У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 вересня 2007 року                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Лященко Н.П., Прокопчука Ю.В., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
правонаступниками якої є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, треті особи:
Київське міське бюро технічної інвентаризації, Дев'ята Київська державна
нотаріальна контора, про визнання недійсним договору довічного утримання,
визнання права власності в порядку спадкування на частку квартири та стягнення
грошової компенсації,

в
с т а н о в и л а:

У жовтні 2002 року ОСОБА_1,
звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що після смерті її батька
ОСОБА_6, який померІНФОРМАЦІЯ_1 вона звернулась до нотаріальної контори для
оформлення спадщини і дізналась, що 20 червня 2000 року між батьком та
відповідачкою було укладено договір довічного утримання, за умовами якого право
власності на АДРЕСА_1перейшло до відповідачки.

Вважає, що оскільки ОСОБА_6 та
відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, то остання і так повинна була
його утримувати як дружина без будь-яких угод, а договір довічного утримання є
мнимою угодою, укладений з метою заволодіння квартирою та позбавлення її,
позивачки, спадщини.

Посилаючись на викладене, просила
визнати договір довічного утримання недійсним, визнати за нею право власності в
порядку спадкування на 1/2 частку спірної квартири та стягнути з відповідачки  її вартість.

В процесі розгляду справи, 29
грудня 2004 року, позивачка ОСОБА_1 померла.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 7 вересня 2006 року правонаступниками ОСОБА_1 визнані ОСОБА_2, ОСОБА_3. та
ОСОБА_4

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2004 року
позов задоволено. Визнано недійсним договір довічного утримання, укладений 20
червня 2000 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Визнано за позивачкою право власності в
порядку спадкування на 1/2 частину спірної квартири. Розділено спадкове майно -
спірну квартиру між спадкоємцями, залишено квартиру за відповідачкою і
зобов'язано її виплатити позивачці вартість 1/2 частини квартири в розмірі
89100 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва
від 3 квітня 2007 року зазначене рішення суду скасовано, постановлено нове,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення апеляційного
суду скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 3 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

Н.П.Лященко   Ю.В.Прокопчук