У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року                                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.

суддів:

Балюка М.І.,                              Данчука В.Г.,
Гуменюка В.І.,
Косенка В.Й.,  -

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
приватної фірми “Бера” про стягнення коштів; ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПВГП
“Полтаватрансгаз” про відшкодування моральної шкоди; приватної фірми “Бера” до
ПВГП “Полтаватрансгаз”, ОСОБА_1 про визнання правочину дійсним, визнання
правочину недійсним,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1. звернувся з позовом до ПФ “Бера” про стягнення
коштів у сумі 50 000 грн., посилаючись на те, що у відповідності до укладеного
21 вересня 2005 року між ним та ПВГП “Полтаватрансгаз” договором про уступку
права вимоги йому перейшло право вимоги повернення коштів у сумі 50 000 грн.,
перерахованих ПВГП “Полтаватрансгаз” на придбання автомобіля Форд Фокус 2004
року випуску, який первісному кредитору не був переданий у зв'язку з
відсутністю договору.

ПФ “Бера” звернулась із зустрічним
позовом до ПВГП “Полтаватрансгаз” та ОСОБА_1. про визнання правочину дійсним,
посилаючись на те, що у березні 2005 року між керівниками ПФ “Бера”-ОСОБА_2. та
ПВГП “Полтаватрансгаз”- ОСОБА_1. було укладено усну угоду про купівлю-продаж
автомобіля, згідно якої ПВГП “Полтаватрансгаз” перерахувало на рахунок ПФ
“Бера” 50 000 грн., а           ПФ “Бера”
передала платнику автомобіль, оформивши накладну, а також що сторони уклали
біржовий контракт.

Під час розгляду справи ПФ “Бера” збільшила позовні вимоги і просила
визнати договір про уступку права вимоги, укладений 21 вересня 2005 року між
ПВГП “Полтаватрансгаз” та ОСОБА_1. недійсним, оскільки зі сторони ПВГП
“Полтаватрансгаз” він підписаний ОСОБА_3., хоча згідно повідомлення з ДПІ м.
Полтави до 20 жовтня 2005 року засновником, директором та бухгалтером
підприємства був ОСОБА_1. Крім того, цей договір є недійсним і тому, що його назва
“про уступку права вимоги” не відповідає ЦК України, в якому вказано
“відступлення права вимоги”.

Крім того, ОСОБА_2. звернувся із позовом до ОСОБА_1., ПВГП
“Полтаватрансгаз” про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що
ОСОБА_1. несподівано для нього звернувся із позовом про повернення коштів, а
також що в забезпечення цього позову було накладено арешт на автомобіль, в
зв'язку з чим були спричиненні незручності та страждання, було принижено
престиж фірми “Бера”, у зв'язку з чим просив стягнути солідарно з відповідачів
100 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1. просив стягнути з ПФ “Бера” 50 000
грн., оскільки незважаючи на вимоги про їх повернення відповідач відмовляється
повернути кошти.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2006 року
позов ОСОБА_1. задоволено. Стягнуто з ПФ “Бера” на користь ОСОБА_1. 50 000 грн.
безпідставно утримуваних коштів та 500 грн. понесених витрат по сплаті
державного мита. У задоволенні позову ОСОБА_2., ПФ “Бєра” відмовлено.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 червня 2006 року
зауваження на протокол судового засідання від 17 травня 2006 року посвідчено
частково, а саме в абзацах 7,8,9, в іншій частині відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 4 вересня 2006 року
рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2006 року та
ухвалу цього ж суду від 27 червня 2006 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Приватна фірма
“Бера” просить скасувати ухвалені рішення суду, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що ПВГП
“Полтаватрансгаз” перерахувало ПФ”Бера” 50 000 грн. в якості оплати за
автомобіль та надала довіреність на його отримання. Договір про уступку права
вимоги складено у встановленій письмовій формі, його зміст не суперечить
законодавству, підписаний сторонами та скріплений печаткою підприємства -
первісного кредитора.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можливо.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені  частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

З матеріалів справи убачається, що з моменту реєстрації ПВГП
“Полтаватрансгаз”, а саме з 06 серпня 2001 року по 20 жовтня 2005 року
засновником, керівником та бухгалтером даного підприємства був ОСОБА_1.    ( а.с. 104).

Отже, суд першої інстанції не повно дослідив питання відповідності вимогам
закону договору про уступку права вимоги, укладеного21 вересня 2005 року між
ПВГП “Полтаватрансгаз” та ОСОБА_1.

Враховуючи
викладене, суд першої інстанції не з'ясував
всі необхідні обставини у справі, не належно дослідив докази.

Вияснення цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і
помилково залишив його без змін.

Оскільки порушення норм
матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення
справи, рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції не
можуть залишатися у силі і підлягають скасуванню, а справа направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу Приватної фірми “Бера” задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 17 травня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області
від 4 вересня 2006 року скасувати, а справу направити для розгляду до суду
першої інстанції іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.І. Григор'єва

Судді:
М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й.
Косенко