АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року                                                                                                   м.
Одеса

Судова колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді -
Журавльова О.Г.

судців: Оверіної О.В., Доценко Л.І.,

при секретарі Яні 1.1.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1до Білгород-Дністровського ВАТ „АТП-15107" про
відшкодування моральної, матеріальної та фізичної шкоди,

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровського ВАТ „АТП-15107" та
просив зобов'язати відповідача придбати транспорт пристосований для
використання інвалідами відповідно до чинного законодавства, стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 200
000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 20
000 грн., фізичну шкоду у розмірі 100
000 грн.

Представник відповідача позов не визнав.

Рішенням Білгород
- Дністровського
міськрайоного суду Одеської області від 02
лютого 2007 року у
позові ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної, моральної та фізичної шкоди,
відмовлено.

В апеляційної
скарги ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у
задоволені матеріальної і моральної шкоди скасувати, постановити нове рішення
про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах
позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Згідно до Закону України „Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" підприємства та організації, що
здійснюють транспортне обслуговування населення, зобов'язанні забезпечити
спеціальне обладнання транспортних засобів, яке б дало змогу інвалідам
безперешкодно користуватися їх услугами.

Головуючий у першій інстанції Лук'янчук О.В. Доповідач
Журавльов О. Г.

Справа № 22ц-1957/2007 Категорія ЦП: 44

2

Відповідно до ст. 4. Закону України
„Про власність" власник на свій розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для
здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема
передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, а також у
довірчу власність іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Держава безпосередньо не втручається в господарську
діяльність суб'єктів права власності. Власник, здійснюючи свої права,
зобов'язаний не завдати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та
охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави. При здійсненні
своїх прав і виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержувати моральних
засад суспільства. У випадках і в порядку, встановлених законодавчими актами
України. Діяльність власника може бути обмежено чи припинено, або власника може
бути зобов'язано допустити обмежене користування його майном іншими особами.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи і проживає у селі Бритівка
Білгород - Дністровського
району Одеської області.

Відмовляючи в
позові ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та фізичної шкоди, в тому числі
зобов'язання відповідача купити транспорт пристосований для використання
інвалідами, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач маршрут
„Білгород-Дністровський -
Бритівка" де проживає позивач не обслуговує. З цим висновком суду
погоджується і судова колегія, оскільки із матеріалів справи вбачається, що
згідно рішення конкурсних комітетів міської та районної адміністрацій маршрут
„Білгород-Дністровський -Бритівка"
ВАТ „АТП - 15107" не
обслуговує (а.с.21), а позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК України не
наведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог і не надано
жодних доказів про спричинення йому відповідачем матеріальної шкоди.

За цих же
підстав судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про
відмову ОСОБА_1 в вимогах про відшкодування з відповідача моральної шкоди,
оскільки відповідно до вимог ст. 60
ЦПК України і п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", позивачем
не доведено наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіюча,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків
суду.

Оскільки, суд
першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права, тому у відповідності зі
ст. 308 ЦПК
України, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.
ст. 303., 307 ч.І.
пі., 308, 313, 314,
317,319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1до Білгород-Дністровського ВАТ „АТП-15107" про
відшкодування моральної, матеріальної та фізичної шкоди, залишити без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом
двох місяців безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий
Журавльов

Судді