У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 вересня
2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:                                Григор'євої Л.І.,

Барсукової В.М.,            Балюка
М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання права власності
на частку квартири яка є спільною власністю подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення апеляційного суду м. Києва від 13
червня 2007 року,

встановила:

У березні 2006 року позивач звернулась в суд із зазначеним позовом,
мотивуючи його тим, що спірна квартира була придбана в період шлюбу з
відповідачем та за спільні кошти. Зазначала, що 12 січня 2006 року у них
народився син - ОСОБА_3. 31 січня 2006 року шлюб з відповідачем було розірвано.
25 лютого 2006 року в квартирі сталась пожежа з вини відповідача.

Вказувала, що оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється
ділити спільне майно, вона вимушена звернутись до суду.

Просила суд відступити від засади рівності часток та визнати за нею 2/3
частини спірної квартири за обставин, що мають істотне значення, зокрема
оскільки відповідач не дбав про матеріальне становище забезпечення сім'ї та
пошкодив квартиру внаслідок пожежі та з урахуванням інтересів неповнолітньої
дитини та ін.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 листопада      2006 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва
від 13 червня 2007 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 20
листопада 2006 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ½
частині  АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідача
на користь позивача 30 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та судові витрати 51 грн.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1      просить скасувати рішення апеляційного
суду м. Києва від 13 червня
2007 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права і  залишити в силі рішення Подільського
районного суду м. Києва від 20 листопада 2006 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не    може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права та передбачені ст. 338 ЦПК України
підстави для його обов'язкового скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.
331, 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення апеляційного суду  м. Києва
від 13 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк