№ 2-331/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007
р. Деснянський районний суд М.Чернігова в складі:

головуючого-судді       Кашпур О.В.

при
секретарі                        Коваленко
О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відкритого акціонерного товариства «Банк «Демарк»
про перевід прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу,
зобов"язання перереєструвати акції ,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2006 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ВАТ
«Банк «Демарк» про перевід прав та обов'язків покупця за договорами
купівлі-продажу акцій АТЗТ «Фірма «Проммонтаж», зобов"язання ВАТ
"Банк "Демарк" перереєструвати на неї 10 простих іменних акцій,
які були предметом договорів купівлі-продажу від 28.05.04р. та 08.07.05р.

В обґрунтування позову вона зазначила, що відповідно до
установчого договору про створення та діяльність АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» від
05.03.97р. та його статуту створено АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» шляхом
реорганізації повного товариства «Фірма «Проммонтаж».Розпорядженням
Чернігівського міського голови від 19.03.97р. № 107-р проведено державну
реєстрацію АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» і 20.03.97р. видано свідоцтво про
перереєстрацію юридичної особи.

4
р. між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів, згідно якого
ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила прості іменні акції АТЗТ' «Фірма «Проммонтаж»
номінальною вартістю 1 тис. гри. кожна ціною 1 тис. грн. за штуку, у кількості
10 штук.

5
р.
ОСОБА_3 уклала із ОСОБА_4 договір купівлі-продажу вищевказаних
цінних паперів на аналогічних умовах.

Про існування договорів купівлі-продажу акцій від
28.05.04 р. та від 08.07.05 р. ОСОБА_1 стало відомо лише у вересні 2006р., коли
від чоловіка вона дізналась про подання ОСОБА_4 позовної заяви до Новозаводського районного
суду м. Чернігова, до копії якої ОСОБА_4 долучив копію
передавального розпорядження та виписки з реєстру власників іменних цінних
паперів про стан особового рахунку.

В судовому
засіданні представник позивача позов підтримав.

Представники ОСОБА_2, ОСОБА_3, АТЗТ "Фірма "Проммонтаж"
позов визнали.

Представник ОСОБА_4 позов не визнав, звернувся до суду із заявою про
застосування судом позовної давності.

Представник відкритого акціонерного товариства «Банк «Демарк» вимоги не
визнав.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши показання свідків, суд вважає наступне:

відповідно до ст. 362 ЦК
України, яку просить застосувати у даній справі позивач, у разі продажу
частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право
перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на
інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки
у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших
співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на
яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення
переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом
одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання
ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. У разі
продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного
права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на
нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на
депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити
покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідно до установчого
договору про створення та діяльність АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» від 05.03.97р. та
його статуту створено АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» шляхом реорганізації повного
товариства «Фірма «Проммонтаж».

Розпорядженням Чернігівського міського голови від
19.03.97р. № 107-р проведено державну реєстрацію АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» і
20.03.97р. видано свідоцтво про перереєстрацію юридичної особи.

Для забезпечення діяльності товариства за рахунок оплати акцій засновниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було сформовано статутний фонд у розмірі 20 тис. грн.
Останній розподілено на 20 простих іменних акцій по 1 тис. грн. кожна, які були
розподілені між засновниками ОСОБА_1 - 50 % (10 акцій на 10 тис. грн.) та
ОСОБА_2 - 50 % (10 акцій на 10 тис. грн.).

28.05.04 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено
договір  купівлі-продажу цінних
паперів,  згідно якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила прості,
іменні акції АТЗТ «Фірма «Проммонтаж»
номінальною вартістю 1 тис. грн. кожна ціною 1 тис. грн. за штуку, у
кількості 10 штук.

Проте, як вбачається із оглянутих в судовому засіданні
оригіналів протоколу зборів акціонерів АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» НОМЕР_1 від
15.07.2004 року та наказу засновників АТЗТ НОМЕР_2 від 15.07.2004 року, копії
яких долучені до матеріалів справи, ОСОБА_1, станом на 15.07.2004 року знала, що власником 50% акцій є
не ОСОБА_2, а ОСОБА_3, що спростовує її
твердження про те, що про існування договору купівлі-продажу акцій від 28.05.04
р. їй стало відомо лише у вересні 2006 р.

Таким чином, судом встановлено, що з 15.07.2004 року, тобто з дати коли
ОСОБА_1 дізналася про продаж 50% акцій АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» ОСОБА_2 ОСОБА_3
і до пред'явлення нею позову в жовтні 2006 року пройшло більше одного року.

08.07.05 р.
ОСОБА_3 уклала із ОСОБА_4 договір купівлі-продажу вищевказаних
цінних паперів.

Як вбачається із оглянутої в судовому засіданні оригіналу розписки ОСОБА_3
виданої ОСОБА_4, продаж 50% акцій АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» відбувся за ціною
85760 грн.

Дана розписка є правочином, і відповідно до ст. 204 ЦК України, суд
визнає її правомірною, оскільки її недійсність прямо не встановлена законом і
вона не визнана судом недійсною. Вказана грошова сума на депозитний рахунок
суду не внесена.

Сторонами не надано доказів про те, що ОСОБА_3 письмово повідомляла ОСОБА_1 про намір продати належні їй
50 % акцій, вказавши ціну та інші умови, на яких вона їх продає.

Проте, і в даному випадку суд прийшов до висновку, що з дати, коли ОСОБА_1
дізналася про продаж 50%) акцій АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» ОСОБА_3 ОСОБА_4 і до
пред'явлення нею позову в жовтні 2006 року пройшло більше одного року, що
підтверджується наступними доказами.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_5, в липні 2004
року, ОСОБА_6, який
працював ІНФОРМАЦІЯ_1 АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» і представляв інтереси акціонера
ОСОБА_1 в акціонерному товаристві згідно довіреності від 19.03.2004 року,
запропонував йому стати ІНФОРМАЦІЯ_1 АТЗТ, а ОСОБА_3, за домовленістю із представником акціонера ОСОБА_1
-ОСОБА_6, запропонувала
продати належний їй пакет акцій товариства в 50%) його батьку ОСОБА_4 На
виконання цих домовленостей протоколом НОМЕР_1 зборів акціонерів АТЗТ та
наказом засновників АТЗТ НОМЕР_2 ка від 15.07.2004 року, підписаними обома
акціонерами товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які були власниками пакетів акцій по
50 % кожний, його обрали та призначили ІНФОРМАЦІЯ_1 АТЗТ. Оскільки ОСОБА_3 бажала узгодити
ціну продажу пакету акцій зі своєю дочкою ОСОБА_2, яка проживала за кордоном,
оформлення купівлі-продажу було відкладено. ОСОБА_6, який
діяв як представник ОСОБА_1 за довіреністю від 19.04.2004 року, 15.07.2004 року
надав через нього письмовий дозвіл від імені ОСОБА_1 на придбання його батьком
ОСОБА_4 у ОСОБА_3 50% акцій АТЗТ а також отримав згідно розписки від 15.07.2004
року за згоду на придбання його батьком 50% акцій у ОСОБА_3 128000 грн. Крім
того, ОСОБА_6 надав йому письмовий дозвіл від імені ОСОБА_1 на
отримання кредитів на суму до 500.000 грн., з якого вбачається, що домовленість
про продаж акцій ОСОБА_3 ОСОБА_4 відбулася за згодою ОСОБА_6, як
представника акціонера ОСОБА_1. Після узгодження ОСОБА_3 ціни продажу пакету
акцій із дочкою ОСОБА_2, договір купівлі-продажу акцій був оформлений
08.07.2005 року.

Обставини,
наведені свідком ОСОБА_5 підтверджуються оглянутими в судовому засіданні
оригіналами та приєднаними до матеріалів справи копіями протоколу зборів
акціонерів АТЗТ "Фірма "Проммонтаж" НОМЕР_1 від 15.07.2004 року
та наказу засновників АТЗТ НОМЕР_2 від 15.07.2004 року, дозволу та розписки
ОСОБА_6 від 15.07.2004 року про надання згоди на продаж пакету
акцій, отримання коштів за уступку
переважного права на придбання акцій та письмовим дозволом ОСОБА_6 про
надання згоди на отримання кредитів, з якого вбачається, що домовленість про
продаж акцій ОСОБА_3 ОСОБА_4 відбулася за згодою представника акціонера ОСОБА_1
-ОСОБА_6 в липні 2004 року.Оскільки наведені письмові докази
підтверджують вчинення правочинів представником акціонера ОСОБА_1 - ОСОБА_6, суд,
відповідно до ст.204 ЦК України,
визнає їх правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і
вони не визнані судом недійсними.

Та обставина, що
ОСОБА_6 представляв акціонера ОСОБА_1 в акціонерному товаристві
за довіреністю від 19.03.2004 року, підтверджується оглянутим в судовому
засіданні оригіналом та приєднаною до матеріалів справи копією листа ОСОБА_1
від 18.09.2006 року.

Відповідно до ч.
2 ст. 44 Закону України «Про господарські товариства» акціонер може мати в
акціонерному товаристві постійного або призначеного на певний строк представника,
а відповідно до ст. 239 ЦК
України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Таким чином, судом встановлено, що з липня 2004 року,
представник ОСОБА_1 в акціонерному товаристві ОСОБА_6 знав про
існування домовленості про продаж ОСОБА_3 акцій ОСОБА_4, дав згоду на це та
отримав кошти за уступку
переважного права на придбання акцій і до пред'явлення позову ОСОБА_1 в
жовтні 2006 року пройшло більше одного року. Вчинені    ОСОБА_6     иравочини    створили,     змінили
та припинили цивільні права та обов'язки ОСОБА_1, як особи, яку
він представляв.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що
протокол НОМЕР_3 загальних зборів акціонерів АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» від
10.07.2005 року містить недостовірну інформацію про надання згоди акціонером
ОСОБА_1 на продаж акцій ОСОБА_3 ОСОБА_4,
оскільки наявність такої згоди підтверджується наведеними вище доказами.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримувала письмового
повідомлення про намір ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продати свої акції, оскільки
представник відповідача ОСОБА_4 наполягає на застосуванні позовної давності,
позовні вимоги в частині переводу прав покупця 50% акцій АТЗТ «Фірма
«Проммонтаж» за договорами купівлі продажу від 28.05.04 р. між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 та від 08.07.05 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягають у
зв'язку із спливом позовної давності.

Пе підлягають задоволенню і вимоги про зобов"язання ВАТ "Банк
"Демарк" перереєструвати на позивачку 10 простих іменних акцій, які
були предметом договорів купівлі-продажу від 28.05.04р. та 08.07.05р., оскільки
вони випливають з вимог про перевід прав та обов'язків покупця. В судовому
засіданні представник позивача від даних вимог не відмовився, зменшив позов в
цій частині, однак статтею 31 ЦПК України не передбачено можливість позивача
зменшувати позовні вимоги, тільки їх розмір.

Керуючись ст.ст. 10,11,209, 212, 214-215 ЦПК України,, ч. 1 ст. 8, ст. 204,
ч.ч. 3, 4 ст. 267, ст. 362 ЦК
України, ч. 3 ст. 81 ГК України, ст. 44 Закону України «Про господарські
товариства»,

СУД,

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Скасувати ухвалу суду від 13.12.2006 року про накладення
арешту на 10 простих іменних акцій АТЗТ "Фірма "Проммонтаж",
відчужених ОСОБА_3 ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу цінних паперів від
08.07.2005 року; про заборону ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження
вказаних 10 простих іменних акцій АТЗТ "Фірма "Проммонтаж", а
також заборону ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вчиняти дії, які нададуть іншим особам у
майбутньому право на ці акції; про заборону ВАТ "Банк "Демарк" іншим
реєстраторам здійснювати реєстрацію, перереєстрацію вказаних 10 простих іменних
акцій АТЗТ "Фірма "ГІроммонтаж"

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України .