У Х В А Л А

іменем
україни

26
січня 2007 року                                                                 м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Пшонки М.П.,                   Прокопчука Ю.В.,           Романюка Я.М.,-

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про встановлення межі земельної ділянки, усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, витребування земельної ділянки, за касаційною
скаргою ОСОБА_2. на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 1 червня
2005 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 7 вересня 2005
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2003 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі перешкоджають йому в користуванні
належної йому земельної ділянки. Просив встановити межі між земельними
ділянками при домоволодіннях АДРЕСА_1 в м. Житомирі та встановити земельну
ділянку спільного користування. Крім того, просив витребувати із користування
відповідачів земельної ділянки площею 10 кв. м. і зобов'язати їх не чинити йому
перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 1 червня           2005 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного сулу Житомирської області від 7 вересня 2005 року, позов
задоволено частково. Зобов'язано відповідачку ОСОБА_3. усунути перешкоди в
користуванні позивачем земельною ділянкою біля домоволодіння НОМЕР_1 по
вищевказаному адресу шляхом перенесення належної їй огорожі згідно з висновками
першого варіанту судової експертизи і не чинити перешкод позивачу в
користуванні земельною ділянкою. Встановлені межі земельної ділянки, в тому
числі і земельної ділянки спільного користування, які для позивача і
відповідача ОСОБА_2.

Остаточно зобов'язано перенести огорожу
земельної ділянки на межі, визначені експертами в першому варіанті судової
експертизи і зобов'язано її не чинити перешкод в користуванні виділеної
земельної ділянки.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. ставить
питання про скасування судових рішень, мотивуючи свою вимогу порушенням судами
норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені
з додержанням  норм матеріального та  процесуального права, відсутні передбачені
статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2. відхилити, а
рішення Богунського районного суду м. Житомира від 1 червня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 7 вересня 2005 року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.                      Прокопчук
Ю.В.                            Романюк  Я.М.