Категорія-21(3)                                            Доповідач-
2007 року квітня 05   дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах
суду Дніпропетровскої області в складі:
судді - Барильської
суддів-                        Ляховської І.Є., Соколан
при секретарі -             Юровській О.Ю.
за участю: позивача ОСОБА_1та його
представника ОСОБА_2, представника
відповідача Бершадської Людмили Станіславівни,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 09
цивільній справі за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі про відшкодування моральної   шкоди,-
звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
відшкодування моральної шкоди.
Рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2006
року позов задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на користь ОСОБА_2. 21000 грн. В
іншій   частині позову   відмовлено.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки судом застосовано норму, яка
не поширюється на вказані правовідносини і відповідно неправильно встановлено
розмір відшкодування; порушено норми процесуального права; неповно встановлені
обставини, які мають значення для справи. Суд неправильно керувався ст. 34 Закону
України" Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до
втрати працездатності"; відмовивши відповідачу в задоволенні клопотання
про призначення МСЕК для встановлення факту спричинення моральної шкоди, суд
порушив принцип змагальності сторін.

Крім того, судом
не взято до уваги, що на підставі ст. 77
Закону України « Про
державний бюджет на 2006
рік» з 01.01.2006 року
призупинена дія абзацу четвертого, статті 1
( в частині відшкодування моральної шкоди), підпункту «є» пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що призвели до втрати працездатності».

2

Представник
відповідача Бершадська Л.С. підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову,
оскільки судом порушені норми матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_2.
та його представник ОСОБА_2 (
кожен окремо), заперечували проти апеляційної скарги. Вважають, що рішення
суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість .рішення суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому  задоволенню  з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач на протязі тривалого часу працював у шкідливих умовах
виробництва. Висновком МСЕК від 02.11.2005року позивачу первинно встановлено ЗО
% втрати
професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням безстроково.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано керувався ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності», яка
передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту його
спричинення.

Факт спричинення
моральної шкоди позивачу у зв'язку з трудовим каліцтвом, встановлений в
судовому засіданні. Позивачу протипоказана фізична праця, він обмежений в
пересуванні, роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його
нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого
життя.

Висновок суду
про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає
Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004
року № 1-рп2004р.
відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Доводи
відповідача про те, що суд не врахував, що на підставі ст. 77 Закону України
"Про державний бюджет на 2006
рік" з 01.01.2006
року призупинена дія абзацу четвертого, статті 1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди), підпункту "є" пункту 2 частини 1 ст. 21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати
працездатності" є безпідставними, оскільки позивачу втрата професійної
працездатності вперше встановлена висновком МСЕК від 02.11.2005 року, тобто
правовідносини сторін виникли за чинності зазначених норм цього Закону. Доводи,
викладені в апеляційній скарзі про те, що суд неправильно керувався ст. 34 Закону
України" Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до
втрати працездатності"; а також про те, що відмовивши відповідачу в задоволенні
клопотання про призначення МСЕК для встановлення факту спричинення моральної
шкоди, суд порушив принцип змагальності сторін, є безпідставними і висновків
суду не спростовують.

Однак, колегія
суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахуванням
роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з
подальшими змінами, "
Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого,
тяжкість завданої травми,

3

істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що
наступили. Суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх
тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, а також ступінь вини позивача, конкретних обставин по справі, і
наслідків, що наступили.

За таких
обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі,
характер отриманого позивачем трудового каліцтва, і пов"язані з ним
фізичні і моральні страждання позивача, наявність 5% вини позивача у
нещасному випадку, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних
страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду,
зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача до 18000 грн..

В іншій частині рішення відповідає нормам матеріального
та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303,307,
309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА: Апеляційну     скаргу
відділення     виконавчої     дирекції
Фонду     соціального
страхування   від   нещасних
випадків   на    виробництві   та професійних   захворювань України в м. Кривому  Розі задовольнити частково.

Змінити рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2006
p., зменшивши суму відшкодування моральної шкоди, стягнуту з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на
користь ОСОБА_1до 18000 грн.

В   іншій   частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.