У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 січня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Сеніна Ю.Л.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Лихути Л.М.,

Шабуніна В.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського дочірнього підприємства «Рівнетурист» та приватного
підприємства «АТП «Автотур» про стягнення заробітної плати, втраченого
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за
касаційними скаргами ОСОБА_1 та приватного підприємства «АТП «Автотур» на
рішення Рівненського міського суду  від
17 грудня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 2 липня
2004 року,

в с т а н о в и л а :

В липні 2001 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до приватного
підприємства «АТП «Автотур» (далі - ПП «АТП «Автотур») про стягнення заробітної
плати. В подальшому позивач змінив свої вимоги та просив стягнути з
Рівненського дочірнього підприємства «Рівнетурист» 1025 грн. заробітної плати,
3500 грн. втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, 3000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 300 грн. витрат на правову допомогу. В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що з 1995 року перебуває в
трудових стосунках з Рівненським дочірнім підприємством «Рівнетурист». 1 жовтня
2000 року все майно підприємства було передано в оренду ПП «АТП «Автотур».
Незважаючи на те, що з роботи в дочірньому підприємстві його звільнено не було,
виплату заробітної плати там йому припинили та не допускають до роботи на цьому
підприємстві, чим до того ж завдають моральних страждань.

Справа розглядалась судами неодноразово. Останнім рішенням Рівненського
міського суду від 17 грудня 2003 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного
суду Рівненської області від 2 липня 2004 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ПП «АТП «Автотур» на користь Мороза М.В. 1025 грн. 32 коп.
заробітної плати та 45 грн. 33 коп. витрат, пов»язаних з оплатою правової
допомоги адвоката. В решті позову відмовлено.

В касаційних скаргах ОСОБА_1. та ПП «АТП «Автотур» просять скасувати
зазначені судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на їх необгрунтованість та порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.

Так, судом встановлено, що з 1 жовтня 2000 року позивач перебував в
трудових стосунках з ПП «АТП «Автотур», оскільки фактично був допущений до
роботи на цьому підприємстві, робота на ньому провадилась з відома та за
розпорядженням його власника, хоча прийняття на роботу не було належним чином
оформлено.

За таких обставин судом обґрунтовано стягнуто заробітну плату на користь
позивача з ПП «АТП «Автотур» та відмовлено в позові до Рівненського дочірнього
підприємства «Рівнетурист».

Таким чином, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального
права, а тому касаційні скарги слід відхилити і залишити оскаржені судові
рішення без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 336, ст. 337, п. 1 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_1 та приватного підприємства «АТП «Автотур»
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 17 грудня 2003 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області від 2 липня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Л.Сенін

Судді:
Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Я.М.Романюк

В.М.Шабунін