Справа  №
Категорія-26(1)                                                                                                       у  1   інстанції  -  Міхєєва  В.Ю.
Доповідач  -  Братіщева  Л.А.
УХВАЛА

Іменем  України

2007р. березня 28 дня колегія
суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного  суду  Дніпропетровської   області
в  складі:

головуючого:                       Неклеси
В.І.

суддів:                                   Братіщевої
Л.А.,   Михайлів Л.В.

при  секретарі                      Бондаренко  І.В.

з участю відповідача ОСОБА_1 та його представника  ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому
Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського
районного суду м.Кривого Рогу від 12 вересня 2006р. за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом
недійсним,   -

Встановила:

В лютому 2006 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсними заповіту,
складеного 22.02.2002 року
ОСОБА_4 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.02.2005р., видане на ім'я ОСОБА_1, а
також визнати її спадкоємицею будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, посилаючись на те, що ОСОБА_4, який проживав в будинкуАДРЕСА_1 пообіцяв
їй переоформити на неї заповіт на все своє майно взамін на те, що вона буде
доглядати його до смерті. На цих умовах вони з ОСОБА_4 в присутності свідків
уклали письмовий договір. Потім, внаслідок погроз та тиску на неї з боку її
фактичного чоловіка ОСОБА_1 та його брата ОСОБА_1, вона умовила ОСОБА_4
переписати заповіт на ім'я відповідача ОСОБА_1, що і було зроблено 22.02.2002р. у присутності нотаріуса.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1р. Після
його смерті вона залишилися проживати у його будинку, вважаючи, що фактично
прийняла спадщину. В грудні 2004
року провела газ у будинок сплативши за це 104 6грн.52коп. У лютому 2005 року відповідач
отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і
намагається продати будинок, яким заволодів шляхом насильства, погроз та
обману.

Рішенням суду
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з відповідача на її
користь компенсацію за оплату газифікації будинку, - 948грн.76коп. В іншій
частині позовних  вимог  відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та про ухвалення
нового рішення по суті так як суд не повністю з'ясував обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не відповідають добутим по справі доказам.
Оцінка  показів  судом
однобока.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню
з  наступних  підстав.

Суд першої
інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку та
обґрунтовано у відповідності з нормами матеріального та процесуального права
частково задовольнив позов.

Матеріалами
справи встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав
на праві власності ОСОБА_5 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2р.,
та її чоловіку ОСОБА_4   померлому  ІНФОРМАЦІЯ_1
р.

Ще за життя, 29 травня 1992р.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 склали  заповіт  на
ім'я  ОСОБА_6

Після смерті
ОСОБА_5 спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 спадкове майно не прийняв, та 10.09.2004р. звернувся до 3-ї Криворізької
державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини та надав свою
згоду на видачу свідоцтва про право на
спадщину  ОСОБА_1

При
постановленні рішення про відмову позовних вимог ОСОБА_3 суд обґрунтовано
дійшов висновку про безпідставність доводів позивачки про те, що вона є
спадкоємицею майна ОСОБА_4 згідно укладеного нею та ОСОБА_4 5.02.2002р. договору довічного утримання.
При цьому суд першої інстанції вірно послався на те, що договір укладений між
позивачкою та ОСОБА_4 05.02.2002р. (а.с.98)
нотаріально не посвідчувався і його зміст не відповідає вимогам ст.425,426
ЦК України (1963р.), тому він  не
має  юридичної  сили.

На думку колегії
суддів, суд першої інстанції також обґрунтовано не найшов підстав для визнання
недійсним заповіту, укладеного 22.02.2002р.
ОСОБА_4 та свідоцтва про право на спадщину
за  заповітом  від  08.02.2005р.   на
ім'я  ОСОБА_1

Доводи позивачки
про те, що заповіт складався ОСОБА_4 під впливом насильства, погроз чи обману з
боку відповідача суду не
доведено,      позивачка     та
її     представник     суду
не     надали

беззаперечних доказів вищевказаному, що вірно вказав в
рішенні суд  першої   інстанції.

Частково задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 на думку колегії суддів, суд першої інстанції достатньо
повно, відповідно до вимог ЦК України (1963р.)
надав оцінку заповіту ОСОБА_4 від 22.02.2002р.,
свідоцтву про право на спадщину за заповітом, яке видане нотаріусом 3-ї Криворізької
державної нотаріальної контори  8.02.2005р.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що при

розгляді   справи            судом           порушені             принципи           законності,

справедливості, диспозитивності, та про те, що оцінка
доказів судом однобока, безпідставні, спростовуються матеріалами справи та
висновками суду. Інші доводи позивача викладені в апеляційній скарзі, не можуть
бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1ст.57 ЦПК України
юридичного значення  для  вирішення
справи  не  мають.

За таких
обставин, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної   скарги
та  скасування  рішення
суду  не  вбачає.

Суд не допустив
порушень матеріального або процесуального закону,   які
могли  б  бути
підставою  для  скасування
рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_3  відхилити.

Рішення
Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 вересня  2006р.   залишити
без  змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України
протягом  двох  місяців
з  дня  набрання
нею  законної  сили.