Справа №2-12102007 рік
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11 грудня  2007
року Полтавський районний  суд в складі:

головуючого - судді Путрі О.Г.

при секретарі - Кузуб С.Є., Макарчук С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Полтаві  справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2, Полтавської районної державної
нотаріальної контори, Полтавської районної державної адміністрації, виконавчого
комітету  Щербанівської  сільської ради Полтавського району та
області, Полтавського районного відділу Полтавської регіональної  філії Державного  земельного кадастру про визнання права  власності на нерухоме майно та визнання
частково  недійсним заповіту,-

В С Т А Н О В И В  :

ОСОБА_1
звернулась  до суду  з позовом
до Полтавської районної державної адміністрації, виконавчого комітету
Щербанівської сільської Ради Полтавського району та області, Полтавського
районного відділу  Полтавської
регіональної філії Державного земельного кадастру  про визнання права  власності на нерухоме майно та
зобов'язання  визнати  державний акт на землю. В подальшому позивач
доповнила та уточнила позовні вимоги,
зазначивши як  відповідача
ОСОБА_2. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час  перебування у шлюбі з ОСОБА_3 побудували
житловий будинок з господарськими
будівлями, розташований   на
приватизованій  земельній  ділянці
розміром 0.16 га в АДРЕСА_1. ОСОБА_3, який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 року, все  належне йому
майно заповідав відповідачці ОСОБА_2 Оскільки вона, позивачка по справі,
є  непрацездатною за віком, вважає, що
має право  на обов'язкову частку у
спадщині. З урахуванням  12 частини
майна, на яке  має право  як дружина на праві  спільної сумісної власності, та 23
частин  від  спадкової половини будинку має право на 56
частин спірного майна. Враховуючи, що
частка   відповідача є незначною,
її  неможливо виділити в натурі, з
відповідачкою склалися  вкрай неприязні
стосунки,  остання має  власний будинок, забезпечена житлом, просила
визнати частково недійсним заповіт  ОСОБА_3 , складений 12.08.2003 року  на ім'я ОСОБА_2, визнати за нею  право власності  на житловий будинок з господарськими
будівлями та земельну ділянку  розміром
0,16 га в АДРЕСА_1 зобов'язавши  сплатити
відповідачці компенсацію за 16 частину
житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки.

В
судовому  засіданні  представник позивача  за дорученням ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримав в  повному обсязі, надавши
пояснення, аналогічні тим, що викладені в
позовній заяві, просив визнати частково
недійсним заповіт від 12.08.2003 року та визнати за позивачкою
право  власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та земельну ділянку.

Згідно  ухвали суду від 20.11.2007 року (а.с.204)
позивачем  в рахунок сплати  відповідачу компенсації  за 16 частину нерухомого майна на депозитний
рахунок ТУ Державної судової
адміністрації в Полтавській області були внесені кошти в розмірі 15 392
грн., що підтверджується  квитанцією від
24.11.2007 року  ( а.с.  ).

В ході
розгляду справи представник  позивачки
від позовних вимог  про зобов'язання  видати державний акт  на земельну ділянку площею 0.16 га.
відмовився, ухвалою суду від 25.09.2007 року (а.с.169), відмова від  позову в цій
частині судом  прийнята та
провадження у справі  за вказаною вимогою
закрито.

Відповідачка  ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала,
вважає,  що заповіт  складався
ОСОБА_3 добровільно і тому підстави для
визнання заповіту частково недійсним відсутні, а їй, як спадкоємцеві за
заповітом , має належати  право
власності  на 16 частину житлового
будинку  та 13 частину  земельної ділянки.

Представники
відповідачів - Полтавської  районної
державної адміністрації, Щербанівської
сільської ради  Полтавського
району  та області, Полтавського
районного відділу  Полтавської регіональної
філії Державного земельного кадастру  та
Полтавської районної державної
нотаріальної контори, притягнутої до участі  у справі в якості відповідача згідно ухвали
суду  від 25.09.2007 року (а.с. 170),
будучи належним чином  повідомленими
про  час та місце слухання справи, в
судове засідання не з'явились, попередньо надіславши на адресу суду заяви про
розгляд  справи  в їх відсутність, при вирішенні спору
покладаються на розсуд суду.

Суд,
заслухавши пояснення  представника
позивачки, відповідачки ОСОБА_2, експерта, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку , що позовні вимоги ОСОБА_1підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Судом
встановлені   такі факти  та відповідні їм правовідносини.

Встановлено,
що  позивачка ОСОБА_1 та
ОСОБА_3зареєстрували  шлюб 25.11.1947
року  (а.с. 15, 117). Під час шлюбу  подружжям було набуте нерухоме майно -
житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка площею 0.16 га
в АДРЕСА_1 , які були  документально
оформлені на ім'я  ОСОБА_3, що
підтверджується  письмовими доказами
(а.с.41, 44 - 45, 8, 13) та не заперечувались сторонами в ході розгляду справи.

Відповідно
до ст..60 СК України, (ст..22 КпШС, що діяла
на час набуття майна) вказане нерухоме майно є спільною сумісною
власністю та  відповідно  належало в рівних частках позивачці ОСОБА_1та
її померлому  чоловікові ОСОБА_3

ОСОБА_3  все
належно йому майно  заповідав  відповідачці по  справі ОСОБА_2, згідно заповіту, посвідченого
20.08.2003 року державним
нотаріусом  Полтавської
районної  державної нотаріальної контори
(а.с.118).

Після
смерті  ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року (а.с.14), відкрилась спадщина, до складу якої входить 12  частина житлового будинку з господарськими
будівлями та земельної ділянки.

Позивачка,
яка  згідно вимог  ст..529 ч.1 ЦК України в ред..1963 року
являється спадкоємцем першої черги за законом
та відповідачка ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, у визначений
законом термін відповідно  до вимог
ст.549 ЦК України в ред.1963 року прийняли спадщину після померлого ОСОБА_3
(а.с.178, 55).

За
змістом  ст..535 ЦК України в  ред..1963 року  непрацездатна дружина  успадковує, незалежно від змісту заповіту, не
менш двох  третин частки, яка б належала
при спадкоємстві за законом  (обов'язкова
частка) ОСОБА_1, як дружина, є єдиним спадкоємцем за законом та непрацездатною
за віком, тому  має право  на обов'язкову частку у спадщині, а саме  на 23 частки
від 12 частини спадкового майна, тобто на 13 частину  спірного нерухомого майна.

Таким
чином, з урахуванням 12 частини  нерухомого
майна, як частки у спільній сумісній власності подружжя та 13 частини
обов'язкової частки у спадщині, позивачку
необхідно вважати власником 56 частин житлового будинку з  господарськими  будівлями та земельної ділянки.

За таких
обставин заповіт від 20.08.2003 року  у
цій частині  слід визнати  недійсним на підставі  ст.48 ЦК України в ред..1963 року.

Враховуючи
викладене, відповідачка ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, має право на 16
частину  спадкового майна.

Як
вбачається з висновку  судової
будівельно-технічної експертизи № 12 від 23.02.2007 року,  об'ємно-планувальне рішення  житлового будинку, який розташований
АДРЕСА_1  таке, що  виділити
співвласникам на 16 частину домоволодіння  ізольовані житлові та  інші приміщення із самостійним  виходом, яку можливо  використовувати як окрему квартиру, або
яку  можливо переобладнати  в таку квартиру з урахуванням норм  не можливо. Враховуючи  норми ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки.
Основні положення» та  ДБН В.2.5-20-2001
«Газопостачання» розділити будинковолодіння, яке розташоване  АДРЕСА_1
неможливо. (а.с. 91-95).

Відповідно  до  п.6
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року із змінами
«Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право приватної власності громадян на  жилий будинок», виділ в натурі часток жилого
будинку, що є  спільною, частковою
власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену
частину  будинку  із самостійним  виходом (квартиру). Виділ також може мати
місце при  наявності технічної можливості
переобладнати приміщення  в ізольовані
квартири.

При неможливості  виділу частки будинку в натурі або
встановлення порядку користування  ним,
власнику, що виділяється  за його згодою
присуджується грошова компенсація . Розмір грошової компенсації визначається за
угодою сторін, а при  відсутності такої
угоди -  судом  по
дійсній вартості будинку на час
розгляду справи.

Під
дійсною вартістю будинку розуміється
грошова сума, за яку він  може
бути  проданий в даному населеному  пункті чи місцевості. Для її визначення при
необхідності призначається експертиза.

В
окремих випадках суд може, враховуючи
конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що
виділяється , зобов'язати  решту
учасників спільної  власності сплатити
йому грошову  компенсацію за  належну частку з обов'язковим наведенням
відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо  частка у спільній власності  на будинок є
незначною і не може бути  виділена
в натурі чи за  особливими обставинами
сумісне  користування ним неможливе, а
власник в будинку не проживає і
забезпечений іншою жилою площею.

Згідно
пояснень експерта  ОСОБА_5 та
висновку  дослідження  № 105 від 16.11.2007 року (а.с.197-200)
ринкова вартість житлового будинку з господарськими побудовами становить  15 391 грн. 67 коп., земельної ділянки - 76
958 грн. 33  коп., а всього вартість  спірного нерухомого майна  становить
92 350 грн.

Враховуючи  ті обставини, що частка відповідачки у
спірному майні є незначною і не може бути виділена  в натурі, сумісне користування майном  неможливе внаслідок  неприязних відносин, ОСОБА_2 в зазначеному
житловому будинку  не проживає, має інше
постійне місце проживання, де забезпечена жилою площею, суд вважає  за можливе
присудити останній грошову компенсацію в розмірі  15 392 грн. за  належну їй 16 частину нерухомого майна,
яка  була
внесена позивачкою на відповідний
депозитний рахунок ТУ  Державної
судової адміністрації  в Полтавській
області згідно ухвали  суду від
20.11.2007 року.

Таким
чином,  виходячи з вищевстановлених  судом
фактів, суд приходить  до висновку
, що за позивачкою ОСОБА_1 необхідно визнати право власності  на житловий будинок  з господарськими  будівлями та земельну ділянку розміром 0.16
га, передану для будівництва та обслуговування житлового  будинку
та господарських будівель  та
споруди, ТУ Державної судової адміністрації в Полтавській області  зобов'язати
перерахувати відповідачці  грошову
компенсацію  за належну їй  частку майна, внесену позивачкою на
депозитний  рахунок.

На
підставі  викладеного, ст..ст.48, 115,
524-526, ч.1 ст.529 ,ст..534, ст..535, ст..ст. 548-549, 562 ЦК України в ред..
1963 року, ст..60 СК України (ст..22 КпШС), ст..57 СК України (ст..24 КпШС),  Постанови Пленуму Верховного  Суду України № 7 від 04.10.1991 року із
змінами  « Про практику застосування  судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий будинок» п.п.4, 5  Прикінцевих та перехідних положень ЦК України
(2003 р.), керуючись ст..ст.10, 11, 60, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні  вимоги ОСОБА_1 задовольнити  в повному обсязі.

Визнати
частково недійсним заповіт ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_2, посвідчений 20.08.2003 року державним нотаріусом  Полтавської районної  державної
нотаріальної контори.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок
з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку  розміром 0.16 га, передану для будівництва та
обслуговування  житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1

Зобов'язати
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській
області, після набрання  рішенням
законної сили, перерахувати на користь
ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_2  року народження, уродженки с.Малі Будищі
Зіньківського району Полтавської області, проживаючої в АДРЕСА_2 іншими  відомостями
суд не володіє, грошову
компенсацію за 16 частину
нерухомого майна в розмірі  15 392
грн. 00 коп. (п'ятнадцять тисяч триста дев'яносто дві гривни) з депозитного
рахунку  ТУ Державної судової адміністрації
в Полтавській області, рр 0622 в ГУДК України  в Полтавській області, МФО 831019, ЗКПО
26304855, одержувач  ТУ ДСА  України в Полтавській області, призначення
платежу : «на забезпечення  позовних
вимог ОСОБА_1 до Полтавської  районної державної  адміністрації, Щербанівської сільської ради
Полтавського району,  Полтавського
районного відділу Полтавської регіональної філії Державного земельного
кадастру, Полтавської районної державної
нотаріальної контори, ОСОБА_2 про
визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,
земельну ділянку, визнання частково
недійсним заповіту по справі  №
2-12102007р., Полтавский районний суд Полтавської області», внесену ОСОБА_1
згідно квитанції від 24.11.2007 року за № 000100011.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку
до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції,
шляхом подачі в 10-денний  строк  з дня
проголошення  рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги
з подачею її копії до Апеляційного суду
або в порядку  ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя (підпис)

ВІРНО: