Справа № 2-31/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

05.12.2007 р.
смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області
в особі: головуючого судді - Вотьканича В.А., при секретарі с/з - Буцко С.В.,
за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - адвокатаОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи на стороні
відповідача Воловецької державної нотаріальної контори Закарпатської області
про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред'явила в суд позов до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування житлового будинку, що знаходиться
АДРЕСА_1, посвідченого Воловецькою державною нотаріальною конторою 06.06.2003
р., обґрунтовуючи позов тим, що вона договір дарування не укладала, не
підписувала і про його існування взнала тільки 2006 р.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 підтримали позов посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, просили визнати недійсним оспорюваний договір дарування.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала,
мотивуючи свою позицію тим, що позивачка, яка є її бабкою, сама була
ініціатором оформлення такого договору, оскільки вони проживали в цьому
будинку, і під час оформлення договору дарування в нотаріальній конторі
позивачка власноруч підписувала його, а оспорювання договору в судовому порядку
пояснила намаганням передати будинок своїй дочці, просили в позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_4, заперечуючи
проти позову зазначив, що договір дарування може бути визнати недійсним тільки
з підстав передбачених законом, наявність яких позивачка не довела.

Представник третьої особи на стороні
відповідача - державний нотаріус Маньо О.Ф. проти позову заперечувала
пояснюючи, що позивачка у нотаріальній конторі в смт. Воловці особисто
підписувала договір дарування, пред'являла на вимогу нотаріуса документи, що
посвідчують особу, та інші документи, необхідні для оформлення договору.
Вважає, що факт підробки договору дарування у нотаріальній конторі є злочином і
може бути підтверджений тільки рішенням суду по кримінальній справі, що набрав
законної сили, якого позивачка не надала, а тому позов вважає безпідставним.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

06.06.2003 р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою
ОСОБА_3 було укладено договір дарування, згідно з яким позивачка подарувала
відповідачці житловий будинок, що знаходиться АДРЕСА_1, який було посвідчено
державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори за № 879.

Згідно з ч.1 ст.215, ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, встановлених законом.

Правовою підставою недійсності договору
дарування позивачка зазначила ч.3 ст.203 ЦК України, згідно з якою волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим
кодексом.

Враховуючи, що в обґрунтування позову
позивачка посилалася на те, що не підписувала договір дарування, суд, для
з'ясування обставин, пов'язаних з ідентифікацією виконавця підпису дарувальника
в оспорюваному договорі дарування від 06.06.2003 р. своєю ухвалою від
27.03.2007 р. призначив почеркознавчу експертизу.

З повідомлення експерта № 3986 від
22.10.2007р. вбачається, що надати висновок по справі не виявилося можливим
через недостатність вільних зразків почерку, що відносяться до періоду вчинення
договору, тобто станом на 2003 р.

На пропозицію суду надати вільні зразки
почерку позивачки, представник позивача пред'явила клопотання про витребування
доказів з відповідних установ, де вони можуть зберігатися. Задовольняючи
клопотання, суд ухвалою від 21.08.2007 р. витребував додаткові взірці почерку
позивачки з Воловецької державної нотаріальної контори, Управлінні Пенсійного
фонду в Воловецькому районі, «Райфайзен Банку Аваль», Воловецького ДВБТІ, від
яких було отримано відповіді про відсутність витребуваних доказів.

У ч.2 ст.60 ЦПК України закріплено, що докази
надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або повідомити про них
суд до або під час попереднього судового засідання.

Перекладаючи функції доказування на суд,
позивачка і її представник 23.10.2007 р. заявили клопотання про витребування
судом нових доказів з інших установ, яке було відхилено через те, що позивачка
не зверталася в ці установи, не з'ясувала наявність у них таких доказів, не
зазначила обставин, які вони можуть підтвердити, а також не підтвердила
неможливість їх отримання, як цього вимагає ч.2 ст.137 ЦПК України, яка
передбачає, що у заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ
вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої
особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Крім того, у відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК
України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З
даного положення випливає, що факт підроблення договору дарування, про який
заявила позивачка, має бути підтверджений вироком суду, що набрав законної
сили, по кримінальній справі, в якій будуть встановлені такі обставини.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку,
що позивачка не довела в судовому засіданні обставини, на які посилалася як на
підставу своїх вимог про визнання недійсним договору дарування.

Суд визнав, що договір дарування від
06.06.2003 р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3, який було
посвідчено державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори за №
879, було укладено з дотриманням вимог закону і прав позивачки порушено не
було.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, ст. 203, 204,
207, 717, 719 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
договору дарування недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку.

Сторони та інші особи, які беруть участь у
справі вправі подати заяву про апеляційне оскарження рішення протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються апеляційному суду Закарпатської області через Воловецький
районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя:
В.А. Вотьканич