РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

Справа №2-200/07

11 травня 2007 року                                                                                                           м.
Хорол

Хорольський
районний суд Полтавської області в складі:

головуючого
- судді Карпушина Г.Л.;

при
секретарі - Корнет В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Хорол цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя і визнання права власності
на Уг частину спільно нажитого майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до
ОСОБА_2, вказавши,
що 26 жовтня 1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, реєстрація якого
була проведена відділом ЗАГС міста Хорол Полтавської області за актовим записом
№ 118. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час спільного проживання у шлюбі сторонами збудовано
жилий будинок з надвірними погосподарськими будівлями, який розташований в
АДРЕСА_1, придбано згідно договору купівлі - продажу від 08.04.2003 року
трактор ЮМЗ-6Л державний номерний знак НОМЕР_1. Технічний паспорт на жилий будинок та Свідоцтво на право
особистої власності на жилий будинок, а також договір купівлі - продажу
оформлені на відповідача ОСОБА_2Крім цього, сторонами було придбано інше рухоме
майно, яке вони мають намір розділити в добровільному порядку.

Рішенням
Хорольського районного суду від 28.11.2006 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу відповідач постійно заявляє, що
жилий будинок з господарськими будівлями, трактор та інше рухоме майно належить
тільки йому, без урахування інтересів їхнього неповнолітнього сина та права
позивачки на  ½
частину спільно нажитого майна подружжя.

Позивачка, згідно висновку судово-будівельної експертизи
долученої до справи, просила визнати за нею право власності наАДРЕСА_1
відповідно до 2 варіанту розподілу та відповідні надвірні будівлі, а за
відповідачем визнати право власності на АДРЕСА_1та надвірні будівлі відповідно
до вказаного розподілу.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, прохала
визнати її право власності на  ½  частину спільно нажитого майна подружжя.
Зважаючи на висновки судово-будівельної експертизи, проведеної під час судового
розгляду, позивачка прохала визнати за нею право власності наАДРЕСА_2
відповідно до 2 варіанту розподілу та відповідні надвірні будівлі, а за
відповідачем визнати право власності на АДРЕСА_3та надвірні будівлі відповідно
до вказаного розподілу. Крім того, прохала визнати, що трактор ЮМЗ-6Л належить
сторонам на праві спільної часткової власності, і у зв'язку з тим, що вона не
заперечує проти визнання права власності на трактор за відповідачем стягнути з
останнього на її користь в рахунок компенсації
½  його вартості. При цьому пояснила, що при
виборі варіанту поділу житлового будинку нею враховувалося те, що: з нею
залишається проживати неповнолітній син, який потребує поліпшених умов
проживання; вона залишається одинокою жінкою з дитиною, а тому їй потрібно
житло, яке більш пристосоване для проживання. При виборі варіанту розподілу
надвірних будівель вона погоджується з варіантом розподілу зазначеним в
експертизі, а саме: що їй переходить у власність гараж, ½
колодязя, ½  газопроводу та зливова яма. На обмін гаража
на інші надвірні будівлі вона не погоджується, оскільки гараж розміщений з тієї
сторони будинку, який відповідно до варіанту розподілу № 2 буде належати їй у
вигляді окремої квартири. Це є важливим тому, що вона в подальшому має намір
вирішувати питання про поділ земельної ділянки на два двори, і саме за такої
умови даний поділ буде можливий. Також з даного питання вона прохає суд взяти
до уваги, що: гараж відповідачем для зберігання трактора не може бути
використаний, оскільки він значно менших розмірів та призначений для зберігання
іншого транспорту; мотоцикл, який має відповідач останнім часом у гаражі не
зберігається, він перебуває в несправному стані, зберігається на вулиці та останнім
не використовується; відповідач має можливість переобладнати для зберігання
мотоцикла сарай чи літню кухню, яка до запропонованого варіанту розподілу
перейде у його власність; в подальшому вона має намір переобладнати гараж під
літню кухню з погребом.

2

Відповідач позов
визнав частково, запропонований позивачкою варіант розподілу домоволодіння,
відповідно до висновку судово-будівельної експертизи, підтримав та прохав
визнати за ним право власності на АДРЕСА_3згідно 2 варіанту розподілу. Щодо
варіанту поділу трактора, він погоджується, щоб саме за ним визнали право
власності на трактор та згоден компенсувати позивачці вартість належної їй
частки, але прохає суд врахувати, що він до даного часу ще сплачує кредит, який
він брав у банку для того щоб розрахуватися за трактор. Щодо варіанту поділу
надвірних будівель він прохає суд визнати за ним право власності на гараж, а в
замін за позивачкою визнати право власності на сарай та погріб, він згоден на
компенсацію різниці в їх вартості. Своє прохання він обґрунтовує тим, що він
має у власності мотоцикл та буде мати трактор, а тому гараж йому буде
потрібніший. Відповідач погодився з тим, що трактор у гаражі, без відповідного
переобладнання, зберігати не можливо. Щодо судових витрат відповідач
покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши надані по
справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до
задоволення в повному обсязі на підставі слідуючого.

Відповідно до ст.
355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників),
належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати
особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Частиною 3 ст.
368 ЦК України,
ч. 1 ст. 60 СК України та ст. 16 Закону України «Про власність» передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до
ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Судом
встановлено, що жилий будинок з надвірними погосподарськими будівлями, який
розташований в АДРЕСА_1 будувався позивачкою та відповідачем разом, після
вступу останніх в шлюб. Будівництво домоволодіння проводилося за спільні кошти,
без залучення коштів та матеріальних цінностей, які належали на праві приватної
власності кожному із сторін. Даний факт підтверджується наступними доказами:
поясненнями сторін; копіями технічного паспорту на житловий будинок, проекту
забудови, свідоцтва про право власності на будинок.

Трактор ЮМЗ-6Л,
1971 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був придбаний в
2003 році, тому в період перебування сторін в шлюбі. Трактор був придбаний за
кошти подружжя, з врахуванням інтересів останніх на той час, без залучення
коштів та матеріальних цінностей, які належали на праві приватної власності
кожному із сторін. Даний факт підтверджується наступними доказами: поясненнями
сторін; копією договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5 від 08.04.2003
року; копією свідоцтва про реєстрацію машини.

Статтею 68 СК
України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу
України.

Беручи до уваги
викладене та зміст норм закону, суд встановив, що жиле домоволодіння АДРЕСА_1
та трактор ЮМЗ-6Л, 1971 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, є майном, що
набуте сторонами за час шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до
ст. 63 СК України та ст. 369 ЦК
України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою
всіх співвласників. Відповідно до ст. 69 СК України та ст. 372 ЦК України майно,
що є у спільній власності, може бути поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі
поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Відповідно до ст. 71 СК України та ст. 372 ЦК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної власності, може ділитися між
співвласниками в натурі. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є неможливим, в інших випадках, суд може
присудити одному із подружжя грошову компенсацію замість його частки у праві
спільної сумісної власності на майно, лише за його згодою, крім випадків
передбачених законодавством. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю між ними. У разі поділу майна між
співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

2

Судом встановлено,
що жиле домоволодіння АДРЕСА_1 та трактор ЮМЗ-6Л, 1971 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1
є спільною сумісною власністю сторін з рівними частками. На момент розгляду
справи сторони заявили своє бажання про поділ спільного сумісного майна.
Перевіркою можливості поділу спільного сумісного майна сторін встановлено, що
він можливий.

Так, згідно висновку № 67-07 судової будівельно-технічної
експертизи від 10 квітня 2007 року ринкова вартість домоволодіння, яке
розташоване вАДРЕСА_1складає 145230 грн. З технічної точки зору поділ будинку
та надвірних будівель, розташованих на території домоволодіння, можливий, про
що свідчать запропоновані три варіанти розподілу, які наближені до ідеальних
часток, із зазначенням вартості часток, розрахунку грошової компенсації,
необхідних переобладнань. Вказані варіанти розподілу домоволодіння погодженні
сторонами з відповідними службами та згідно з рішенням виконавчого комітету
Хорольської міської ради Полтавської області № 481 від 19.12.2006 року їм
надано дозвіл на внутрішнє переобладнання домоволодіння згідно запропонованих
варіантів. Суперечності між сторонами з приводу вартості домоволодіння
відсутні.

Згідно звіту про оцінку майна проведеного 24.01.2007 року
приватним підприємцем ОСОБА_4, вартість трактор ЮМЗ-6Л, 1971 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
становить 4179 грн. Суперечності між сторонами з приводу вартості трактора
та права власності на нього відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, позицію сторін та їх згоду на
грошову компенсацію, зміст норм закону, суд вважає, що позовні вимоги позивачки
про поділ спільного майна підлягає до задоволення. Зважаючи на обставини
справи, інтереси сторін, на думку суду, найбільш правильним розподілом домоволодіння
сторін є розподіл вказаний у висновку судової будівельно-технічної експертизи
за варіантом № 2, за умови виділення у власність позивачці: квартири № 1,
гаражу, ½  частини колодязя, ½
частини газопроводу, зливової ями, а відповідачу: квартири № 2, літньої
кухні, сараю, погреба, ½  частини колодязя, ½
частини газопроводу, з проведенням відповідних грошових компенсацій.

При вирішенні питання про розподіл надвірних будівель
суд, зважаючи на позицію сторін, виходив з того, що такий розподіл, зважаючи на
обставини справи, буде найбільшим чином відповідати інтересам сторін, як на
момент винесення рішення, так і в подальшому, не завдаючи їм шкоди.

Відповідно до ст. 328 ЦК України та Закону України «Про власність» право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до викладеного та зважаючи на вимоги ст. ст.
325, 328, 331, 372 ЦК України,
судом встановлено, що після поділу спільного сумісного майна сторін, отримані
ними частки майна належатимуть їм на праві приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

Зважаючи на викладене вище та вимоги Закону, суд вважає
за необхідне задовільнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат
повязаних з проведенням експертиз в сумі 580 грн., витрат по оплаті судового
збору в сумі 747 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 30 грн, які документально підтвердженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60,
81-88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 325, 328, 331, 355, 368, 369, 372 ЦК України, ст. ст.
60, 61, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, Законом України «Про власність»,
Постановами Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року та «Про
застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» № 16 від
12.06.1998 року суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя
і визнання права власності на  ½  частину спільно нажитого майна подружжя
задовольнити повністю.

4

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 49/100 частин
жилого домоволодінняАДРЕСА_1 з надвірними будівлями, зафарбований на плані
синім кольором), виділивши в натурі: частину прихожої 1-1 площею 10.7 м.2;
частину кімнати 1-2 площею 15.2 м.2; кухню 1-5 площею 11.7 м.2; санвузол 1-6
площею 5.4 м.2; сіни 1 площею 12.5 м.2; гараж «Б»; Уг частину колодязю; Уг
частину газопроводу; зливову яму, загальною вартістю 71297 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 51/100 частин
жилого домоволодіння АДРЕСА_1з надвірними будівлями зафарбований на плані
червоним кольором), виділивши в натурі: частину прихожої 1-1 площею 10.4 м.2;
частину кімнати 1-2 площею 12.4 м.2; кімнату 1-3 площею 12.2 м.2; кімнату 1-4
площею 12.5 м.2; літню кухню «В»; сарай «Г»; погріб «Г-П»; Уг частину колодязю;
Уг частину газопроводу, загальною вартістю 73 933 грн.

Зобов'язати сторін спільно улаштувати: перегородку в
приміщенні прихожої 1-1 площею 21.1 м.2, розділивши її на приміщення площею 10.7
м.2 та 10.4 м.2; перегородку в приміщенні кімнати 1-2 площею 27.6 м.2,
розділивши її на приміщення площею 15.2 м.2 та 12.4 м.2

Зобов'язати ОСОБА_1улаштувати дверний отвір із частини
приміщення 1-1 площею 10.7 м.2 в частину кімнати 1-2 площею 15.2 м.2

Зобов'язати ОСОБА_2улаштувати дверний отвір із частини
приміщення 1-1 площею 10.4 м.2 на вулицю.

Зобов'язати сторони самостійно переобладнати системи
електропостачання, опалення та газопостачання за погодженням з відповідними
органами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування різниці вартості Уг частини житлового будинку з надвірними
будівлями кошти в сумі 1318 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на трактор ЮМЗ-6Л,
1971 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування вартості 1/2  частини
трактора ЮМЗ-6Л, 1971 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 кошти в сумі
2089,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування витрат повязаних з проведенням експертиз кошти в сумі 580 грн.,
витрат по оплаті судового збору кошти в сумі 747 грн. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи кошти в сумі 30 грн.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а також апеляційна
скарга протягом 20 днів після подання вказаної заяви, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.