Справа №2-123/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 січня 2007
року               Комсомольський районний
суд м. Херсона у складі:

головуючого -
судді Завальнюка І.В.,

при секретарі -
Квеквескірі О.О.

за
участю адвоката - ОСОБА_1., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3  про
стягнення  матеріальних збитків та
моральної шкоди,

встановив:

У квітні 2006 року ОСОБА_2. звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те, що 16.03.2006 року квартиру НОМЕР_1
АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності, було залито гарячою водою
ОСОБА_3, який проживає у квартирі НОМЕР_2 даного будинку. Оскільки внаслідок
цього позивачу було завдано матеріальних збитків, пов'язаних із пошкодженням
квартири, він просив суд стягнути їх із відповідача. Крім того, враховуючи, що
внаслідок цього у ОСОБА_2. погіршився стан здоров'я, його пригнічують
пошкоджені шпалери та штукатурка, у зв'язку з чим він зазнає моральних
страждань, позивач просив суд також стягнути із ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі 5000 гривень.

У липні
та вересні 2006 року позивач доповнив свої позовні вимоги та просив суд також
стягнути із відповідача на свою користь матеріальні збитки у загальному розмірі
596,00 гривень, витрачених ним на купівлю ліків для лікування захворювання внаслідок
перенесеного стресу під час залиття квартири, які він придбав за рекомендацією
лікарів.

У листопаді 2006 року ОСОБА_2. також доповнив свої
позовні вимоги та посилаючись на те, що 01.10.2004 року між ним та Державним
ЗАТ «Охорона-Комплекс» було укладено договір НОМЕР_3 про реагування нарядів
міліції на спрацювання засобів сигналізації, при цьому внаслідок залиття стін
водою з верхнього поверху вийшли із ладу засоби охоронної сигналізації, а саме:
ППК «Оріон», інфрачервоні детектори руху «Кольт» 1 шт., «SRP-100» 1
шт. та лінійна ділянка шлейфу, а відповідно до локального кошторису вартість
зазначеного обладнання та його установка складає 1142,88 гривень, позивач
просив суд стягнути їх із відповідача, як винного у затопленні квартири. Крім
того, враховуючи погіршення стану здоров'я позивач збільшив свої позовні вимоги
щодо відшкодування моральної шкоди на 500 гривень.

В судовому засіданні позивач та його представник
підтримали свої позовні вимоги із викладених вище підстав, просили суд стягнути
із відповідача матеріальні збитки, спричинені затопленням квартири у розмірі
1695,00 гривень, визначені на підставі проведеної за клопотанням відповідача
повторної судово-технічної експертизи; матеріальні збитки у розмірі 596,00
гривень, витрачені на придбання ліків; 1142,88 гривень вартості обладнання
засобів охоронної сигналізації та їх установка; 5500 гривень моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 та його представники в судовому
засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечуючи проти факту
затоплення ним квартири позивача та наявності в цьому своєї вини, вважали
завищеним розмір матеріальної шкоди та не заперечували проти стягнення лише
прямих витрат на усунення дефектів у квартирі в розмірі 860 гривень. В іншій
частині позовних вимог просили суд відмовити за необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши матеріали справи,
суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 16.03.2006 року квартиру АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_2, позивачу по справі, на праві приватної власності, було залито водою із
квартири НОМЕР_2 даного будинку, розташованої поверхом вище. Дані факти
повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6..

Зазначене затоплення сталося з вини ОСОБА_3, відповідача
у справі, який проживає у квартирі НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 При цьому в судовому
засіданні відповідач не заперечував наявності своєї вини у затопленні квартири
позивача, спричинення внаслідок цього матеріальних збитків та необхідності їх
відшкодування. У зв'язку із цим в силу ч.І ст. 61 ЦПК України зазначені
обставини доказуванню не підлягають.

Таким чином, оскільки згідно ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала, суд вважає, що ОСОБА_3 повинен
відшкодувати позивачу шкоду, спричинену затопленням квартири.

Так, як убачається із висновків судово-технічної експертизи № 99 від
07.06.2006 року та додаткової судово-технічної експертизи № 240/06 від
29.10.2006 року внаслідок затоплення квартири позивача було пошкоджено
приміщення кухні, ванної, прибиральні, коридору та вмонтовані шафи. При цьому
згідно висновку додаткової судово-технічної експертизи № 240/06 від 29.10.2006
року вартість матеріальних збитків, спричинених ОСОБА_2. внаслідок затоплення
його квартири складає 1695,00 гривень, які в силу ст. 1166 ЦК України
підлягають стягненню із винної особи, тобто із ОСОБА_3.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представників про
необхідність стягнення лише прямих витрат на усунення дефектів у квартирі в
сумі 860,00 гривень, тобто вартості для виконання робіт власними силами,
оскільки відповідно до ст.22 ЦК
України збитками є не лише втрати, яких особа зазнала у зв'язку із
пошкодженням свого майна, а й витрати, які особа мусить зробити для відновлення
свого порушеного права. Разом із тим, суд не приймає до уваги висновки
судово-технічної експертизи № 99 від 07.06.2006 року в частині визначення суми
збитків у розмірі 1660 гривень, оскільки висновок повторної експертизи є
останній за часом, а сама експертиза проведена за клопотанням відповідача, у
зв'язку із чим у суду повністю відсутні сумніви щодо її об'єктивності та
неупередженості.

Крім того, судом встановлено, що 01.10.2004 року між ОСОБА_2 та Державним
ЗАТ «Охорона-Комплекс» було укладено договір НОМЕР_3 про реагування нарядів
міліції на спрацювання засобів сигналізації. При цьому із актів НОМЕР_4 від
24.07.2006 року, НОМЕР_5 від 27.07.2006 року та НОМЕР_6 від 01.08.2006 року
убачається, що у квартирі позивача неодноразово спрацьовувала сигналізація,
однак сліди проникнення були відсутні. У зв'язку із цим представниками ЗАТ
«Охорона-Комплекс» було проведено технічний огляд засобів охоронної
сигналізації у квартирі позивача, за результатами якого було складено акт від
28.09.2006 року, із якого убачається, що у зв'язку із попаданням вологи в
результаті затоплення квартири вийшли із ладу, не підлягають ремонту та
потребують заміни наступні засоби охоронної сигналізації: ППК «Оріон»,
інфрачервоні детектори руху «Кольт» 1 шт., «SRP-100» 1
шт. та лінійна ділянка шлейфу. При цьому на підставі договору НОМЕР_7 від
28.09.2006 року між ЗАТ «Охорона-Комплекс» та ОСОБА_2, а також відповідно до
локального кошторису вартість зазначеного обладнання та його установка складає
1142,88 гривень.

При цьому суд вважає, що зазначені збитки також
підлягають стягненню відповідно до ст.ст.22,1166 ЦК України із відповідача, як винної особи у їх спричиненні
внаслідок  затоплення квартири. Також суд
вважає, що акт технічного огляду засобів охоронної сигналізації від 28.09.2006
року складено повноважними особами та підтверджує наявність зв'язку між
пошкодженням та причиною цього, у зв'язку із чим він є належним та допустимим
доказом у спірних правовідносинах, рівно як і локальний кошторис вартості обладнання
охоронної сигналізації та його установки.

Разом із тим суд
не приймає до уваги обставини, повідомлені допитаними в судовому засіданні
свідками ОСОБА_7., ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які пояснили, що охоронна сигналізація
квартири позивача працює, так як на вхідних дверях горить лампа, оскільки їх
показання не є належними і допустимими доказами у спірних правовідносинах та
повністю спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із
наступними змінами) постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але
має певну цінність, суд одночасно повинен вирішувати питання про передачу цього
майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Враховуючи
зазначене, для забезпечення реального виконання рішення в частині відшкодування
витрат на установку пошкодженого обладнання охоронної сигналізації та з метою
запобігання зловживання цим з боку позивача, суд вважає необхідним покласти на
останнього обов'язок після відшкодування матеріальних збитків передати
відповідачу замінені засоби охоронної сигналізації, а саме: ППК «Оріон»,
інфрачервоні детектори руху «Кольт» 1 шт.,
«SRP-100» 1 шт., лінійну ділянку
шлейфу.

Разом із тим,
суд вважає, що оскільки позивач в силу ст. 10 ЦПК України не довів причинний
зв'язок між витратами на придбання ліків на суму 596,00 гривень та необхідності
їх придбання для лікування перенесеного стресу саме після затоплення квартири,
оскільки із копії його медичної картки убачається, що ще 18.05.2005 року, тобто
задовго до затоплення квартири, він звертався до лікаря із скаргами на болі в
області серця та грудної клітини, суд вважає за необхідне в цій частині
позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Таким чином,
враховуючи вищевикладене, суд вважає, що всього із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.
підлягають стягненню матеріальні збитки у розмірі 2837,88 гривень (1695,00
гривень + 1142,88 гривень).

Крім того,
згідно ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи, що з
вини відповідача ОСОБА_2. було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в його
моральних стражданнях та переживаннях з приводу пошкодження свого майна,
внаслідок чого у нього порушився нормальний сон, розвинулася дратівливість, що
знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду справи, та що, в свою
чергу, спричиняє йому порушення нормального, повсякденного укладу життя. При
таких обставинах, виходячи із тривалості, глибини страждань, характеру дій
відповідача, які є ненавмисними, а також враховуючи вимоги виваженості,
розумності та справедливості, визначені ст. 23 ЦК України, суд вважає за
необхідне стягнути із ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000
гривень.

Крім того, із
відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають
стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі
446,00 гривень, а саме: 30,00 гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи та 416,00 гривень витрат на проведення експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,212-215
ЦПК України, ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6
«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди» (із наступними змінами), суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки
в розмірі 2837,88 гривень, 1000 гривень моральної шкоди та судові витрати в
розмірі 446,00 гривень, а всього 4283,88 гривень.

Зобов'язати ОСОБА_2 після відшкодування матеріальних
збитків передати ОСОБА_3 засоби охоронної сигналізації, а саме: ППК «Оріон»,
інфрачервоні детектори руху «Кольт» 1 шт., «SRP-100» 1
шт., лінійну ділянку шлейфу.

В іншій частині
позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.