Справа №2-101/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року.

Коростенський
міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді                                              Рафальського
Й.Л.

при
секретарі                                                        Райвахівської
Л.В.

розглянув справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання втратившою право
на житло, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання права
користування спірною квартирою,

встановив:

До суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2 про
визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим
приміщенням, розташованим у АДРЕСА_1

В позовній заяві позивач зазначає, що йому на праві власності належить
жилий будинок розташований в АДРЕСА_1 Право його власності на будинок
стверджується договором дарування будинку, посвідченого 22 січня 1996 року.
Відповідачка по справі була його дружиною, але 8 червня 2006 року шлюб поміж
ними розірвано. У червні 2005 року відповідачка залишила будинок та не проживає
в ньому без поважних причин. Будь - яких перешкод в користування будинком він відповідачці
не чинив. У зв'язку з такими обставинами він вважає, що відповідачка втратила
право на користування вищевказаним жилим приміщенням.

Позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування
жилим будинком, розташованого в АДРЕСА_1

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про
визнання права користування житлом.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що 24 липня 1993 року вона
уклала шлюб з ОСОБА_1. Від шлюбу мають двоє дітей: дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1народження
та сина ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_2народження.

У травні 2006 року її вигнав з дому ОСОБА_1 і вона була вимушена піти жити
до своєї сестри ОСОБА_5 тому, що іншого житла не має.

8 червня 2006 року шлюб поміж ними було розірвано. На підставі рішення суду
від 18 листопада 2005 року. Проте, після рішення суд вони продовжували
проживати однією сім'єю, до травня 2006 року. Вона завагітніла від ОСОБА_1 у
січні 2006 року.

З будинку вона була вимушена піти у травні 2006 року
тому, що ОСОБА_1 був проти народження дитини.

ОСОБА_2просить визнати за нею право на користування
спірним

житлом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги
підтримав і пояснив, що після одруження вони з дружиною проживали в с Зубівщина
Коростенського району,   у його батьків. В 1995 році його
батьки подарували йому жилий будинок вАДРЕСА_1

Відповідачка ОСОБА_2 почала зловживати спиртними напоями, порушувати
подружню вірність і тому нами шлюб у 2006 році було розірвано. ОСОБА_2 ще в
червні 2005 року залишила будинок і не проживала в йому.

Перешкод в
користуванні будинком він відповідачці не чинив.

ОСОБА_2 пояснила, що у 1993 році вона уклала шлюб з
ОСОБА_1. Після укладення шлюбу вони проживали у батьків ОСОБА_1 та почали
збирати гроші для придбання житла. У 1996 році батьки купили спірний будинок,
але оформили його як договір дарування на ім'я ОСОБА_1 У 2006 році шлюб поміж
нами було розірвано.

В той час я була вагітна від ОСОБА_1, він мене вигнав з будинку,
застосовував фізичне насильство і я вимушена була піти проживати до сестри. Від
будинку у нас був один ключ і коли всі виходили з будинку по своїх справах, то
ключ залишали в обумовленому місці. Зараз ОСОБА_1 залишає ключ в іншому місці,
яке мені невідоме.

Неповнолітні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вони проживають разом з
батьком. Мати не проживає у будинку тому, що їх батько забрав від матері ключа
і вона не має змоги користуватись будинком. Мати приходить і готує для них їжу,
а вечором залишає будинок. Вони хочуть щоб мати проживала разом з ними.

Зустрічний позов ОСОБА_2 підтримала посилаючись на обставини, зазначені у
зустрічній позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги не визнав обґрунтовуючи з
підстав, як і по його позовній заяві.

Заслухавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна
заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на житло
задоволенню не підлягає.

Зустрічна позовна заява  ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання за нею права на користування спірним жилим будинком
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24 липня 1993 року до 8
червня 2006 року.

Згідно договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом
Коростенської міської нотаріальної контори від 22 січня 1996 року ОСОБА_8
подарував ОСОБА_1, а ОСОБА_1 прийняв у дар жилий будинок по АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 чинив перешкоди ОСОБА_2 у користуванні спірним будинком.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних
відносин з

власником будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї
права на користування жилим

приміщенням. Право вимагати в судовому порядку виселення
колишніх членів сім'ї

власник жилого будинку має відповідно до ст. 157 ЖК
України, але за наявності

обставин, передбачених у ч. 1 ст. 116 ЖК України. Доказів
про вчинення позивачкою дій,

зазначених у ст. 116 ч. 1 ЖК України ОСОБА_1 суду не
надав і в судовому засіданні

цих обставин не встановлено.

Керуючись ст.ст.
10, 60, 209, 213,215 ЦПК України, ст.ст. 156, 157 ЖК  України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання її втратившою
право на житло в АДРЕСА_1відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання права на користування житлом
по АДРЕСА_1задовольнити.

Визнати за нею право користування цим будинком, як бувшого члена сім'ї
ОСОБА_1.

Звільнити сторони від сплати державного мита в доход держави на підставі
ст. 4 Декрету KM України „Про державне мито".

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду
Житомирської області протягом 20 днів з моменту подачі стороною заяви про
апеляційне оскарження рішення.