У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 вересня 2007 року                                                           м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Пшонки М.П.,             Прокопчука
Ю.В.        Романюка  Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
дарування недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні
будинком, визнання недійсним державного акту про право власності на землю, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області
від 18 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням
Житомирського районного суду Житомирської області від              4 грудня 2006 року у позові
ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано
усунути перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 ОСОБА_3 шляхом виселення
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з неповнолітніми дітьми без надання іншого жилого приміщення.
У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Житомирської області від 18 квітня 2007 року рішення
районного суду скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2і ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним договір дарування
житлового будинку без номера в с. Вигода Житомирського району, укладеного між
ОСОБА_9 та ОСОБА_3. Відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову про усунення
перешкод у користуванні спірним будинком шляхом виселення.

У
касаційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення апеляційного
суду та залишення в силі рішення районного суду, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного
суду ухвалено з додержанням норм матеріального та  процесуального права, відсутні передбачені
статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення апеляційного суду Житомирської області від
18 квітня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.                         Прокопчук Ю.В.              Романюк  Я.М.