Справа № 2-8/2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                                                                                                   15
лютого 2007 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого
- судді Головні В.П., при секретарі Стаднюк В.В., з участю позивача ОСОБА_1 та
її представника -адквоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника
адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Баранівці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній
платі, компенсації, платежів здійснених на користь держави, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2006 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_6, просила
постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь боргу по
заробітній платі в сумі 2897 гривень 59 копійок, компенсацію втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 823 гривні
51 копійка, грошову компенсацію за невідбуту відпустку в сумі 262 гривні 80
копійок, моральну шкоду в сумі    1500
гривень, а всього стягнути 5483 гривні 90 копійок.

Обґрунтовуючи вимоги позивачка зазначила , що в квітні
2003 року Баранівським районним центром зайнятості населення була направлена
для працелаштування на посаду слюсаря до приватного підприємця ОСОБА_3 25
квітня 2003 року між нею та відповідачем було укладено безстроковий трудовий
договір, згідно з яким ОСОБА_3 зобов'язався регулярно виплачувати їй заробітну
плату, розмір якої мав визначатися за згодою сторін, але не повинен був бути
меншим мінімального розміру встановленого законодавством, надавати щорічну
оплачувану відпустку не меншу 24 календарних днів. ЗО січня 2004 року трудовий
договір було розірвано за згодою обох сторін відповідно до пункту 1 статті 36
Кодексу Законів України про працю. Під час дії трудового договору відповідач не
виконував його умови, зокрема нараховує заробітну плату меншу встановленої
законодавством мінімальної заробітної плати. При мінімальній заробітній платі
185 гривень ОСОБА_3 нарахував їй: за травень 2003 року - 156 гривень 89
копійок, за червень 2003 року- 82 гривні 72 копійки. Також їй було нараховано-
за липень 2003 року - 283 гривні 95 копійок, за серпень 2003 року - 283 гривні
95 копійок ,за вересень 2003 року - 476 гривень 45 копійок, за жовтень 2003
року - 514 гривень 95 копійок, , за листопад 2003 року - 476 гривень 45 копійок
, за грудень 2003 року - 514 гривень 95 копійок, за січень 2004 року - 548
гривень 18 копійок, однак не виплатив нараховану заробітну плату. У відомостях
на виплату заробітної плати за травень, червень та липень 2003 року вона
поставила підписи про її отримання, хоча фактично відповідач не виплатив її.
ОСОБА_3 обіцяв виплатити зарплату пізніше. Однак відповідач не виконав свої
обіцянки. За червень 2003 року відповідач недорахував їй 82 гривні 72 копійки
заробітної плати, оскільки мінімальна заробітна плата становила 185 гривень.
При звільненні ОСОБА_3. повинен був провести з нею повний розрахунок по
заробітній платі, виплатити компенсацію за невідбуту відпустку за 9 місяців
роботи в розмірі 262 гривні 80 копійок. У зв'язку з невиплатою заробітної плати
відповідач спричинив їй моральну шкоду. Вона хворіла, перебувала на
стаціонарному лікуванні, а невиплата заробітної плати поставила її сім'ю у
скрутне матеріальне становище.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 та її придставник
повністю підтримали вимоги, просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1
борг по заробітній платі в сумі 2897 гривень 59 копійок, компенсацію втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 823
гривні 51 копійку, грошову компенсацію за невідбуту відпустку в сумі 262 гривні
80 копійок, моральну шкоду в сумі 1500 гривень, а всього стягнути 5483 гривні
90 копійок. Крім того просить стягнути витрати понесені у зв'язку з оплатою
юридичної допомоги. Вона пояснила, що працювала у приватного підприємця ОСОБА_3
згідно з трудовим договором на посаді слюсаря. Разом з відповідачем вони
ремонтували станки, також вона допомагала вести бухгалтерію. Оплата праці була
відрядною, залежала від кількості виконаної роботи. Протягом всього часу роботи
відповідач нараховував їй але не виплачував заробітну плату. Просять стягнути
всі кошти зазначені в позові та моральну шкоду заподіяну у зв'язку з невиплатою
заробітної плати в сумі 1500 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав
і пояснив, що вся заробітна плата, нарахована згідно відомостей, виплачена позивачці ОСОБА_1 в повному розмірі. Він передавав їй
всі кошти згідно з відомостями на виплату заробітної плати, які
вона сама складала і фактично виконувала у
нього обов'язки бухгалтера. Також він давав для ОСОБА_1 кошти і вона сплачувала
за нього податки і збори

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності суд
прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 115 Кодексу Законів України
про працю, заробітна плата повинна виплачуватися
працівникам регулярно, у строки встановлені колективним договором, але не рідше
двох разів на місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно з відомостями на виплату
заробітної плати, оглянутими в судовому засіданні, позивачці в період з травня 2003 року по січень 2004 року нараховувалася
заробітна плата. Підписи ОСОБА_1 про отримання
зарплати на відомостях за серпень 2003 року- січень 2004 року
відсутні.

Будь-які докази, які б
підтверджували факт виплати позивачці заробітної плати в серпні 2003
року- січні 2004 року відсутні в справі,
відповідач не надав їх суду.

Враховуючи зазначене, суд прийшов
до висновку, що відповідач не виплачував ОСОБА_1 заробітну плату в серпні 2003 року- січні 2004 року, а тому суд вважає
необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 2889
гривень 04 копійки нарахованої і невиплаченої за цей період
заробітної плати.

В стягненні заробітної плати за травень-липень 2003
року суд важає необхідним відмовити, оскільки на
відомостях на виплату заробітної плати за цей період є підписи позивачки про отримання коштів, а доказів, які б вказували на те, що
вона їх не отримала ОСОБА_1 не надала суду.

Відповідно до статті 34 Закону України „Про оплату
праці" , у разі порушення термінів виплати
заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинні виплатити
працівникові компенсацію. Оскільки встановлено,
що ОСОБА_3 не виплатив ОСОБА_1. заробітну плату за серпень 2003 року - січень 2004 року, він повинен виплатити їй
компенсацію втрати частини заробітної плати. Враховуючи суму
нарахованої і невиплаченої згідно за відомостями позивачці заробітної плати та індекс інфляції на час подання позову
до суду, розмір компенсації становить згідно з розрахунком 823 гривні 51
копійка.

Відповідно до статті 95 Кодексу
Законів України про працю, мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за
просту некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану робітником місячну, погодинну норму
праці /обсяг робіт/.

Згідно з поясненнями сторін, позивачка працювала з відрядною оплатою праці.

Доказів, які б підтверджували, що
позивачка виконувала роботу за яку необхідно було нарахувати меншу або більшу заробітну плату, ніж зазначено у відомостях про
її нарахування, що вона не виконувала   погодинну чи місячну норму праці, в судовому
засіданні не здобуто.

Враховуючи зазначене, вимоги ОСОБА_1 про стягнення
різниці між встановленою законодавством мінімальною
заробітною платою та фактично нарахованою суд залишає без задоволення.

Відповідно до статті 83 Кодексу Законів України
про працю, у разі звільнення працівника йому виплачується
грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпустки.

Суд встановив, що ОСОБА_1 працювала
у відповідача 9 місяців. Враховуючи, що мінімальна
тривалість відпустки встановлена законодавством становить 24 календарні дні, позивачка
має право на 18 календарних днів оплачуваної відпустки.

Виходячи із суми нарахованої
заробітної плати за весь час роботи, середньоденний заробіток ОСОБА_1становить
14 гривень 04 копійки, а компенсація за відпустку 252 гривні 80 копійок.

Відповідно до статті 237-1 Кодексу Законів України про
працю, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд встановив, що позивачка після звільнення з роботи
тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні у зв'язку з хворобою серця,
перенесла хірургічне втручання. Для оплати лікування їй потрібні були кошти, а
відповідач позбавив її їх.

Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що невиплатою заробітної
плати позивачці заподіяно моральну шкоду, оскільки вона по вині відповідача
була позбавлена засобів для життя, вимушена була вживати додаткових зусиль для
організації свого життя, не мала можливості оплатити належним чином лікування.

На підставі викладеного суд вважає необхідним стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_1   1000 гривень моральної
шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213, 214, ч.1 п.2
ст. 367 ЦПК України, на підставі ст.ст. 115, 116,   232, 233, 237 -1   КЗпП України, ст. 34 Закону України „Про
оплату праці"   суд

РІШИВ: Позов ОСОБА_1
задовольнити   частково.

Стягнути   з
ОСОБА_3       на
користь   ОСОБА_1 середньомісячний
заробіток  в сумі  495
гривень 70  копійок.   Рішення
в цій частині допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг по заробітній
платі в сумі 2393 гривні 34 копійки, компенсацію за невикористану відпустку в
розмірі 252 гривні 80 копійок., компенсацю втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 823 гривні 51 копійка ,
моральну шкоду в розмірі 1000 гривень, а всього 4469 /чотири тисячі чотириста
шістдесят дев'ять/ гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені у
зв'язку з оплатою юридичної допомоги в сумі 274 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі
59 гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної цивільної справи 30 /тридцять/ гривень . /Одержувач ТУ ДСА у
Житомирській області., , розрахунковий
рахунок №1562, банк: УДК в Житомирській області, МФО банку- 811039 Призначення платежу- Інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи Баранівським райсудом  Житомирської області /

На рішення суду може бути подано
заяву про апеляційне оскарження або апеляційну скаргу протягом 10 днів
з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Житомирської області через Баранівський
районний суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.