Справа
№ 22-ц-6 Категорія:поділ майна подружжя
Головуючий 1 інст. - Оксененко В.А. Суддя-доповідач - Борова С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судці:                      Борової С.А.

Суддів                                         Даниленко В.М., Пшенічної Л.В.

при секретарі                                 Гребенщиковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26
квітня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
сумісного майна подружжя, 3-ті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог
вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1.
Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5. У період шлюбу з відповідачем
вони придбали майна на загальну суму 59816 грн.: квартиру АДРЕСА_1, побутову
техніку, меблі, посуд. Як придане, батьки їй подарували килими, посуд,
вази; дитячий гарнітур, диван, книжкова шафа були придбані дітям у 1983-1984 p.p. і до цього часу вони цими речами
користуються. Оскільки чоловік фактично залишив сім'ю і спільно не проживає з 2002 року, забрав собі гроші, частину майна,
матеріально не допомагає, аліменти дітям не платив і їх не
утримував, просила суд поділити майно. Також просила врахувати, що матеріальні витрати на утримання дітей протягом
декількох років несла вона одна; квартира надавалася на сім'ю з урахуванням дітей і іншого житла вони не мають. За
особисті кошти нею було внесено 5450 крб. в рахунок
оплати пайових внесків на вказану квартиру в ЖСК „Озон", що збільшує її частку в майні подружжя; ОСОБА_3 відношення
до цих грошей не має. Просила визнати за нею право власності на
1/2 частини квартири і на майно з 36 найменувань. Також, після уточнення та доповнення позовних вимог, просила визнати
за нею право власності на квартиру в цілому та
виділити ОСОБА_3 майно, яке він вивіз із квартири, гроші у розмірі 10000
доларів СІЛА, м'які меблі зі шкіри, гірку,
журнальний столик, телевізор і домашній кінотеатр „Панасоник",
кришталеву люстру. На депозит внесла вартість 1/2
частини квартири у сумі 6846 грн.

ОСОБА_3 звернувся до суду з
зустрічним позовом про поділ   сумісного
майна та просив визнати долю позивачки в квартирі
розміром , а його частку розміром V* , визнати в цілому за позивачкою право власності на всю квартиру, стягнувши з неї компенсацію
варстості його долі в сумі 6846 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, визнала зустрічний позов.
Представник відповідача позов ОСОБА_3 підтримала, проти позову ОСОБА_2 не заперечувала. Треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5
позовні вимоги сторін визнали, підтримали. Третя особа -
ОСОБА_1 позов підтримав частково, його представник ОСОБА_6. вказала, що рішенням суду з ОСОБА_3 на його користь стягнуто
більше 70000 грн. і виконати рішення суду
можливо лише за наявності у боржника майна, заперечувала проти відступу від рівності часток подружжя при розділі
квартири, вказавши, що підстав для цього немає., та проти оцінки
спірної квартири.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2006 року позовні
вимоги сторін задоволені. Суд поділив нажите
подружжям спільне майно в період шлюбу, а також визнав право власності
на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, стягнув з
неї на користь ОСОБА_3 компенсацію за
частину квартири в

2

сумі 6846 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду в частині
передачі всієї спірної квартири ОСОБА_2 та визнати
за нею право власносй настану квартири. . Вважає, що
суд прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права..
Суд не врахував його інтереси та безпідставно вирахував
частку ОСОБА_2 в квартирі розміром 1/2, а відповідача 1/2.. Також суд невірно
вирахував вартість квартири, та не взяв до уваги, що поділ майна проведено під час находження квартири під арештом у
зв*язку з виконанням рішення суду про стягнення на його користь з ОСОБА_3 71735 грн.

Судова колегія,
вислухавши пояснення осіб, які з*явилися до судового засідання, перевіривши матеріали справи, обсудивши доводи апеляційної скарги не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги сторін , суд виходив з того,що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перебуваючи у зареєстрованому шлюбі придбали майно, у тому числі
кооперативну квартиру, яке є спільним сумісним майном подружжя. З
2002 року сторони не проживають однією сім*єю. З урахуванням виключних обставин- позивачкою були внесені грошові кошти- пай
за кооперативну квартиру , аліменти на дітей
відповідач не виплачував, квартира отримувалась і на дітей, які весь час проживають з позивачкою у спірній квартирі, та
відповідно з домовленістю сторін, суд відступив від
рівності часток у майні подружжя, а відносно квартири визнав частку позивачки
34, частку відповідача 14. Оскільки сторони погодилися на виплату та
отримання компенсації то суд визнав право власності за ОСОБА_2 на всю квартиру,
стягнувши на користь ОСОБА_3 компенсацію його частки в сумі 6846
грн. При цьому суд виходив також з того що спір по вартості майна у
сторін відсутній.

При цьому відповідно до вимог ст. 212, 213, 214 ЦПК України районний суд
повно і всебічно перевірив доводи сторін і надані
ними докази, щодо обставин справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і дійшов обгрунтованого висновку про
доведеність зазначених вимог, правильно застосував норму права.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Тобто право спільної сумісної не поділене на частки, тому усі співвласники
мають однакове, рівне право володіння, користування
та розпорядження певним майном. Така частка може бути виділена за домовленістю
між співвласниками або у разі спору- судом.

Як вбачається з матеріалів справи, за час зереєстрованого шлюбу подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали майно у тому
числі і квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки подружжя з 2002 року припинили подружні стосунки, разом не
проживали, відповідач забрав частину майна,
позивачка звернулася до суду про закріпленя поділу майна та поділу
квартири.

Сторони дійшли згоди щодо вирахування часток у спільному сумісному майні,
оцінки зазначеного майна, та отримання
відповідачем компенсації за належну йому частину в спірній квартирі, тому суд вірно вирішив питання про поділ майна
відповідно до ст. 60, 69, 70 СК України. Відповідно до
ст. 71 КС України майно, що є об*єктом права
спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації замість його
частки в праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на квартиру,
допускається лише за його згодою, крім випадків,
передбачених ЦК України. Присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе за
умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової
суми на депозитний рахунок суду.

Зазначені вимоги закону сторонами були виконані. : за згодою ОСОБА_3 йому
була виплачена грошова компенсація за належну частку в квартирі та гроші
внесені на депозитний рахунок суду позивачкою.

Судова колегія вважає безпідставним посилання ОСОБА_1 на те, що суд поділив
майно подружжя без урахування вартості квартири на день
прийняття рішення та безпідставно відступив

3

від рівності часток подружжя в
квартирі.

Предметом спору даної справи є сумісне спільне майно подружжя.
Правовідношення щодо

поділу майна виникли між сторонами, ОСОБА_1  не є учасником виниклих правовідношень. Сторони у виниклих правовідношеннях досягли згоди
щодо істотних умов- вартості   майна, яке
підлягає поділу та часток    цього майна, що відповідає вимогам    приведеного вище чинного законодавства.

Матеріалами справи спростовується довід ОСОБА_1 про те, що поділ майна є
фіктивним, передбачає мету уникнути повернення
боргу йому ОСОБА_3 на виконання рішення суду.

Рішення Московського районного суду від 16.06. 2006 р. про розірвання шлюбу
між подружжями встановлені обставини, які мають
преюдицію, відносно того, що їх сім*я фактично не існує з березня 2002 року., 01 грудня 2006 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб
з ОСОБА_7, також непроживання ОСОБА_3 з
позщивачкою підтверджено актами складеними за участю сусідів позивачки та затвердженими головою ЖБК "Озон."
Надані суду акти знаходяться у співвідношенні з іншими доказами
відсутності сімесних стосунків між сторонами та вірно оЗінені судом
першої інстанції.

Безпідставне посилання ОСОБА_1 і на ті обставини, що суд не врахував того,
що позивачка також як дружина, яка є членорм сумії
боржника, несе відповідальність по його боргам, оскільки рішенням Московського районного суду від 05.09. 2006 р. відмовлено
в задоволенні позова ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання угоди ( позички) заключено в інтересах сім*ї.

Також судова колегія вважає необгрунтованим посилання ОСОБА_1 на те, що суд
не взяв до уваги, щона час поділумайна спірна квартира
знаходилась під арештом, оскільки на позивачку не
розповсюджуються права та обов*язки , які виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Ці правовідношення не позбавляють її права на
пред*явлення даного позову з включенням в поділ належне їй майно в порядку
спільної сумісної власності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не
свідчать про порушення судом норм матеріального
та процесуального права яке привело або могло б привести до неправильного
вирішення спору. Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 303, 304, 307,308
313, 314, 315 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 26 квітня 2006 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання законної сили.