Справа № 22ц-859/2007                               Головуючий
Категорія - цивільна                                    Бечко Є.М.
Доповідач - Позігун МЛ.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

30 травня 2007 року
м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі:

головуючого-судді:   ПОЗІГУНА МЛ.,

суддів:                 ІШУТКО В.М., МЕЛЬНИЧЕНКА Ю.В.,

при секретарі:
ГАВРИЛЕНКО Ю.В.

з участю: сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за
апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ВАТ
„Чернігівавтодеталь", ОСОБА_9 про визнання недійсним рішення правління та
профкому, ордеру на вселення, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник
позивача ОСОБА_1. - ОСОБА_2.
звернулась з апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 29 березня 2007 року, яким
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_1., ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7.,
ОСОБА_8. до ВАТ „Чернігівавтодеталь", ОСОБА_9. про визнання недійсним
рішення правління та профкому ВАТ „Чернігівавтодеталь" №НОМЕР_1 про надання
ОСОБА_9. кімнати НОМЕР_2
площею 14.8 кв. м.,
ордеру на вселення; закріплення за вказаною кімнатою статусу не жилої;
зобов'язання відповідачів відновити стан пошкодженого приміщення блоку;
відшкодування моральної шкоди; скасовано заходи забезпечення позову у вигляді
заборони відділу приватизації Деснянського у м. Чернігові райвиконкому видавати
свідоцтво про право власності у порядку приватизації кімнати АДРЕСА_1 у м. Чернігові,
що знаходиться на балансі ВАТ „Чернігівавтодеталь", накладені ухвалою
Деснянського районного суду від 06
березня 2007 року.

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_1. -
ОСОБА_2. просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що рішення є незаконними та
необгрунтованим, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для
справи та, в зв'язку з цим, неправильно застосовано норми матеріального права
(не повністю досліджено норми законодавства, які регулюють дані
правовідносини), суд не дослідив той факт, що спірна кімната, як на день
подання позову, так і на день прийняття рішення по справі була і залишається
кладовою, тобто не є жилим приміщенням і не відноситься до житлового фонду.
Надання такого житла ОСОБА_9. суперечить нормам чинного законодавства,
відповідно до яких переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до
законодавства; для одержання такого дозволу подається заява до органу місцевого
самоврядування з відповідними документами, зокрема, необхідна згода власників,
співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та
перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Приєднання
підсобних приміщень до площі квартир зачіпає інтереси інших мешканців будинку,
що суперечить вимогам Правил користування приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями, оскільки мешканці квартир, в яких проживає два і
більше співвласники, наймачі мають рівні права на користування підсобними
приміщеннями і обладнанням. Оспорюваною кімнатою НОМЕР_3 користувалося вісім
сімей блоку як кімнатою загального користування і всі були проти його передачі
під житлову кімнату. Відповідно до норм Житлового кодексу України адміністрація
заводу не мала права видавати ОСОБА_9. ордер на заселення в побутову кімнату
(кладову). Такі дії керівництва ВАТ „Чернігівавтодеталь" порушують
конституційні права інших мешканців будинку. З приводу протиправного проведення
ремонтних робіт ОСОБА_9. мешканці будинку звертались із скаргами до прокуратури
м. Чернігова та міліції, а також із заявами до адміністрації заводу та
управління архітектури та містобудування. При ухваленні рішення, судом не
враховано висновків, викладених в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 року
по справі №1-2/2004 року.

Щодо позовних
вимог про відшкодування моральної шкоди, апелянт зазначає, що відшкодування
такої шкоди пов'язане не тільки з протиправною поведінкою ОСОБА_9. (зокрема,
протиправне проведення ремонтних робіт), а і з протиправною поведінкою -
неправомірним рішенням іншого відповідача - ВАТ „Чернігівавтодеталь", і судом
не враховано конкретних обставин завдання моральної шкоди в зв'язку з
проведенням робіт у заборонений час, вимушених змін у житті позивачів в зв'язку
з цим.

В запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_9. просить рішення суду залишити без змін, посилаючись
на те, що рішення постановлене з додержанням норм матеріального і
процесуального права, є справедливим і правильним. Вважає, що ордер видано йому
законно відповідно до ст. 48
ЖК, підстав для визнання його недійсним, передбачених ст. 59 ЖК, немає. Зроблені
ним   переобладнання   ніяким
чином не   погіршили умови  експлуатації і

проживання
мешканців гуртожитку, не призвели до порушення конструктивних елементів чи
технічного стану будинку, оскільки всі роботи проведені згідно проекту
інституту „Архлроект", виготовленого в 2004 році. Посилається на те, що у всьому гуртожитку зроблені
такі переобладнання, і якби він чи завод зробив такі переобладнання самостійно,
то ні йому ні іншим особам не були б видані ордери і виконком не виніс би
рішення про закріплення кімнат. Крім того, оспорюване приміщення не надавалось
ні у постійне, ні в тимчасове користування будь-кому з позивачів і ніхто з них
не звертався з заявами до адміністрації заводу з клопотанням про дозвіл
користування цими підсобними приміщеннями.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що рішенням виконкому Чернігівської міської ради від 29 грудня 2003 року за
клопотанням ВАТ „Чернігівавтодеталь" гуртожитку по проспекту АДРЕСА_1 було надано
статус житлового будинку з закріпленням кімнат за прописаними і проживаючими сім'ями
в даному будинку. Кімнатам з НОМЕР_4
по НОМЕР_5 було
залишено статус гуртожитку для одиноких осіб.

Рішенням
виконкому Чернігівської міської ради №
НОМЕР_6 дозволено проектно-пошукові роботи для реконструкції
нежилих приміщень під жилі кімнати.

Спільним
рішенням правління та профспілкового комітету ВАТ „Чернігівавтодеталь" №НОМЕР_1 кімната № АДРЕСА_1 площею 14.8 кв. м. була
надана для проживання ОСОБА_9., яку за ним було закріплено рішенням виконкому
Чернігівської міської ради №НОМЕР_7.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ВАТ
„Чернігівавтодеталь" дотримано порядку надання житла ОСОБА_9. у спірній
квартирі, а щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає ці вимоги
необгрунтованими та безпідставними, оскільки позивачами не надано будь-яких
доказів протиправної поведінки ОСОБА_9. та пов'язаних з нею протиправних
наслідків і причинно-наслідкового зв'язку між ними.

Такий висновок
суду відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи, оскільки як
пояснили в суді апеляційної інстанції позивачі спірну кімнату було обладнано за
рахунок холу після будівництва гуртожитку, яку вони тривалий час
використовували як кладову. Аналогічні приміщення маються і на інших поверхах
гуртожитку, які переобладнано в кімнати та надано для проживання.

Відповідачем
ОСОБА_9. апеляційному суду надано робочий проект переобладнання холів і кімнат
для занять під житлові приміщення в гуртожитку для малосімейних по проспекту
АДРЕСА_1 в м.
Чернігові, яким передбачено обладнання таких кімнат для проживання на всіх
поверхах будинку. Проектом передбачена заміна вітражів на стіні з облаштуванням
віконних блоків аналогічних існуючим в гуртожитку.

Власником
будинку є ВАТ "Чернігівавтодеталь", яким і було надано спірну кімнату
для проживання відповідачу ОСОБА_9. з закріпленням за

ним спірної
квартири відповідним рішенням виконавчого комітету. Дообладнання спірного
приміщення в жилу кімнату відповідачем і було проведено з дозволу власника,
якому в силу ст.ст. 317-319 ЦК України належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном на свій розсуд. Тому рішення власника про
переобладнання нежилих приміщень в кімнати для житла з одночасним забезпеченням
можливості позивачам, які не є власниками житла, обладнати підсобні приміщення
в підвалі будинку не порушує їх законних прав і інтересів, як не порушуються
їхні права і наданням спірного приміщення, яке використовувалося ними як
кладова, іншій особі, яка перебуває на квартирному обліку з 24.10.1988 року та
працює токарем ВАТ „Чернігівавтодеталь" і провела переобладнання в житлову
кімнату.

Ні власник, ні
відповідні органи виконавчої влади місцевого самоврядування не заявляють вимог
до ОСОБА_9. з зв'язку з проведенням ним робіт по переобладнанню приміщення в
житлову кімнату відповідно до проектної документації.

За викладених
обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення та
скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, яке відповідає
засадам справедливості, добросовісності, розумності.

З врахуванням
обставин справи суд обґрунтовано прийшов до висновку і щодо відсутності
правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту ЇЇ проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.