Справа № 22ц-1076/2007                                  Головуючий по 1-й інстанції
Категорія-23                                                     суддя Міронова Г.М.,
Доповідач-суддя Стратіло В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року                                                          м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у складі головуючого: судді
Резникової Л.В.,

суддів:
Стратіло В.І., Лісового О.О.,

при
технічному секретарі Ставріновій Ю.М.,

з
участю представника позивачки ОСОБА_3,

відповідачки
ОСОБА_2, її представника ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду в м.

Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької
області від 18

грудня 2006 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до

ОСОБА_2, третьої особи КП „Жилцентр №2" м. Макіївки про

відшкодування шкоди у зв'язку з залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2005 року позивачка ОСОБА_1 звернулась з цим
позовом до ОСОБА_2, третьої особи КП „Жилсервіс №2" м. Макіївки і в
обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1

16 липня 2005 року з вини відповідачки ОСОБА_2, яка
мешкає поверхом вище у АДРЕСА_2, була залита водою її квартира. В
результаті залиття їй завдано матеріальну шкоду, пов'язану з проведенням відновлюваного
ремонту квартири на загальну суму приблизно 5000 грн. Крім того, їй завдано
моральну шкоду, яку вона оцінює
у 15000 грн.

Просила постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на
її користь 5000 грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. в
рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Заперечуючи проти позову, відповідачка та її представник
вказували, що позивачка незаконно здійснила перепланування та переобладнання своєї
квартири і це призвело до руйнування гідроізоляції стін та перекриття між квартирами
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Незаконна установка гіпсокартонної стелі призвела також
до порушення температурного режиму у її квартирі. Крім того, вказувала, що
відповідачка та третя особа КП „Жилцентр №2" 10.10.2005 року влаштували
умисне залиття її квартири, що призвело до повторного залиття квартири позивачки. Однак
при проведенні будівельно-технічної експертизи вказана обставина не була взята
до уваги, тоді як матеріальна шкода позивачці була завдана саме у зв'язку
з залиттям, що мало місце 10.10.2005 року. Апелянти вказували, що винним у залитті
квартири позивачки є саме КП „Жилцентр №2" м. Макіївки, працівники якого
не проводили роботи щодо

2

своєчасного профілактичного огляду конструкцій та
технічного обладнання будинку, в якому вони проживають. Просили у задоволенні
позову відмовити.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 18 грудня 2006 року позов задоволено частково. Суд
стягнув з ОСОБА_2 на користь позивачки в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 1248 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 600 грн. матеріальні
витрати по сплаті судового збору у розмірі 59 грн.50 коп., а разом -1907 грн.50
коп.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1на підставі
договору дарування, а відповідачка ОСОБА_2 є наймачем квартири АДРЕСА_2 у цьому ж будинку.
Суд посилався на акт від 19.07.2005 року, відповідно до якого причиною залиття
квартири позивачки є залишений відкритим кран холодної води на кухні квартири
АДРЕСА_2, де мешкає відповідачка. Вода не встигала збігати, оскільки у
раковині перебував посуд.

Суд також посилався на висновки будівельно-технічної
експертизи від 16.01.2006 року, яка проводилась з участю сторін, відповідно до
якої вартість ремонту квартири позивачки
після залиття становить 1248 грн.

Суд відхилив доводи відповідачки та її представника про
те, що залиття квартири сталося з вини третьої особи - КП „Жилцентр №2" м.
Макіївки, визнавши їх безпідставними.

Посилаючись на вказане, суд керуючись ст.ст. 1166 та 1167
ЦК України, зробив правовий висновок про заподіяння позивачці матеріальної та моральної шкоди
в результаті залиття квартири, яке сталося з вини відповідачки і стягнув з неї
в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди вказані суми на користь
позивачки ОСОБА_1

У апеляційній
скарзі відповідачка та її представник вказували, що рішення суду є необгрунтованим, незаконним, оскільки судом порушено
норми матеріального та процесуального права. Апелянти посилались на те, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не
доведено вину ОСОБА_2 у залитті квартири позивачки,
судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, на які посилався
суд, визнавши їх доведеними.

У апеляційній
скарзі висловлене прохання про скасування рішення суду та про ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні позову.

Від позивачки
надійшли письмові заперечення на скаргу, де йдеться про її відхилення
та про залишення рішення суду без змін.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, що з'явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний суд вважає,
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним
є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Апеляційний
суд вважає, що справа була розглянута з порушенням норм процесуального та
матеріального права, які є безумовною підставою для скасування рішення
з направленням справи на новий розгляд.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов частково, та стягуючи з ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

3

належним чином не з'ясував обставин, що мають суттєве значення для
вирішення справи, а саме не встановив, хто
проживає у квартирі АДРЕСА_2 з якої сталося залиття квартири
позивачки.

Між тим, як
вбачається з особового рахунку НОМЕР_1 від 11.10.2005 року, відкритого на ім'я
відповідачки ОСОБА_2, у вказаній квартирі значаться зареєстрованими, крім неї
самої: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження - дочка та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження - син. Тобто вказані особи визначені як члени сім'ї
основного наймача квартири АДРЕСА_2 (а.с. 17).

З огляду на викладене суду необхідно було прийняти до уваги важливий
принцип інституту відповідальності
повнолітніх членів сім'ї наймача, закріплений у ч.1 ст.64 ЖК України, де вказано, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Апеляційний суд вважає, що за таких обставин суд неправомірно поклав
обов'язок по відшкодуванню шкоди тільки на ОСОБА_2

Розглянувши справу у відсутності інших повнолітніх членів сім'ї наймача квартири і не з'ясувавши вказаних обставин, суд тим самим
вирішив питання про їх права та обов'язки, що згідно з п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК
України є безумовною підставою для скасування рішення з
направленням справи на новий розгляд.

Допущені судом першої інстанції й інші порушення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка та її представник ще у
попередньому судовому засіданні не визнавали вину у залитті
квартири, вказували, що це сталося з вини КП „Жилцентр №2" м. Макіївки. Суд першої інстанції притягнув вказану особу до
участі у розгляді справи, однак у якості третьої особи, а не у якості
співвідповідача, тим самим звузив процесуальні права та обов'язки вказаної особи.

Крім того, визнавши ОСОБА_2 винною у залитті квартири, суд належним чином не перевірив доводи відповідачки та її представника
про те, що в основу висновків будівельно-технічної
експертизи, проведеної 16.01.2006 року були покладені наслідки залиття квартири позивачки, яке мало місце 10.10.2005
року з вини КП „Жилцентр №2" м. Макіївки і
з цього приводу подано позов, який прийнято до розгляду судом. Вказані доводи не спростовані висновками суду.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд не врахував роз'яснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року №4 „ Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ
про відшкодування моральної шкоди підлягають :
наявність такої шкоди, протиправність діяння
заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її
заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних страждань або витрат немайнового характеру, за
яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій
сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Також, вирішуючи питання щодо
розподілу судових витрат, суд не врахував вимог, викладених у ч.1 ст.88 ЦПК України, де вказано, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а

4

відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Не зважаючи на те, що позов було задоволено частково, суд стягнув судові витрати у повному обсязі. При цьому, суд не звернув увагу
на те, що відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів
України від 21.01.1993 року „ Про державне мито", який був чинним на момент розгляду справи, позовні вимоги матеріального та
не матеріального характеру мають різні розміри ставок.

При новому
розгляді справи суду слід усунути зазначені вище порушення, більш ретельно перевірити обставини справи, доводи та заперечення
сторін і вирішити спір у відповідності з вимогами закону.

Керуючись ст.ст. 303-304, п.5 ст.307, п.4 ч.1 ст.3 11, 313-315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки Донецької області від 18 грудня 2006 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того
ж суду іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом двох місяців з моменту набрання законної сили безпосередньо
до суду касаційної інстанції.