Справа № 2-1252/07/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                            УКРАЇНИ.

27 лютого 2007
р.                                 Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого
- судді Плетньова В.В.

при
секретарі        Гусаковій Г.В.,

розглянувши у відкритому
судовому   засіданні в залі суду у
м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору
дарування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1.ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з
позовною заявою, в якій просить розірвати договір дарування від ІНФОРМАЦІЯ_2., за яким вона
подарувала відповідачці свою квартиру за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те,
що на момент укладення договору хворів її син й виникла необхідність
розпорядитися квартирою на випадок її, позивачки, смерті. Відповідачка обіцяла
за це піклуватися про брата та витратити кошти від продажу квартири на його
лікування. Після одужання сина позивачка з середини 2003 р. неодноразово
зверталася до дочки з пропозицією розірвати договір. Дочка обіцяла це зробити
але обіцянку не виконала. Влітку 2006 р. відносини між сторонами погіршились.
Позивачці стало відомо, що дочка зареєструвала договір дарування у КП
„Харківське МіськБТІ", отримала новий техпаспорт. Позивачка вважає, що дії дочки
порушують домовленість, що існувала між ними на момент підписання договору.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов, просить
розірвати договір,

стверджує, що дочка ніколи не вселялася до спірної
квартири, тобто не прийняла дар, у квартирі проживає тільки сама позивачка.

Представник відповідачки ОСОБА_3.
позов не визнав, вважає, що будь-яких підстав для розірвання договору
немає.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали
справи у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких
підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2. сторони уклали договір
дарування, за яким позивачка ОСОБА_1. подарувала своїй дочці ОСОБА_2 квартиру
за адресою: АДРЕСА_1.

Договір було
укладено у відповідності з вимогами ст.243 ЦК України 1963 р.

Посилання позивачки на ст.227 ЦК України 1963 р.
є необгрунтованим, оскільки ця норма регулювала інші правовідносини.

Відповідно до вимог СТ.717 ЦК
України за договором дарування одна сторона (дарувапьник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок
обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або
немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно ст.727 ЦК України
дарувапьник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи
іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти
життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або
дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці
дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник
має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює
загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову
цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо
внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить історичну,
наукову, культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена.

-Дарувальник
має право вимагати
розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є
збереженим.

Згідно СТ.728 ЦК України
до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в
один рік.

Можливості розірвання договору дарування ЦК України 1963 р.
не передбачав взагалі.

Жодної з обставин, які законодавець передбачив як
підстави для розірвання договору, позивачка не навела.

Питання про
визнання договору недійсним вона перед судом не ставила.

Таким чином,
підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись
ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.ст.717 та 727 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня проголошення рішення та поданням протягом 20 днів після цього самої
апеляційної скарги - через Київський районний суд м.Харкова з подачею копії
апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області, або в порядку,
визначеному ч.4 ст.295 ЦПК України.