АІШЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06  лютого 2007 року                    Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого:
Козака І.О.

Суддів:
Бахметової В.Х, Шевчук Г.М.

при секретарі
Мендрик Т.О.

з участю
ОСОБА_1, представника

Тернопільського
обласного військового

комісаріату

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від "4
грудня" 2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного
військового комісаріату про стягнення грошової компенсації за речове майно..

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 4 грудня
2006 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Тернопільського обласного військового
комісаріату в користь ОСОБА_1 509 грн. 52 коп. грошової компенсації за речове
майно, а також 51 грн. судового збору та 30 грн. сплачених витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про
скасування рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким стягнути
з Тернопільського обласного військового комісаріату на його користь грошову
компенсацію  за не  отримане/речове  майно
на суму  2906  грн.
20  коп.,

Справа №22а-84                                          Головуючий
у 1 -й інстанції Хоми М.В.

Категорія 44                                                  Доповідач
- Бахметова В.Х.

посилаючись    на
неправильне    застосування    норм
матеріального    та процесуального
права.

Апелянт ОСОБА_1 посилається на те, що дія ч.2 ст. 9
Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей " поширюється виключно на військовослужбовців під час
проходження ними військової служби, тому призупинення даної правової норми на
підставі ст. 2 Закону України " Про деякі заходи щодо економії бюджетних
коштів" в частині права військовослужбовців на отримання грошової
компенсації за речове майно стосується виключно даної категорії громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав,
зіславшись на обставини викладені в ній.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу,
перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає
виходячи з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 в стягненні грошової компенсації за речове майно в сумі
2396,68 грн. з 11.03.2000 року по день звільнення, суд 1 інстанції виходив з
того, що згідно зі ст. 2 Закону України " Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів " від 17.02.2000р. дія ч.2 ст. 9 Закону України "
Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей "
в частині права військовослужбовців на одержання грошової компенсації за речове
майно призупинено, а одже підставно відповідач не може виплатити грошову
компенсації ОСОБА_1

З таким висновком суду 1 інстанції погоджується колегія
суддів, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам
закону.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебував на
військовій службі в Збройних Силах України і був звільнений в запас за п. 63
пп. "ґ" (в зв'язку зі скороченням штатів ), 23.12.2005 року був
виключений із списків особового складу

На час звільнення ОСОБА_1 була призупинена дія ст. 9 ч. 2
Закону України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей", що стосується отримання грошової компенсації за речове
майно.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що призупинення дії ч. 2 ст. 9 Закону
України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів
їх сімей "стосується лише військовослужбовців які проходять службу, а не
військових пенсіонерів є безпідставним і суперечить самому Закону.

При вказаних
обставинах рішення суду 1 інстанції відповідає вимогам як матеріального, так і
процесуального права. Підстав для скасування з мотивів викладених в апеляційній
скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст.307 ч.І п.1, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 4 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.