Справа   №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня   2007 р.      м.Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський
міськрайонний   суд Одеської області у
складі головуючого - одноособово судді Смаглій М.В. при секретарі - Корженко
Л.О. розглянувши  у  відкритому судовому засіданні справу за
позовом  ОСОБА_1 до Колективного
підприємства „Механизации
строительства" про стягнення майнового паю та моральної шкоди,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення майнового
паю та моральної шкоди, вказуючи, що у 1996 року вона звільнилася з
колективного підприємства „Механизации
строительства" за власним бажанням, але їй дотепер не виплачені усі належні
їй грошові виплати та просила стягнути з відповідача на її користь майновий пай
у сумі 37 770 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

Позивачка у
судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача з позовом згоден частково та у судовому засіданні
уточнив свій відгук на позовну заяву позивачки в частині розрахунку суми боргу,
та пояснив, що у розрахунку загальної суми боргу допущена помилка - замість
вірної суми 23 9І5 грн. 72 коп. невірно вказана сума 23 975 грн. 72 коп. та
просив вважати вірною суму 23 915 грн. 72 коп.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що заява
підлягає частковому задоволенню по наступних підставах.

У судовому засіданні встановлено, що з 1978 року позивачка працювала у
Білгород-Дністровській господарчо-розрахунковій дільниці
„Білгород-Дністровськсільбуд" (а.с. 7-8). У 1990 році
Білгород-Дністровська господарчо-розрахункова дільниця
„Білгород-Дністровськсільбуд" була реорганізована у колективне
підприємство „Механизации
строительства", де позивачка працювала на посаді інженера-економіста
(а.с.7-8). Виходячи з трудової участі у колективному підприємстві, а також
внаслідок зміни організаційної форми підприємства позивачка стала засновником -
пайщиком вищевказаного
підприємства. 20 серпня 1996 року позивачка звільнилася з колективного
підприємства „Механизации
строительства" (а.с. 7), але дотепер адміністрація колективного підприємства
,-,Механизации строительства"
не здійснила усі належні позивачці, як засновнику-пайщику, виплати. Позивачка
неодноразово зверталася з заявами до адміністрації колективного підприємства „Механизации строительства", після
чого їй була видана довідка про виплату паю, але сума паю не виплачена.

Згідно змін та доповнень до Статуту колективного підприємства „Механизация строительства", зареєстрованих
виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 27.10.1994 року № 371,
при виході з підприємства, члени колективного підприємства, які вибули з його
складу, мають право на отримання частки майна підприємства пропорційно їх
трудовому вкладу, тобто ОСОБА_1 має право отримати належні їй виплати майном
підприємства.

У судовому засіданні представник позивача надав суду розрахунок
колективного підприємства „Механизации
строительства" стосовно суми належного до виплати ОСОБА_1 майнового паю,
яка складає 23 915 грн. 72 коп., яка складається з 55/100 частин
розчинно-бетонного вузлу на суму 14 820 грн. 72 коп., та автомобілю «Краз 256
Б», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1974 року випуску, вартістю 9095 грн.00 коп.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому
засіданні не погодилася з виплатою їй майнового паю у вищевказаній сумі та
просила виплатити їй майновий пай у сумі 37 770 гривень, а також моральну шкоду
у розмірі 1000 гривень.

Однак суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали та документи у
справі вважає за необхідне стягнути з відповідача суму у розмірі 23 915 грн. 72
коп.

Таким чином, суд вважає за необхідне частково
задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з колективного підприємства „Механизации строительства" на користь
ОСОБА_1 майновий пай у сумі 23 915 грн. 72 коп., якій складається з 55/100
частин розчинно-бетонного вузлу на суму 14 820 грн. 72 коп., та автомобілю
«Краз 256 Б», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1974 року випуску, вартістю 9095
грн.00 коп.

Позивачка також просить стягнути з відповідача моральну
шкоду у розмірі 1 000 гривень, оскільки невиплатою належних йому платежів їй
завдано значної матеріальної шкоди, яка відобразилась у волокіті та ігноруванні
її законних прав та інтересів, та оскільки її залишили без коштів на проживання

Суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди не знайшли
свого підтвердження у судовому засіданні, позивачка не надала доказів, які
свідчать про спричинення їй моральних чи фізичних страждань. Таким чином,
вимоги позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди на користь
задоволенню не підлягають, оскільки діючим законодавством при вищевказаних
правовідносинах не передбачено відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного і керуючись Постановою Пленуму Верховного суду
України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", ст. 1167 ЦК
України, ст.2-4, 12,13,17,23,48 Закону України "Про власність",
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з колективного підприємства „Механизации строительства" на користь
ОСОБА_1 майновий пай у сумі 23 915 грн. 72 коп., якій складається з 55/100
частин розчинно-бетонного вузлу на суму 14 820 грн. 72 коп., та автомобілю
«Краз 256 Б», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1974 року випуску, вартістю 9095
грн.00 коп.

У стягненні з колективного підприємства „Механизации строительства" на користь
ОСОБА_1  моральної шкоди у сумі 1 000
гривень - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядкові до апеляційного судові
Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.