У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 червня 2007 року                                                     м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Данчука В.Г.,                         Косенка В.Й.,                    Гуменюка В.І.,                      Костенка А.В., -

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства обласної дирекції (далі - ДП
ОД) “Луганськвуглереструктуризація”, відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кіровську Луганської області про перерахунок сум
відшкодування шкоди та стягнення недонарахованих сум,

в с т а н о в и л а:

У липні 2005 року ОСОБА_1 звернувся із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював на шахті “Бежановська” і
отримав професійне захворювання, у зв¢язку з чим Стахановська міжрайонна МСЕК встановила йому
20 % втрати професійної працездатності з 12 березня 1991 року безстроково. Але
при виплаті регресу йому було недоплачено 4 175 грн. 96 коп. Просив стягнути з
ДП ОД “Луганськвуглереструктуризація”
4 175 грн. 96 коп. за період з червня 1996 року по 1 листопада 2001 року. Також
просив зобов¢язати відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в     м.
Кіровську Луганської області провести перерахунок суми відшкодування шкоди з 1
вересня 2001 року із суми щомісячного регресу 114 грн. 13 коп. з подальшим
перерахунком згідно діючого законодавства.

Рішенням Кіровського міського суду Луганської області від 19 липня 2005
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 17
листопада 2005 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ДП ОД “Луганськвуглереструктуризація” на
користь ОСОБА_1 недоодержану суму регресу в розмірі 4 175 грн. 62 коп.
та зобов¢язано ДП ОД
“Луганськвуглереструктуризація” передати відділенню виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кіровську Луганської області довідку про відшкодування
ОСОБА_1 щомісячного відшкодування у розмірі  114 грн. 13 коп., а також зобов¢язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кіровську Луганської області провести перерахунок суми
відшкодування шкоди із суми щомісячного регресу у розмірі 114 грн. 13 коп.,
починаючи з 12 липня 2002 року з урахуванням коефіцієнтів, які застосовувались
раніше, і з послідуючим перерахунком відповідно до діючого законодавства.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кіровську Луганської області просить скасувати постановлені у справі судові рішення та ухвалити нове
рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суди першої та апеляційної інстанції виходили
з того, що починаючи з 1994 року, відповідач не застосував коефіцієнт
підвищення тарифних ставок і невірно зробив розрахунок сум регресу ОСОБА_1 у
результаті чого такі суми були незаконно занижені. У подальшому товариством
також неправильно застосовувалися або ж не застосовувалися взагалі коефіцієнти
підвищення тарифних ставок працівників підприємства. Після передачі товариством
документів відділенню Фонду, останнє також неправильно виплачувало позивачеві
суми регресу, а тому визначені ОСОБА_1 суми підлягають стягненню з
відповідачів.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

З 1 липня 1993 року до 11 липня 2001 року, тобто під час виникнення спірних
правовідносин, діяли Правила відшкодування власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків
(далі-Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України 23 червня
1993 року № 472, які є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює
правовідносини по відшкодуванню власником підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків.

Пунктом 41 указаних Правил встановлено, що якщо заяву про відшкодування
потерпілий або заінтересовані особи подали через три роки з дня визнання МСЕК
стійкої втрати працездатності, відшкодування проводиться з дня подання заяви.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 27
березня 1992 року № 6 “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом
про відшкодування шкоди”, п.22, виплати призначені, але своєчасно не одержані,
потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про
перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних
платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час,
що не перевищує трьох років.

Проте суди зазначених положень законодавства, а також роз'яснення Пленуму
Верховного суду України не врахували й стягнули недоплачені виплати за період,
починаючи з червня 1996 року.

Відповідно до абзацу 6 пункту 28 Правил перерахований або не нарахований
розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100 відсотків втрати професійної
працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний
місяць роботи.

Судом належним чином, в порушення вимог ст.ст. 202, 202-1, 203 ЦПК України
(1963 року), який діяв на час розгляду справи не було визначено характер
спірних правовідносин, всупереч зазначених Правил стягнув на користь позивача
заборгованість з щомісячних виплат відшкодування частини втраченого заробітку
за весь період, а також не витребував від відповідача відомості про розмір
середнього заробітку по професії позивача на кожний момент підвищення тарифних
ставок за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунку на повний календарний місяць роботи, внаслідок чого не визначився з
відповідністю розміру суми відшкодування шкоди, нарахованої позивачу,
установленим обмеженням.

Суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув, не перевірив доводи
апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що
спростовують такі доводи, залишив рішення районного суду без змін.

За таких обставин, постановлені судові рішення вважати обґрунтованими немає
підстав. Такі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кіровську Луганської області задовольнити частково.

Рішення Кіровського міського суду Луганської області від
19 липня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 17
листопада 2005 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції для розгляду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                          В.Г.
Данчук

В.І. Гуменюк

В.Й. Косенко

А.В. Костенко