Справа № 2-694/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року
Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді       Зосименко С.Г.

при секретарі                Карпенко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду  м.

Дніпропетровська
цивільну  справу за позовом Прокурора
Індустріального району

м.
Дніпропетровська в інтересах держави в особі Індустріальної районної у м.

Дніпропетровську
ради  до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: КП ДМБТІ про

визнання
незаконним набуття права власності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007 року прокурор в інтересах
держави в особі Індустріальної

районної
у місті Дніпропетровську ради звернувся до суду з позовом  до

відповідачів,
який потім неодноразово уточнював,  про
визнання незаконним

набуття
права власності посилаючись на те, що 28.07.1995 року виконкомом

Індустріальної
районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська були

прийняті
рішення № 314.1, 314.2, 314.3 про узаконення капітальних гаражів № 1,

2,
3, розташованих в межах обласної шкоди меліорації по вул. Поштова 137 за

ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 на підставі заяв останніх та

листа
Міністерства радгоспів Української РСР від 09.07.1982 року. Прокуратурою

було
встановлено, що вищевказаний лист міністерством не направлявся і ОСОБА_4, який
підписав цей лист, на той час на посаді заступника міністра не

працював.  27.02.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
укладено

договір
купівлі-продажу наражу № 3, розташованого по вул. Поштовій 137 у м.

Дніпропетровську.  Прокурор просив визнати незаконним
набуття  права власності

відповідачами
на гаражі № 1, 2, 3, які розташовані по вул. Поштовій 137 у м.

Дніпропетровську
та визнати недійним договір купівлі-продажу від 27.02.2003

року
гаражу № 3 по вул. Поштовій 137 у м. Дніпропетровську.

Прокурор у судовому засіданні уточнив правові
підстави визнання договору

купівлі-продажу
недійсним та просив  визнати даний
правочин недійсним на

підставі
ст. 234 ЦК України.

Відповідач
ОСОБА_1 у судове засіданні не з'явився.

Повідомлений
належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач
ОСОБА_2 у судове засіданні не з'явився.

Повідомлений
належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач
ОСОБА_3 позовні вимоги визнав. Суду пояснив,

що
ОСОБА_1 запропонував йому придбати 3 гаражі.
Він відмовився, бо гаражі

були
не добудовані. Вони придбали інше приміщення.
Через три - чотири роки

потому
приїхав товариш ОСОБА_1 - ОСОБА_5 і попросив дати генеральну

довіреність
на продажу гаражу, який був оформлений начебто на його ім'я.

Документів
на гараж він ніколи не бачив, гараж нікому не продавав, грошей за

нього
не отримував.

Третя
особа у судове засідання не з'явилася. З листа третьої особи вбачається,

що
КП ДМБТІ просить розглядати справу без участі їх представника.

Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи  вважає, що

позов
підлягає задоволенню за наступних підстав.

Із пояснень сторін, матеріалів
справи  вбачається, що  листом №

531/5-1987
від 09.07.1982 р. Міністерство радгоспів УРСР дозволило тресту

„Дніпропетровськживпром”  продаж трьох гаражів, які знаходяться по вул.

Поштовій
137 у м. Дніпропетровську,  спеціалістам
тресту: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а. с. 10). На підставі даного листа
виконавчим комітетом

Індустріальної
районної ради народних депутатів були винесені рішення: № 314.1

від
28.07.1995 року „Про узаконення капітального гаражу № 1, розташованого у

межах
обласної шкоди меліорації по вул. Поштовій 137 за гр. ОСОБА_2” (а. с. 11),
№  314.2 від 28.07.1995 року „Про
узаконення

капітального
гаражу № 2, розташованого у межах обласної шкоди меліорації по

вул.
Поштовій 137, за гр. ОСОБА_1” (а. с. 12) та № 314.3

від
28.07.1995 року „Про узаконення капітального гаражу № 3, розташованого у

межах
обласної шкоди меліорації по вул. Поштовій 137 , за гр. Гетманчуком

Олександром
Миколайовичем” (а. с. 13). Право власності на гаражі № 1, 2, 3 було

зареєстровано
за відповідачами, про що свідчать Свідоцтва про право власності

(а.
с. 7-8). 27.02.2003 року  ОСОБА_5, який
діяв за дорученням від імені

ОСОБА_3,  та
ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу гаражу № 3.

розташованого
по вул. Поштовій 137 у м. Дніпропетровську (а. с. 9).  Згідно

інформаційної
довідки № 11897 від 26.12.2006 рок на підставі даного договору

купівлі-продажу
за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на гараж № 3

по
вул. Поштова 137 у м. Дніпропетровську (а. с. 6). Рішенням  виконкому

Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську ради № 560 від 23.09.2005

року  було визнано таким, що втратило чинність  рішення виконкому

Індустріальної
районної ради народних депутатів  від
28.07.1995 року № 314.2

„Про
узаконення капітального гаражу № 2, розташованого у межах обласної шкоди

меліорації
по вул. Поштовій 137, за гр. ОСОБА_1” (а. с.

18).
Рішенням  виконкому Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську ради

№
561 від 23.09.2005 року  було визнано
таким, що втратило чинність  рішення

виконкому
Індустріальної районної ради народних депутатів
від 28.07.1995 року

№
314.1 „Про узаконення капітального гаражу № 1, розташованого у межах обласної

шкоди
меліорації по вул. Поштовій 137, за гр. ОСОБА_2”

(а.
с. 19). Рішенням  виконкому
Індустріальної районної у місті

Дніпропетровську
ради № 562 від 23.09.2005 року  було
визнано таким, що

втратило
чинність  рішення виконкому
Індустріальної районної ради народних

депутатів  від 28.07.1995 року № 314.3 „Про узаконення
капітального гаражу № 3,

розташованого
у межах обласної шкоди меліорації по вул. Поштовій 137, за гр.

ОСОБА_3”
(а. с. 20).

Відповідно
до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим

правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття

права
власності не встановлена судом.

У
судовому засіданні  було встановлено,
що  лист Міністерства радгоспів УРСР,

на
підставі якого були узаконені гаражі по вул. Поштовій 137,  був підписаний

заступником  міністра М. Терез (а. с. 10).  Згідно листа Міністерства аграрної

політики
України № 37-37-3-15/7424 від 24.05.2005 року (а. с. 15) та  Наказу

Міністерства
радгоспів УРСР № 64-к від 05.02.1982 року (а. с. 14) ОСОБА_8

був
звільнений від обов'язків заступника Міністра радгоспів УРСР постановою

Ради
Міністрів Української РСР від 30 січня 1981 року № 50 та цією ж постановою

призначений
заступником Міністра плодоовочевого господарства УРСР. Тобто, на

момент
підписання листа Міністерства радгоспів УРСР від 09.07.1982 року ОСОБА_8 вже не
обіймав посаду заступника Міністра радгоспів УРСР. З листа

Міністерства
аграрної політики України  № 37-8/121 від
26.06.2007 року  (а. с.

105)
вбачається, що в архіві Міністерства аграрної політики України немає на

зберіганні
листів державного підприємства „Дніпропетровськживпрм” від 26.06.82

р.
№ 238 та Міністерства радгоспів Української РСР від 09.07.82 р. №

531.5-1987.
З листа Центрального державного архіву вищих органів влади та

управління
України № 07-105 від 06.07.2007 року (а. с. 107) вбачається, що  у

документах
Міністерства радгоспів Української РСР за 1982 рік листа державного

підприємства
тресту „Дніпропетровськживпром” до Міністерства радгоспів УРСР про

надання
дозволу на відчуження за готівкові кошти трьох гаражів спеціалістам

державного
підприємства та відповіді Міністерства радгоспів УРСР на адресу

вищевказаного
тресту не виявлено.  Таким чином, суд
приходить до висновку про

незаконність
набуття права власності відповідачам на спірні гаражі. Крім того,

суд
приймає до уваги, що  рішення виконкому,
на підставі яких були узаконені

спірні
гаражі, буди визнані такими, що втратили чинність, рішеннями виконкому

Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську  ради.

Відповідно
до  ст. 234 ЦК України фіктивним є
правочин, яки вчинено без наміру

створення
правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний

правочин
визнається судом недійсним.

У
судовому засіданні знайшло підтвердження того. що при укладанні договору

купівлі-продажу
гаражу № 3 від імені ОСОБА_3  останній не
знав про

його
укладання,  гроші по договору
купівлі-продажу не отримував, ніякий гараж

нікому
не передавав, тобто договір купівлі-продажу був фіктивний і повинен бути

визнаний
судом недійсним.

Розглядаючи
позовні вимоги щодо зобов'язання КП ДМБТІ скасувати державну

реєстрацію
права власності ОСОБА_1 на гаражі № 2, 3 та ОСОБА_2 на гараж

№
1. які розташовані по вул. Поштовій у м. Дніпропетровську, суд приходить  до

висновку
про необхідність відмовити позивачу у заволоенні цих вимог, оскільки

дані
вимоги можуть бути тільки  предметом
розгляду  адміністративного суду і не

підлягають
розгляду у цивільному провадженні.

Керуючись ст. ст. 234, 328 Цивільного
Кодексу України та керуючись

ст.
ст.15, 30, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Прокурора
Індустріального району м. Дніпропетровська

в
інтересах держави в особі Індустріальної районної у м. Дніпропетровську
ради

задовольнити
частково.

Визнати незаконним набуття права
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 права власності на гаражі № 1, № 2, № 3,
які розташовані по вул.

Поштовій
137-г у м. Дніпропетровську.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу гаражу № 3, розташованого

по
вул. Поштовій 137-г у м. Дніпропетровську, укладений 27.02.2003 року між

ОСОБА_3
та ОСОБА_1.

В
іншій частині позову відмовити.

Стягнути
солідарно з  ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3
на користь держави судовий збір у розмірі 17

грн.
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі

7
грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської

області
через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у

10-ти
денний строк з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження

і
подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або без подання

заяви
про апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги на протязі

10-ти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя

С.Г. Зосименко