Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21  червня 2007 р.                         Індустріальний
районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі:               головуючого судді:
Слюсар Л.П.

при секретарі :  Олексенко М.В..

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську

цивільну
справу за позовом    ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3, ОСОБА_2  в інтересах

неповнолітньої  ОСОБА_4
про визначення порядку користування

житловими
приміщеннями в квартирі, що є спільною сумісною власністю без виділу

часток,  зустрічну позовну заяву   ОСОБА_2 до
ОСОБА_1  про стягнення затрат на
утримання об'єкта власності суд -

ВСТАНОВИВ:

В  січні
2007 року позивач   звернувся до
суду  з позовом до відповідачів про

визначення
порядку користування житловими приміщеннями в квартирі, що є

спільною
сумісною власністю без виділу часток,  а
саме  квартирою АДРЕСА_1.   В обґрунтування своїх вимог позивач

в
своїй  позовній заяві так і в ході
судового засідання посилався на те, що

відповідачка
по справі Проценко Анжела   є його
колишньою дружиною, а ОСОБА_3 і

Альона
його доньки.     Шлюб розірвано в грудні
2003 року.    Під час

сумісного
життя  була отримана квартира АДРЕСА_2,
яка  відповідно до договору міни від
01.09.1997 року  була

поміняна
на квартиру АДРЕСА_1.

Міна
відбулася із доплатою грошових коштів, у розмірі еквівалентному 3000

доларів
США.   В
міні приймали участь  крім нього і
відповідачки.  Таким чином

кожному
з них відповідно до законодавства належить частка в спірній квартирі,

яка
складає ? частину  від загальної площі
квартири.   Квартира трикімнатна,

загальна
площа 58,3 кв.м., житлова 40,9 кв.м.
Житлові кімнати площею 17,4 кв.м.; 10,7 кв.м. та 12,8 кв.м.  В даний час позивач проживає за адресою
бульвар

АДРЕСА_3,
в квартирі яка належить  його
батькові.  В даний час

бажає
вселитися в спірну квартиру та користуватися для проживання в ній.

Просив
визначити порядок користування житловими приміщеннями та надати в його

користування  кімнату площею 10,7 кв.м., інші житлові
кімнати залишити в

користуванні
відповідачок, місця загального користування залишити в спільному

користуванні.
В задоволені зустрічної позовної заяви просив відмовити.

Відповідачка  ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги
не визнала.

Просила
в задоволенні позову відмовити та  подала
зустрічну позовну заяву про

стягнення
затрат  на утримання об'єкта
власності.  Вказала, що  відповідач

добровільно
залишив квартиру.  В разі виділення
позивачу кімнати площею 10,7 кв.

м.
будуть порушені права дочок. Відповідач навмисно вводить суд в оману, щодо

боргу
в сумі 3000  доларів США, які начебто
бралися для міни квартири.

Відповідно
до договору міни, міна була здійснена безкоштовно.  Відповідач з

вересня
2002 року, будучи зареєстрованим в квартирі не здійснював оплату за

комунальні
послуги.  Просила стягнути із відповідача
на її користь понесені

затрати
на комунальні послуги в сумі 1589 грн. 31 коп.,  а також половину

затрат  на поточний ремонт в сумі 2500 грн.

Відповідачка   ОСОБА_3 позов не визнала. Просила в позові
відмовити.

Суд,
вислухавши сторони,  свідка,  дослідивши матеріали справи, вважає, що

позовна
заява  ОСОБА_1   задоволенню
не підлягає, а зустрічна позовна

заява  ОСОБА_2підлягає задоволенню частково   з наступних підстав.

Судом
встановлено, що  відповідно до договору
міни квартири від 01 вересня 1997

року,
посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної

нотаріальної
контори  ОСОБА_5 -    ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_4,
ОСОБА_3  на праві приватної
власності  належить  квартира АДРЕСА_1.  Обмін зроблений без

доплати
(а.с.34).  Договір  зареєстрований в КП ДМБТІ  за реєстровим номером 30

п-144.  Відповідно до технічного паспорту частки
власників не виділені ( а.с.

31).  Квартира
знаходиться на п'ятому поверсі п'ятиповерхового будинку.

Квартира
трикімнатна, загальна площа 58,3 кв.м., житлова 40,9 кв.м.

Відповідно
житлові кімнати:  17,4 кв.м., 10,7 кв.м.;
12,89 кв.м., кімнати

ізольовані.
Із кімнати 17,4 кв.м.  вихід на  балкон - 0,9 кв.м.    кухня

площею  - 5,8 кв.м.,
ванна кімната площею 2,9 кв.м., коридор 6 кв.м., комора

2,7
кв.м.

Відповідно
до довідки  виданої  ЖКП « Північне» від 08.12.2006 року в квартирі

зареєстровані  ОСОБА_2, та доньки  ОСОБА_3 та ОСОБА_4  Із

28.04.2005
року в квартирі зареєстровані  3 чоловіки
( а.с.36).   Відповідно до

довідки  Відділу РАГС
Індустріального району шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2  розірвано 21 серпня 2002 року

(
а.с.6)

Як встановлено в судовому засіданні ще до
розірвання шлюбу у 2000 році

відповідач
залишив спірну квартиру.  В даний час
проживає    в квартирі АДРЕСА_3.

Як
показав позивач  від іншої жінки він має
сина ОСОБА_6 4 років, який  проживає

із
ним, оскільки жінка виїхала залишивши дитину .
Син буде проживати із ним.

Позивач   відмовився від проведення експертизи та
уточнення позовних вимог.

Вказав,
що він хоче розпорядитися належною йому на праві власності частиною

квартири,
так він зможе її продати чи здати в оренду.

Відповідачі
звернули увагу на те, що молодша донька
Альона, 1994 року  дуже

боїться
батька,   проживання позивача із
малолітнім сином в спірній квартирі

негативно  вплине на її психічний стан.  Крім того, вважають, що  позивач

достатньо
забезпечений житлом і в даному випадку визначення порядку

користування
житлом йому необхідно для того, щоб зробити квартиру

комунальною.   Крім того
при такому  визначені порядку
користування

порушуються
їх  права власника, так як виділена позивачу
житлова  площа буде

більшою  його частки.

Так
житлова площа  в спірній квартирі  40,9 кв.м. . Відповідно частина

кожного   співвласника складає 40,9 : 4  = 10,225 кв.м.  Позивач просить

виділити
йому кімнату   площею 10,7 кв.м.,  що на 0,475 кв.м. більше частки

позивача.

Відповідно
до ст.383 ЦК України  власник  житлового будинку, квартири має право

використовувати
помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'

ї,
інших осіб.

Відповідно
до ст.358 ЦК України   співвласники можуть
домовитися про порядок

володіння
та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен
із співвласників має право на надання йому у володіння та користування

тієї
частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці  у праві

спільної
часткової власності.  У разі неможливості
цього він має право і

вимагати
від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном,

відповідної
матеріальної компенсації.

Таким
чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді

справи,
у їх сукупності, суд приходить до висновку про
не доведеність

позивачем
своїх вимог та вважає необхідним
задоволені позову відмовити.

Позивач
залишивши спірну квартиру залишився зареєстрованим в ній і тільки 28

квітні
2005 року знявся реєстрації і тому на нього комунальними службами

нараховувалися
платежі, які оплачені ОСОБА_2

Суд
не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_1про те, що оскільки він

має
пільги, то нарахування за  комунальні
платежі здійснювалося  пільгове.

Оскільки,
як вказав сам позивач він не надав в комунальні служби документи, які

посвідчують
його право на пільги і відповідно до наданих суду квитанцій

нарахування  за комунальні платежі здійснювалося на
загальних підставах.  Тому

суд
вважає, що вимоги позивачки по зустрічному позову   щодо відшкодування

затрат
по утриманню об'єкта нерухомості підлягають задоволенню .  З ОСОБА_1 підлягають стягненню на
користь  ОСОБА_2 затрати в сумі 1589
грн.31

коп.,
а саме:  за теплопостачання 784 грн. 17
коп.,  холодну воду 265 грн.11

коп.,
газ 182 грн.01 коп., ЖЕК - 358 грн.02 коп. , що підтверджується

квитанціями
по оплаті.

Вимоги ОСОБА_2щодо відшкодування  половини затрат на поточний ремонт

в
сумі 2500 грн. задоволенню не підлягають,
хоча проведення цих робіт

підтверджено
показаннями свідка ОСОБА_7,  оскільки
такі ремонтні роботи

не
погоджувалися із  ОСОБА_1

Відповідно
до ст. 11 ЦПК України  суд розглядає
цивільні справи не інакше як за

зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  в межах
заявлених ними вимог  і на

підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст. 319,322 383,384, ЦК
України, ст. 150,155 ЖК України

ст.ст.
10, 11,15,31,60, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ
:

В задоволені позову  ОСОБА_1 - відмовити.

Зустрічну позовну заяву  ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути із  ОСОБА_1 на користь  Проценко Анжели

Василівни   затрати на утримання об'єкту нерухомості в
сумі 1589 грн.31 коп.

Стягнути
із ОСОБА_1  на користь держави судові
витрати в

сумі
51 грн.

Рішення може  бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, або без подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П.Слюсар