
підтвердження зазначеної обставини.

Суд також вважає, що позовні вимоги в частині стягнення затрат, понесених позивачкою ОСОБА_1 для проведення ремонту квартири, не
можуть бути задоволені, оскільки позивач в
судовому засіданні не довела, що була необхідність проведення такого ремонту. Крім того, згідно ст.. 184 ЖК України, фінансування затрат на експлуатацію та ремонт ( поточний і
капітальний) житлового фонду місцевих Рад народних
депутатів здійснюється за рахунок коштів житлово-експлуатаційних організацій, а в разі недостачі цих коштів - за
рахунок державного бюджету. Тому суд вважає, що в позові в цій частині
слід відмовити.

Судові витрати, понесені позивачкою ОСОБА_1, пов"язані з розглядом
цієї справи, у відповідності зі ст.. 88 ЦПК, слід покласти на
відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 212-215,217 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів
в порядку регресу  задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 870 (вісімсот сімдесят) гривень 21 коп. в порядку регресу сплачених коштів за комунальні послуги та 83 гривні судових витрат, а всього 953 (дев'ятсот
п'ятдесят три) гривні 21 копійку.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернігівської області через місцевий
Варвинський районний суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.