Рішення

іменем      України

22 жовтня 2007 року                                     Козельщинський
районний суд Полтавської області

в складі головуючого
судді   - Науменко Н.Д.

при
секретарі                                     -
Старостенко О.А.

з участю позивача                           -  ОСОБА_1

представника
позивача                   -   ОСОБА_2

відповідача                                       -  ОСОБА_3

представників
відповідача              -  ОСОБА_7 і ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
селища Козельщина справу  за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту , визнання права власності
на житловий будинок з надвірними побудовами
,                                                               установив:

Позивач  ОСОБА_1 звернулась до
районного суду із позовом в якому прохала визнати недійсним заповіт ,
посвідчений Солоницькою сільською радою Козельщинського району Полтавської
області 16 травня 2000 року від імені ОСОБА_5 на ім"я відповідача і
визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними побудовами ,
зазначений у заповіті і розташований в АДРЕСА_1. При цьому вказувала , що даний
заповіт не посвідчений в Козельщинській державній нотаріальній конторі ,а
секретар сільської ради є тіткою
відповідача і відповідач пропустив строк на прийняття спадщини.
Зазначала , що підставою для визнання недійсним заповіту є відмова відповідача
надавати допомогу по утриманню будинку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 відмовилась
від  позовних вимог в частині визнання
права власності на будівлі і відмова прийнята судом, а наполягала на визнанні
недійсним заповіту з причини відмови відповідача надавати допомогу по утриманню
будинку і догляду за нею, посилалась на те , що
заповіт оформлявся на дому і чоловік не приходив до сільської ради за
станом здоров"я, а тому не підписувався у книзі реєстрації нотаріальних
дій. Також  наполягала на визнанні
недійсним заповіту з причини посвідчення його
секретарем , який перебуває у родинних стосунках з відповідачем.
Стверджувала , що ОСОБА_5  хотів  скласти заповіт на відповідача , так як
сподівався , що він допомагатиме їм , для чого вона запросила секретаря
Солоницької сільради для оформлення заповіту, а після смерті чоловіка
відповідач створив свою сім"ю і перестав допомагати їй по господарству , а
вона потребувала допомоги за віком  і
станом здоров"я.

Представники позивача ОСОБА_6 і ОСОБА_2 наполягали на визнанні недійсним
заповіту із названих вище підстав.

Відповідач ОСОБА_3 і його представники ОСОБА_7 і ОСОБА_4 позову не
визнали і  прохали відмовити у
задоволенні позову , посилаючись на відсутність правової підстави для визнання
його недійсним ,  сплив строків позовної
давності для його оспорювання. Зазначали , що заповітом не порушено права
позивача , який внесений у заповіт . Пояснювали , що відповідач надавав
допомогу позивачці , проживав у її будинку і робив ремонт в ньому до часу ,
коли позивач вигнала його.

Суд
, вислухавши сторони , їх представників , вивчивши матеріали справи , вважає ,
що позов задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено , що  згідно
заповіту посвідченого  16 травня 2000
року Солоницькою сільською радою за реєстровим номером  17
ОСОБА_5 на випадок своєї смерті
зробив розпорядження належним йому будинком  , розташованим в селі Солониця
Козельщанського району і всім майном  на
користь ОСОБА_3, оговоривши право своєї дружини - позивача по справі ,
проживати в  будинку до дня своєї смерті
( аркуш - 25 );

Із оглянутої судом книги реєстрації нотаріальних дій Солоницької
сільської ради

За 2000 рік вбачається , що за реєстром № 17
зареєстровано заповіт ОСОБА_5, а оригінал заповіту відповідає наданій сторонами
копії ( аркуш - 25 ) ;

Секретар Солоницької сільської ради ОСОБА_8 показала суду , що  16 травня 2000 року до неї , як посадової
особи , на яку покладено обов"язок рішенням виконкому вчиняти нотаріальні
дії на території сільради прийшли ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , які попросили скласти
заповіт на сина свого сусіда ОСОБА_3 на жилий будинок. Вона оформила заповіт,
який ОСОБА_5 підписав двічі і розписався в книзі реєстрації нотаріальних дій.
При оформленні заповіту нею було роз"яснено його права і  права дружини на проживання у будинку до дня
смерті. Заперечувала  проти тверджень
позивача , що оформляла заповітна дому , посилаючись , що при оформленні на
дому вона  заповнює текс  прописом , так як не має друкарської машинки
машини і робить про це відмітку на заповіті, зазначаючи причину оформлення на
дому.

За свідоцтвом про смерть , виданим Солоницькою сільською радою ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( аркуш - 11 );

На ім"я померлого виготовлена технічна документація на житловий
будинок з надвірними побудовами по АДРЕСА_1 ( аркуш - 5-8 ) ;

Із  виписки із реєстру спадкових
справ , вбачається , що спадкова
справа  після померлого ОСОБА_5 не
відкривалась.

Проаналізувавши  зазначені документи і пояснення сторін суд
приходить до висновку , що загальні вимоги , передбачені ст. 203 ЦК України ,
додержання яких є  необхідним для
чинності заповіту при його складанні і посвідченні,  16.05.2000 року ОСОБА_5 в  Солоницькій сільській раді  секретарем дотриманні.

Стаття 10 ЦПК України покладає на
сторону обов"язок довести ті обставини , на які посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано доказів , які б свідчили про відсутність у ОСОБА_5
наміру скласти заповіт на ім"я ОСОБА_3,
відсутність повного об"єму цивільної дієздатності, а також
порушення передбаченої законом
форми  укладання  заповіту, підробку підпису в книзі реєстрації
нотаріальних дій секретарем  сільської
ради. При цьому  надання допомоги і
догляд збоку особи , на чию користь складено заповіт, не є обов"язковим
для його правомочності.

Суд не приймає до уваги тверджень позивача щодо необхідності реєстрації
заповіту , посвідченого  посадовою особою
сільської ради в  нотаріальній конторі ,
так як це не передбачено Законом України "Про нотаріат ", і вважає ,
що секретар Солоницької сільської ради , посвідчуючи заповіт на ім"я свого
племінника не допустила порушення  вимог
ст. ст. 9 і  37   ЗУ "Про нотаріат" , щодо  права вчиняти нотаріальні дії і обмежень у
праві вчиняти нотаріальні дії в інтересах близьких родичів , а неприйняття
спадщини  відповідачем у встановлений ст.
1270 ЦК України строк не тягне за собою визнання недійсним заповіту.

Суд також не приймає тверджень відповідача щодо порушення  позивачем строку  позовної давності , так як перебіг строку  позовної давності  за ст..261 ЦК України починається з дня, коли
особа довідалась про порушення  свого
права , а таким днем є звернення позивача до суду у  серпні 2007 року з позовом про визнання права
власності на жилий будинок.

За таких підстав позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним заповіту
від 16.05.2000 року складеного ОСОБА_5 і посвідченого Солоницькою сільською
радою за реєстром № 17 не можуть бути задоволені за їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 203 , 261 , 1270 ЦК України , ст.. 9, 37 ЗУ "Про
нотаріат" , ст.ст.4- 15  , 213
,  214 ЦПК України  суд ,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про  визнання недійсним заповіту відмовити за
недоведеністю.

Рішення  набуває чинності після
спливу строку на подання заяви  про
апеляційне оскарження якщо така заява не подана , або після винесення рішення
апеляційною інстанцією.

Повне рішення може бути оскаржене в на протязі десяти днів шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження і протягом наступних 20 днів шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через
Козельщинський районний суд.

Рішення надруковане суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Головуючий:                                                                                                              Н.Д.
Науменко