РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

14
березня     2007 року
колегія  суддів  судової палати  в
цивільних  справах апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Ігнатюк Б.Ю.

суддів - Собослоя Г.Г., Белякова І.І.

при секретарі - Махмутовій В.Ю.

за участю
апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,   ОСОБА_3,
позивача

ОСОБА_4
і його представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Ужгород справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006 року
ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 таОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 28
грудня 2005 року з
виниОСОБА_3, який керував автомобілем ВАЗ 2106
р/н НОМЕР_1, було
скоєна автоаварія по вул. Грушевського м. Ужгорода, в результаті якої було
пошкоджено його, позивача, автомобіль ГАЗ 32213
р/нНОМЕР_2, яким керував найманий працівник і на якому здійснювалось
перевезення пасажирів. В результаті цієї автоаварії позивачу було спричинено
шкоду шляхом пошкодження автомобіля на суму 3033 грн.52
коп. Крім цього ним були понесені витрати на отримання висновку спеціаліста
в сумі 324 грн.,
витрат на охорону автомобіля на спецмайданчику ДАІ на період складання
необхідних документів по автоаварії в сумі 47 грн., та судових витрат, які становлять вартість послуг
адвоката в сумі 1000 грн.,
витрат по сплаті держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Крім цього, ним не отримано звичний дохід в сумі 2 633 грн., які він
отримував щомісячно за використання автомобіля для перевезення пасажирів - саме для цього
використовувався автомобіль -
і саме місяць автомобіль знаходився на ремонті. Тому просив стягнути також
і вказану суму.

Разом з цим просив стягнути моральну шкоду в сумі 3 тис. грн. і ця
шкода мотивована психологічним стресом, який виник в результаті пошкодження його
автомобіля, в тому числі душевними хвилюваннями та зверненням до суду.

Вказані розміри шкоди просив стягнути з обох
відповідачів, оскільки вони володіють автомобілем ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 по довіреності.

Рішенням суду позов задоволено частково: в користь позивача з відповідачів
в солідарному порядку стягнуто 3404
грн. прямої шкоди, втрачену вигоду в сумі 2633 грн. та 1414
грн. судових витрат; з ОСОБА_3 В користь позивача стягнуто 500 грн. моральної
шкоди.

З цим рішенням
представники відповідачів не погодились.

Справа № 22ц-342                                                              Номер рядка статистичного звіту: 23

Головуючий у першій інстанції: Ференц
A.M.

Доповідач: Ігнатюк Б.Ю.

Представник
ОСОБА_6 порушив питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні
вимог позивача, а представникОСОБА_3 просив скасувати рішення суду
першої інстанції та направити справу для нового розгляду.

Апеляційні
скарги мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального права та
невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судовому
засіданні апелянти та ОСОБА_3 скарги з,
наведених підстав підтримали.

Позивач та його представник просили рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши
доповідача, учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 підлягає до
задоволення, а у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
слід відмовити на підставі наступного.

Як вказано вище,
позивач просив стягнути спричинену йому шкоду внаслідок зіткнення двох
автомобілів. Вирішуючи питання винності у скоєнні автоаварії, судом першої
інстанції не враховано вимог п.1 ч.1
ст.1188 ЦК України, згідно якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
шкода, завдана особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

По справі
встановлено, що автомобілем, яким управляв в момент скоєння автоаварії ОСОБА_3
по довіреності вправі керувати та ним розпоряджатись як ОСОБА_3 так і ОСОБА_6
На підставі цього суд зробив висновок про відповідальність обох відповідачів за
шкоду спричинену аварією. Але такий висновок є неправильним на підставі
вказаної норми Закону: за спричинення шкоди внаслідок автоаварії повинен
відповідати лише ОСОБА_3, вина якого доведена і не оспорюється ні ним ні його
представником. Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 є
обгрунтованою.

З цих же
міркувань є безпідставний такий довід апеляційної скарги ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 як не залучення до участі у справі власника автомобіля, яким управляв
по довіреності ОСОБА_3, оскільки винним в скоєнні автоаварії являється саме
ОСОБА_3 і саме він повинен нести відповідальність за її наслідки.

Інший довід
апеляційної скарги ОСОБА_2 стосується твердження відсутності реально понесених
витрат позивачем по ремонту автомобіля, але цей довід не може бути прийнятий до
уваги, оскільки ч.1 ст.1166 ЦК України
передбачає відшкодування, крім іншого, шкоди, завданої майну фізичної або
юридичної особи. Цією нормою не встановлено виключно відшкодування понесених
збитків в результаті відновлення пошкодженого майна: нею встановлено правило
відшкодування саме спричиненої шкоди.

Що ж стосується
доводів скарги про безпідставність стягнення моральної шкоди, то цей довід
також не заслуговує на увагу.

Так, факт
скоєння автоаварії з виниОСОБА_3 є доведеним; пошкодження автомобіля позивача
також не заперечується відповідачем та його представником; звернення позивача
до фахівців по питанню оцінки спричиненої шкоди; звернення позивача за правовою
допомогою, підготовка матеріалів для звернення до суду - все це є
достатнім для констатації факту спричинення моральної шкоди та стягнення її в
сумі 500 грн.

Не може бути
прийнятий до уваги і такий довід скарги як не звернення позивача до відповідача
з питання відшкодування спричиненої шкоди в добровільному порядку, оскільки
законодавством така умова відповідальності не встановлена.

Інших доводів
апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК
України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення
і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.
307, 314, 316 ЦПК
України, ст.ст.23, 1166,
1167, 1187, 1188 ЦК України судова колегія

РІШИЛА:

У задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відмовити, а апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6задовольнити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 15
грудня 2006 року
змінити, виклавши його резолютивну частину наступним чином:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 в
користь ОСОБА_4 3404 грн.
матеріальної шкоди, втрачену вигоду в сумі 2633 грн., 1415
грн. судових витрат та 500
грн. моральної шкоди, а всього 7
952 грн.

У задоволенні
решти позову до ОСОБА_3, а також у задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_6відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно та може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня його оголошення.