У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 липня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого               Гнатенка
А.В.,

суддів:                          Григор'євої
Л.І.,                   Берднік І.С.,

Данчука
В.Г.,                Косенка В.Й.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Калінінському районі м.
Горлівки (далі - Відділення) та відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Микитівському районі м. Горлівки про відшкодування шкоди,
за касаційною скаргою Відділення на рішення Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 10 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 5 березня 2007 року,

встановила:

У серпні 2006 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що з 1983 року до травня 2002 року працював на підземних роботах на
шахті ім. Румянцева, шахті “Кочегарка”, шахті                        ім. К. Маркса, шахті
“Комсомолець”.

Висновком МСЕК від 29 травня 2002 року йому вперше встановлено 60% втрати
професійної працездатності з 4 квітня 2002 року, а з 2003 року - безстроково та
визнано інвалідом третьої групи.

Посилаючись на те, що Відділення неправильно обчислює йому втрачений
заробіток, просив стягнути з позивача недораховані щомісячні страхові виплати з
квітня 2002 року до червня 2006 року в сумі 18 016 грн.       71 коп. та щомісячно з червня 2006 року
стягувати страхові виплати, пов'язані з втратою працездатності, по 1 100 грн.
38 коп. безстроково з подальшим коригуванням виплат.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 10
листопада 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 5 березня 2007 року, стягнуто з Відділення на користь ОСОБА_1
недоплату зі страхових виплат у сумі 18 016 грн. 70 коп., а також щомісячно з
червня 2006 року по 1 100 грн. 38 коп. безстроково. У решті позовних вимог
відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі Відділення   просить скасувати рішення Калінінського
районного суду м. Горлівки Донецької області від 10 листопада 2006 року й
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 5 березня 2007 року та направити
справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що з 1983 року до травня 2002 року ОСОБА_1 працював на
підприємствах вугільної промисловості забійником.

Висновком МСЕК від 29 травня 2002 року йому вперше встановлено 60% втрати
професійної працездатності з 4 квітня 2002 року: 25 % у зв'язку з вібраційною
хворобою та 35 % - хронічним бронхітом, а після переогляду - з 2003 року
безстроково.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про перерахунок щомісячних страхових платежів,
суд виходив із того, що згідно з п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від
26 вересня 2001 року № 1266 “Про обчислення середньої заробітної плати (доходу)
для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним
страхуванням” для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням позивачу слід взяти середню заробітну плату по професії
забійника по підприємству.

Виходячи з наведеного суд визначив розмір недоплати ОСОБА_1 щомісячних
страхових виплат - 18 016 грн. 70 коп., які підлягали стягненню на його
користь, з квітня 2002 року до 1 червня 2006 року.

Однак, ухвалюючи рішення про стягнення з Відділення суми недорахованих і
несплачених щомісячних страхових виплат за період з квітня 2002 року до 1
червня 2006 року, суд не застосував норми ст. 71 ЦК України 1963 року (з
урахуванням правила п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004
року) та не звернув уваги на роз'яснення, викладені в пунктах 1, 11,
12, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992
року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди» (з наступними змінами), згідно з якими загальний строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна
давність), встановлюється тривалістю у три роки. У тому випадку, коли вимоги
потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів раніше визначених
судом або роботодавцем, (у тому числі і в разі неправильного обчислення розміру
щомісячних платежів), при задоволенні позову кошти стягуються за час, що не
перевищує трьох останніх років, які передували моменту звернення особи до суду.

Усупереч вимогам ст. 214 ЦПК України суд першої інстанції не встановив у
рішенні, чи дотримано позивачем строк позовної давності при пред'явленні в
серпні 2006 року вимог до Відділення за період з квітня 2002 року до червня
2006 року з урахуванням вищенаведених мотивів.

Зазначені порушення норм процесуального права залишені поза увагою
апеляційного суду.

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального
права, що призвело до неправильного вирішення справи, і ці порушення не було
усунено апеляційним судом, а тому судові рішення відповідно до ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Калінінському
районі м. Горлівки задовольнити.

Рішення Калінінського районного суду м. Горлівки
Донецької області від 10 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від          5 березня
2007 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                               А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                          Л.І.
Григор'єва

І.С. Берднік

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко