Справа № 22-ц- 603 / 2007 року                               Головуючий 1 інстанції - Колодяжна І.М.
Категорія - про стягнення
аліментів                                                            Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 лютого 2007 року.                                                      Колегія
судців судової палати у

цивільних справах апеляційного суду Харківської області в
складі:

Головуючого-судді -
Кіся П.В., суддів - Кругової
С.С. і Пилипчук Н.П.,

при секретарі -
Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в
місті Харкові справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова
від 06.12.2006 року

по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання
неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.
просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.12.2006 року і ухвалити
нове, яким в позові ОСОБА_2відмовити в повному обсязі.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.12.2006 року позовні
вимоги ОСОБА_2задоволені частково. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2аліменти на утримання сина ОСОБА_3у розмірі 1/6 частини з усіх
видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 11.09.2006 року і
до повноліття ОСОБА_3 або до зміни матеріального становища сторін, а також
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2додаткові витрати на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 50
грн. щомісяця з усіх видів заробітку, та стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на
користь держави у розмірі 51
грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, ОСОБА_1. посилається на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вказує, що суд не обґрунтував в
рішенні визначений розмір стягнення аліментів у 1/6 частин з усіх видів заробітку щомісяця. На думку
відповідача, суд не мав права при розгляді справи виходити за межі предмету
позову про стягнення з нього 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісяця.
Вважає, що суд, з'ясувавши неможливість задовольнити позовні вимоги у цьому
розмірі, не мав підстав для зменшення їх розміру до 1/6 частини, а
повинен був взагалі відмовити у позові.

Апелянт не погоджується з висновком
суду про стягнення з нього додаткових витрат на утримання сина у розмірі 50 грн. щомісяця у
зв'язку з тим, що вартість навчання їх сина в цілому складає 430 грн. за рік.
Вважає суму стягуваних з нього судом додаткових витрат у розмірі 50 грн. завищеною,
оскільки батьки повинні нести додаткові витрати на розвиток здібностей дитини
сумісно, а враховуючи стягувану судом суму, загальна сума додаткових витрат для
оплати навчання їх сина повинна складати 1
200 грн. Однак вся сума додаткових витрат, згідно довідки про вартість
навчання, становить лише 430
грн.

Звертає увагу, що в позовній заяві
позивачка взагалі не зазначала розмір додаткових витрат, які просила стягнути з
відповідача.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, вважає, що скарга частково підлягає задоволенню з наступних
підстав.

2

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини
з усіх видів заробітку щомісяця, який в подальшому доповнила вимогою про
зобов'язання відповідача брати участь і у додаткових витратах на дитину.

Обґрунтовувала заяву тим, що
відповідач матеріальної допомоги на утримання їх сина не надає, дитина
знаходиться на лише її утриманні, інших стягнень аліментів відповідач не має,
про народження у відповідача інших дітей їй невідомо. Заявляючи вимогу про
стягнення допомоги у додаткових витратах на дитину, посилалася на платне
навчання їх сина в ліцеї та додатковий розвиток його здібностей.

Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів, що
підлягають стягненню з відповідача, правильно врахував ту обставину, що ОСОБА_1 має ще двох
неповнолітніх дітей, яких він також у відповідності з вимогами ст.. 180 СК України
зобов'язаний утримувати до досягнення ними повноліття.

Судова колегія вважає визначений
судом розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини вірним та
обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги стосовно вирішення позову в цій
частині несуттєвими.

Разом з тим, покладаючи на
відповідача передбачений ст.185 СК України обов*язок приймати участь у
додаткових витратах на дитину, суд припустився помилки при визначенні суми
додаткових витрат, вирішивши стягувати з відповідача на користь
ОСОБА_2щомісячно по 50 грн., у
той час, як з наданих позивачем довідок вбачається, що фактично вартість
навчання на поточний навчальний рік складає 430 грн. Саме таку суму і внесла ОСОБА_2 на рахунок
технічного ліцею №173, тобто
закладу, у якому навчається ОСОБА_3. (а.с. 16,28).

Оскільки участь
у додаткових витратах є спільним обов*язком батьків дитини, а витрати повністю
понесла лише ОСОБА_2, відповідач зобов*язаний відшкодувати половину цих витрат,
сплативши ОСОБА_2 215 грн. (430:2=215).

На підставі викладеного, у
відповідності з п. З ч. 1
ст. 307 ЦПК
України, судова колегія змінює рішення суду першої інстанції, змінюючи суму
стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2в частині додаткових витрат на
дитину.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303,304, п. З ч.
1ст. 307, 313, 314, 316,
317,319 ЦПК
України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Комінтернівського районного суду
м. Харкова від 06.12.2006
року змінити.

Стягнути з
ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 одноразово 215
грн. у якості додаткових витрат на розвиток здібностей неповнолітнього сина
ОСОБА_3

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної
сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий :

Судді: