Справа  №2-66-07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 р.                                                                                           м.
Вільнянськ

Вільнянський
районний суд Запорізької області у складі

Головуючого - судді                                     Піскунової
Н.А.

при секретарі                                                 Кофановій
О.М.

з участю
адвоката

Розглянувши у
відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Дружелюбівської сільської Ради Вільнняського району Запорізької
області про стягнення матеріальних та моральних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Дружелюбівської
сільської Ради Вільняського району Запорізької області про стягнення
матеріальних та моральних збитків завданих тим, що йому тимчасово була виділена
ділянки під город і при цьому голові сільської Ради ОСОБА_3 не попередив, що
вказана ділянки належить іншій особі.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, прохає його задовольнити в повному обсязі
пояснивши суду що в квітні 2005
р. він придбав будинок в с.
Новософіївка. Звернувся до сільської Ради для отримання додатково земельної
ділянки під город, оскільки бачив що ділянка яка розташована рядом з його
присадибною ділянкою не обробляється, то прохав надати саме її. Йому виділили
цю ділянку, але в літку того ж року прийшов ОСОБА_2 і сказав що це його
ділянка. Він ОСОБА_1 зміг забрати врожай 2005
року, в цьому йому ніхто не перешкоджав.

Оскільки ОСОБА_2
не надав йому - ОСОБА_1 - документів, якіб
свідчили його право на вказану земельну ділянку, то він - ОСОБА_1 - весною 2006 р. знову засадив
цю ділянку. Але в травні, коли вже повсходила городина, приїхав ОСОБА_2 і
зрубав всю розсаду. Дізнавшись в судовому засіданні що ОСОБА_2 має Державний
акт на право власності на вказану земельну ділянку, вважає що Дружелюбівська
сільська Рада, виділивши йому зайняту земельну ділянку завдала йому матеріальних
збитків та моральної шкоди на суму 10000 грн.

Голова
Дружелюбівської сільської Ради позов не визнав суду пояснив, що ОСОБА_1
земельна ділянка виділялась ОСОБА_3 АДРЕСА_1, яка знаходиться через ділянку від
ділянки ОСОБА_1 тобто між ділянками ОСОБА_1 та виділеною йому ділянкою ОСОБА_3
знаходиться ділянка ОСОБА_4

Ділянка
виділялась йому строком на один рік, до встановлення спадкоємців на будинок
після смерті ОСОБА_2.

Спір між
сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розглядався в сільській Раді, він Усатенко тоді вже
був Головою сільської Ради і пам'ятає, що ОСОБА_1 в перший рік

2

..... 2005 ОСОБА_4 була надана можливість зібрати
врожай з засадженої ділянки і

він - ОСОБА_1 - був попереджений
про те, щоб навесні 2006
р. земельна ділянка не засаджувалась.

Проведення
посадки на спірній земельній ділянці навесні 2006 р. є самовільним, оскільки йому - ОСОБА_1 - вказана спірна
земельна ділянка під город не виділялась.

Вважає що позов
не підлягає задоволенню, оскільки матеріальні збитки ОСОБА_1 завдав собі сам
там, що самовільно засадив земельну ділянку яка належить 'ОСОБА_4 на праві
власності відповідно до Державного акту про право власності на землю.

З приводу
припису в листі від 10.05.2006
р. № 152/1 зробленої
секретарем сільської Ради ОСОБА_5 може пояснити тільки те, що вказаний припис
було зроблено вже після того, як він підписав цей лист.

Вислухавши
сторін, вивчивши матеріали справи, суд знаходить позовну заявЗу такою, що не
підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому
засіданні встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,28 га. належить
ОСОБА_4 на праві власності відповідно до Державного серії НОМЕР_1 виданого 10.09.2000 р.
Дружелюбівською сільською Радою. Призначення землі - ведення
особистого підсобного господарства. Будинок на вказаній ділянці розташовано
АДРЕСА_2 вказана земельна ділянка будинку немає.

Рішенням
Дружелюбівської сільської Ради Вільнянського району від 02.06.2005 р. № 3/2
ОСОБА_1 виділена у тимчасове користування під город земельна ділянка розміром
0,1 га АДРЕСА_2 у зв'язку зі смертю господаря будинку і яка тривалий час не
обробляється і будинок не переоформляється в порядку спадкування.

ОСОБА_2 будучи
допитаним в судовому засіданні як первісний відповідач позов не визнавав і
пояснив, що йому на праві власності належить спірна земельна ділянка. Коли в 2005 р. ОСОБА_1
засадив його ділянку, він дозволив зібрати врожай за 2005 р. і попередив
щоб в 2006 р. його
земельну ділянку ОСОБА_1 не засаджував. В 2006 р. він приїхав обробляти свою
земельну ділянку і побачив, що її знову хтось засадив, тому він вирубав
городину і засадив свою земельну ділянку самостійно.

Свідок
ОСОБА_6пояснила, що ОСОБА_1 виділялась земельна ділянка АДРЕСА_1померлої
ОСОБА_3, яка тривалий час не обробляється у зв'язку з тим, що будинок не
переоформляється в порядку спадкування. Знає що між ОСОБА_1. та ОСОБА_4 був
спір за землю. ОСОБА_1 роз'яснили, що земля належить ОСОБА_4, а тому він - ОСОБА_1 - повинен її
звільнити.

Підтверджує, що
якщо і був такий факт, що ОСОБА_1 помилково вказали на земельну ділянку
ОСОБА_1, то і в Рішенні сільРади від 25.06.2005
р. № 3/2 і в
листі від 10.05.2006 р. № 152/1 вказується що
земельна ділянка виділяється тимчасово строком на один рік під город, оскільки
після смерті господаря будинку №
36 АДРЕСА_2, земельна ділянка тривалий час не обробляється, а будинок не
переоформляється в порядку спадкування.

В 2005 році, коли
ОСОБА_1 засадив земельну ділянку ОСОБА_4, ОСОБА_2 ОСОБА_1 претензій не заявляв,
дозволив зібрати врожай 2005
року і попередив, щоб в подальшому його земельну ділянку не засаджували.
Про це вона знає безпосередньо, оскільки такі бесіди велися в її присутності в
сільській Раді.

Свідки ОСОБА_7
та ОСОБА_8 підтвердили що вони дійсно бачили що ОСОБА_1 засаджував і в 2005 і в 2006 р. спірну
земельну ділянку, яка до цього не

3

оброблялась.
Знають, що ОСОБА_2 навесні 2006
р. зрубав всю городину, яку насадив ОСОБА_1, але скільки і чого саме було
насаджено вони не знають, бо на чужі ділянки не заглядають. Про виділення
земельних ділянок ОСОБА_1 вони нічого не знають.

І позивач
ОСОБА_1 і свідки ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджують, що земельна
ділянка, яка належить ОСОБА_4 АДРЕСА_2 ніяких будов не має. АДРЕСА_1 знаходиться
будинок померлої ОСОБА_2. З чого суд робить висновки про те, що саме земельна
ділянка, розташована пАДРЕСА_1 і були виділена ОСОБА_1 для тимчасового
використання під город.

Відповідно до
положень ст. 22, 1167,
1173, 1202 ЦК України, матеріальна чи моральна шкода, завдані
фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка завдала таку шкоду, за наявності її вини, а шкода,
завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу
місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується
органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Незважаючи на
те, що ні Дружелюбівська сільська Рада Вільнянського району Дружелюбівської
сільської Ради, ні ОСОБА_2, якому належить спірна земельна ділянка на праві
власності, до ОСОБА_1претензій відповідно до ст. 221 Земельного Кодексу України за порушення земельного
законодавства та самовільне зайняття земельної ділянки, не пред'являють, суд
вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження самовільне зайняття
ОСОБА_1. земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 на праві власності на землю. А
тому суд не вбачає неправомірності як в діях ОСОБА_4 по вирубуванню насаджень,
так і в діях Дружелюбівської сільської Ради по виділенню земельної ділянки для
тимчасового користування під город і вважає що саме неправомірні дії самого
ОСОБА_1по самозахвату земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4, спричинили йому
матеріальну шкоду.

Відповідно до
положень ст.. 23 ЦК
України - особа
має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не мав права
обробляти земельну ділянку, яка належить ОСОБА_4, і вказана земельна ділянка
йому під город дли тимчасового використання не виділялась, то суд вважає, що ні
ОСОБА_2, ні Дружелюбівська сільська Рада Вільнянського району, ні Виконавчий
комітет Дружелюбівської сільської Ради своїми діями не порушили охороняємих
законом прав ОСОБА_1, а тому моральної шкоди як діями ОСОБА_4 так і діями
Дружелюбівської сільської Ради Вільнянського району та її Виконавчого комітету
йому - ОСОБА_1 - не завдано, а тому позовні вимоги в частині стягнення
моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.. 22, 23, 1167, 1173 ЦК
України ЦК України, ст. 10,
11, 68-60, 83, 84, 88, 212-214, 218, 292, 294, 298 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1 відмовити. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на

4

рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.