Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1на
рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2007
року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2про
визнання права власності на ½ частину будинку, посилаючись на те, що її матір ОСОБА_3 з
1974 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 і
АДРЕСА_1було побудовано ними під час шлюбу, такий будинок є їх спільною
сумісною власністю; матір в 1995 році склала на її користь заповіт на ½ частину цього будинку, в 2000 році
ОСОБА_3 померла. Позивачка просила визнати за нею право власності на ½ частину АДРЕСА_1

ОСОБА_2. звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання права власності на АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем
за заповітом ОСОБА_4, який помер в 2004 році,            ОСОБА_3 не мала права власності на
частину спірного будинку, оскільки він був збудований ще до шлюбу ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а тому вимоги ОСОБА_1 безпідставні.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської
області від 23 листопада 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду Одеської області від
29 березня 2007 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено,
зустрічний позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та постановити нове рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічний позов, суд виходив із
того, що спірний будинок не був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, власником будинку був лише ОСОБА_4, тому ОСОБА_1 не набула права
власності на частину будинку в порядку спадкування після смерті матері, крім
того, вона пропустила без поважних причин строк на звернення до суду з позовом.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК
України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2. про визнання права власності на ½
частину будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_2. до
ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2007
року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін