overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-Н-570/07р.
СУДОВИЙ   НАКАЗ
березня 2007 року                                                                          м.Мукачево
Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської
області Феєр І.С. розглянувши
заяву стягувача Мукачівського міського комунального підприємства
"Мукачівтепло" до боржника ОСОБА_1, мешканцяАДРЕСА_1 про видачу
судового наказу про стягнення боргу за надані послуги з центрального опалення
та гарячого водопостачання у сумі 2912
ММКП "Мукачівтепло" 27
звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1боргу за надані послуги з центрального опалення та гарячого
водопостачання в сумі 2912
грн. 59 коп. та 15 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Форма і зміст поданої стягувачем заяви про видачу судового наказу
відповідає вимогам ст.ст.95, 96,
Згідно ст.ст.67, 68 ЖК
України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за
У відповідності ст.ст.526, 527
ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений
строк відповідно до цього ж Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати
Стягувач виконав свої зобов'язання перед боржником, відповідно до договору
про надання населенню послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання
від 19 червня 2002 року за № 3003108, а остання не
сплатила заборгованість.
розрахунку ММКП "Мукачівтепло" за боржником рахується
заборгованість за надані послуги в розмірі 2912 грн. 59
В супереч ст.ст.610-612 ЦК
України, боржник порушив зобов'язання не сплативши за надані послуги з
центрального опалення та гарячого водопостачання.
У відповідності ст.625 ЦК
України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язань.
На підставі вищевикладеного заява про видачу судового наказу підлягає до
Відповідно до статті 88
України з боржника слід стягнути в дохід держави 25 грн. 50
коп. судового збору та 15
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу в користь
Керуючись ст.ст.88 ч.2, 95, 96, 98, 102, 103, 104, 105, 106 ЦПК
України, ст.ст.526, 527,
530, 610-612, 625 ЦК України, ст.ст.67, 68
Стягнути з боржника ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1 на користь
стягувача - Мукачівського
міського комунального підприємства "Мукачівтепло" м. Мукачево вул. Добролюбова, 11 „Укрсоцбанк"
312011, код 13591391
заборгованість за надані послуги з центрального опалення та гарячого
водопостачання у сумі 2912    (дві тисячі дев'ятсот
грн. 59 коп., 15 (п"ятнадцять)
гривень витрат на інфораційно-технічне забезпечення процесу та 25 (двадцять
судового збору в дохід держави.
Копію судового наказу разом з копією заяви стягувача та копіями документів
доданих до неї, надіслати боржнику ОСОБА_1
Роз»яснити боржнику ОСОБА_1, що він має право в разі
заперечення вимог стягувача, протягом 10
(десяти) днів з дня отримання судового наказу подати до Мукачівського
міськрайонного суду заяву про його скасування.
Судовий наказ набирає законної сили протягом 3 (трьох) днів
після закінчення строку на подання заяви про скасування судового наказу.
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах
апеляційного суду
Чернігівської області в складі:
судді Хромець Н.С.,
суддів - Євстафіїва О.К., Лакізи
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Одеської залізниці про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
в с т а н о в и л а  :
рішенням Смілянського
міськрайонного суду Черкаської області по даній справі від 07 липня 2004 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 жовтня
2004 року, ОСОБА_1 в позові відмовлено.

В ході розгляду справи суди дійшли
висновку про те, що позивач 28 квітня 2004 року знаходився на роботі в
нетверезому стані, тому його законно було звільнено з роботи за появу на роботі
в нетверезому стані, за п. 7 ст. 40 КЗпП України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати вищевказані судові рішення і направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції. Доводи скарги зводяться до того, що суд
першої інстанції допустив порушення вимог процесуального права, яке полягає у
невиконанні положень ст.ст. 62, 202 ЦПК України, 1963 р., а апеляційний суд не
усунув ці порушення, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

__________________________________

Справа № 33ц-кс-212, № рядка статзвіту - 2

Головуючий у першій інстанції - Компанієць О.В.

Доповідач в апеляційній інстанції - Храпко В.Д.

Доповідач - Євстафіїв О.К.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень лише
в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів
касаційної скарги, і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки
з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається підстав для
висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального
або процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
ОСОБА_1 підлягає відхиленню.

Керуючись
Законом України від 22 лютого 2007 року № 697-V "Про внесення змін до Закону
України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ", підпунктом 2 пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону
України "Про судоустрій
України", ст.ст. 323, 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської області від         07 липня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області від
21 жовтня 2004 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Хромець Н.С.

Судді:

Євстафіїв
О.К.

Лакіза Г.П.
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах
апеляційного суду
Чернігівської області в складі:
-  судді Хромець Н.С.,
суддів: Євстафіїва О.К., Лакізи Г.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Черкаської області від     05 листопада 2004 року,
в с т а н о в и л а :
рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 06 липня 2004 року по даній справі позов ОСОБА_1
задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 право власності на 45% садиби АДРЕСА_1,
а за ОСОБА_2 визнано право власності на 55% цієї ж садиби.

Рішенням
апеляційного суду Черкаської області від 05 листопада 2004 року вищевказане
рішення суду першої інстанції скасовано і в позові ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вищевказане рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду
першої інстанції. Доводи скарги зводяться до того, що судом ІІ інстанції при
постановленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права.

____________________________________________

Справа № 33ц-кс-208, № рядка статзвіту - 19

Головуючий у першій інстанції - Василенко В.В.

Доповідач в апеляційній інстанції - Качан О.В.

Доповідач - Євстафіїв О.К.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень лише
в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів
касаційної скарги, і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки
з матеріалів справи та змісту касаційної скарги ОСОБА_1 не вбачається підстав
для висновку, що при розгляді справи апеляційним судом допущено порушення норм
матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись
Законом України від 22 лютого 2007 року № 697-V "Про внесення змін до Закону
України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ", підпунктом 2 пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону
України "Про судоустрій
України", ст.ст. 323, 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Черкаської області від 05 листопада 2004 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Хромець Н.С.

Судді:

Євстафіїв
О.К.

Лакіза Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

9 листопада 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
виконкому Старокостянтинівської міської ради про визнання рішення виконкому та
договору купівлі-продажу недійсними,

в с т а н о в и л а :

У червні 2006 року ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, 1989 р. народження,  звернулася до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 грудня 2004 року її дочка ОСОБА_2
за згодою батька ОСОБА_4 та виконкому Старокостянтинівської міської ради
продала ОСОБА_3. недобудований будинок, проте цей договір у порушення вимог
закону було укладено без її (матері) згоди.

Рішенням Старокостянтинівського
районного суду від 11 квітня        2007
року позов  задоволено.

Рішенням Апеляційного суду
Хмельницької області від 13 липня
2007 року рішення Старокостянтинівського районного суду від 11 квітня      2007 року скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для
висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

Справа в апеляційному суді
розглянута з участю представника позивачки.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи  до судового розгляду.

Оскаржуване
судове
рішення ухвалено
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2  відхилити, рішення
Апеляційного суду Хмельницької області від 13 липня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України
:                                 Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Ю.Л.Сенін
Справа № 2-о-26/ 07 р. РІШЕННЯ
28 березня 2006 року Вовчанський районний суд Харківської
головуючого - судді Божко В.М.
-   Кальницької Н.М. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вовчанськ справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
зацікавлена особа:ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини,
В серпні місяці 2006 року ОСОБА_1та
ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про
встановлення юридичного факту. В якій посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 році
помер їх батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який постійно проживав в
АДРЕСА_1. Після його емері відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме:
на 12 частину житлового будинку та надвірними будівлями, розташованими за
вищевказаною адресою.
Сімейне життя наших батьків не склалось, вони
розлучились. Батько сам проживав в одній половині будинку, а мати в іншій.
ОСОБА_1та ОСОБА_2, будучи рідними дітьми, постійно проживали у цьому будинку,
піклувалися про батька, в тому числі на день його смерті, а також були
зареєстровані в цьому будинку.
Заявники в своїй заяві посилаються
на ті обставини, що вони пройняли спадщину, але документально її оформити не
можуть, бо відсутні документи, що підтверджують прийняття ними спадщини, а саме
відсутня домова книга на будонок Сільська рада дає довідку, що батько жив сам,
але вони постійно доглядали за ним .
В судовому засіданні   ОСОБА_1та ОСОБА_2 заяву підтримали в повному
Заслухавши заявників, вивчивши матеріали справи суд
вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
спадкоємці, які постійно проживали із спадкоємцем на час відкриття спадщини,
вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців не заявив про
ОСОБА_1та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_4, підтверджується свідотствами про народження
та укладення шлюбу (л.с.7-8)
Факт постійного проживання ОСОБА_1та ОСОБА_2
підтверджується довідкою Виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради
Вовчанського району Харківської області,
(.л.с.13) та підтвердженнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (л.с. 16-17)
Встановлення данного
факту має для заявників юридичне значення , оскільки надає їм право на
спадщину після смерті батька.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 259 ЦПК
України, суд -
Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, зацікавлена особа:ОСОБА_3 про
встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.
Встановити юридичний факт, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті батька, ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.        .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або і в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.
Справа
№  2 -к-7/07
У Х В А Л А

01
листопаду 2007 року

Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі

головуючого судді - Слєзко Т.В.,

при секретарі - Воробйової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялти клопотання щодо виконання рішення іноземного
суду, -

ВСТАНОВИВ:

У Ялтинський міський суд надійшло клопотання ОСОБА_1 щодо виконання рішення
Кузьмінського районного суду м. Москви від 02 жовтня 2007р. про стягнення на її
користь з ОСОБА_2 за відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, у розмірі 2 763
руб. 01 коп., витрати на проїзд у розмірі
3 883 руб. 85 коп., та компенсацію моральної шкоди у розмірі 60 000 руб.

Вивчивши подані документи, суд приходить до висновку про залишення
клопотання без розгляду.

Ч.
2 ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних,
сімейних і кримінальних справах, яка була ратифікована Верховною радою України
10 листопаду 1994 року встановлено, що до клопотання повинно бути доданий
документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не
прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а
у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена.  Також повинен бути наданий документ, що
підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України,
суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не
оформлено до вимог, передбачених Главою 1 Розділу VIII ЦПК України, залишає
його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до
нього, стягувачеві (або його представникові).

До поданої заяви не наданий документ, який засвідчує, що сторона, стосовно
якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому
процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Крім того, суду заявником наданий виконавчий лист по вказаному судовому
рішенню, але документа, який свідчить про те, були по цьому листу стягнення чи
ні, також не має.

Суд вважає, що для вирішення клопотання по суті, необхідно надати суду
вичерпні відомості належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи та щодо
виконання судового рішення відповідно до виконавчого листа.

Таким чином, клопотання підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 53 Конвенції про правову допомогу і
правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ст. ст. 210,
394 ЦПК України -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 щодо виконання рішення Кузьмінського районного суду м.
Москви від 02 жовтня 2007р. про стягнення на її користь з ОСОБА_2 за
відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, у розмірі 2 763 руб. 01 коп., витрати
на проїзд у розмірі  3 883 руб. 85 коп.,
та компенсацію моральної шкоди у розмірі 60 000 руб. - залишити без розгляду.

Клопотання разом з документами, що додані до нього, повернути стягувачеві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Рішення може бути оскаржено у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294 -
296 ЦПК України.

Суддя:
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ   УКРАЇНИ

Справа № 2-132/2007 р.

13.04.2007 р.

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого Цімбота В.І.,

при секретарі Куруц В.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1.,

відповідача ОСОБА_2.,

представника селищної Ради Піфко СО.,

представника відповідача
Скакальського Л.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні   в смт.Міжгір'я справу за позовом   ОСОБА_1до ОСОБА_2та Міжгірської  селищної
Ради про визнання частково недійсним
державного акта про право власності на землю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. має на
праві власності будинок №АДРЕСА_1, який
вони купили у 1968 році від
інших громадян.

Вважає, що
відповідач захопив частину земельної ділянки , яка належить їй, приватизував таку, чим самим створив їй
умови неможливості належно обслуговувати будинок.

Тому просить суд
визнати частково недійсний державний акт на земельну ділянку ОСОБА_2. та дану
ділянку надати їй у власність.

Свої вимоги позивачка підтримала в судовому засіданні.

Представник
селищної Ради та відповідач ОСОБА_2з позовом не згідні, так як ніякої земельної
ділянки у позивачки не відбиралось і права такої не порушено.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід
відмовити.

По висновку
спеціаліста, який дав суду і пояснення, начальника інспекції держархітектурнобудівельного
контролю Маркович В.А. наявна
межа між земельними ділянками ОСОБА_2і ОСОБА_1існує з 60-х років XX
- го століття, а
ОСОБА_1самовільно побудувала котельню до свого будинку на межі ділянок, чим
самим створила собі перешкоди.

Суд виходить також
із того, що позивачка не подала суду належних доказів про виділення їй в натурі
земельної ділянки під будівництво хати та її обслуговування і, крім того,
селищна Рада пропонує їй земельну ділянку у більшому розмірі (0,08 га), ніж була раніше
виділена під будівництво.

Згідно вимог ст.
116 ЗК
України громадяни набувають право власності та право користування земельними
ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування.

Позивачка не
подала суду належних доказів того, що раніше у встановленому порядку із
встановленням меж на місці їй було виділено земельну ділянку і що частина саме
цієї земельної ділянки неправомірно у неї вилучена і передана ОСОБА_2.

Як встановлено,
ОСОБА_1побудувала на межі земельних ділянок котельню без дозволу, тобто
порушила правила містобудування і норми добросусідства.

При таких обставинах суд не находить підстав для
задоволення вимог позивачки.

Зустрічний позов ОСОБА_2. не був предметом судового
розгляду, поскільки поданий

2

уже
в процесі розгляду справи по суті (ст.
123 ч. 1 ЦПК
України). Тому керуючись ст.ст. 213,215
ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

У позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2та Міжгірської селищної ради про визнання частково недійсним
державного акту про право власності на землю відмовити.

Рішення може
бути сторонами оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області в порядку і
строки, передбачені ст. 294
ЦПК України.

Головуючий: підпис Цімбота В.І.

ВІРНО:

Суддя Міжгірського райсуду:                        Цімбота В.І.
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11
квітня 2007 року Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого
судді Єрмак Н.В.

при секретарі
Карасюк І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_2про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2на
свою користь на утримання дитини у розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення
нею повноліття, посилаючись на те, що 22.09.2001 року вступила до шлюбу з
відповідачем. Від шлюбу народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження. Неповнолітня дочка мешкає з позивачем та знаходиться на її
утриманні. Вона не працює з 1996 року, допомагає утримувати дочку ОСОБА_2та
мати, яка є пенсіонером, але коштів замало для виховання та утримання дочки.

Позивач в судовому засіданні змінила свої позовні вимоги,
просить стягнути з ОСОБА_2на користь неї на утримання дочки - ОСОБА_3аліменти у
розмірі 200 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, про що
надав суду письмову заяву, вважає доцільним стягнення з нього аліментів щодо
утримання дочки. Відповідач пояснив, що він офіційно не працює, має мінливий
дохід, в середньому його заробіток складає 1000-1500 гривень на місяць.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та
надані докази, вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Так, згідно свідоцтва про народження 1-НОМЕР_1від
01.03.2000 року, актовий запис № 21 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження є дочкою відповідача (а.с.3).

Позивач з останнього місця роботи звільнилася 31.12.1996
року та на даний час не працює ( а.с. 14 ) та має на утриманні неповнолітню
дочку, яка страждає на невроз ( а.с. 13).

Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_2вважає доцільним стягнення з нього аліментів у
зазначеному розмірі.

Відповідно до
ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись
ст.ст.180-183,191 Сімейного Кодексу України та ст.ст. 10,60,209,212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1- задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3р.н., що мешкає в м.АДРЕСА_1, аліменти на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н., що мешкає в м. АДРЕСА_1на утримання дочки -

2

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, у розмірі 200 гривень щомісяця з дня подачі заяви
( 06.03.2007 року) до досягнення повноліття дитини, що виконати негайно.

Стягнути з ОСОБА_2судові витрати - судовий збір в сумі 51
грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 7 грн. 50 коп., а
всього 58 грн. 50 коп.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження в 10-денний строк, якщо заяву про апеляційне оскарження не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга
не була подана у 20-ти денний строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.