У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши  14 червня        2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада
2006 року та ухвалу  Апеляційного суду
Донецької області від 14 лютого 2007 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є приватним підприємцем, здійснює
перевезення пасажирів на маршрутному таксі.

Наприкінці грудня 2003 року він
прийняв на роботу відповідача, який дав йому в борг 1 500 доларів США. Борг він
зобов'язався виплачувати поступово в розмірі 25 % від денного прибутку.

Після звільнення відповідача з
роботи, останній 30 березня 2004 року зняв сидіння з автомобіля
"Газель", чим  підірвав його
роботу, у зв'язку з цим він вимушений був брати автомобільний транспорт в
оренду,  просити інших водіїв про заміну
його на маршруті.

Вважаючи, що в зв'язку з
неправомірними діями відповідача він був позбавлений прибутку, не зміг вчасно
повернути банку кредити, чим йому заподіяно значну шкоду, просив його позов
задовольнити, відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 22 500 грн. та моральну
шкоду в розмірі                   5 000
грн.

У процесі розгляду справи позивач
вимоги в частині  відшкодування
матеріальної шкоди збільшив до 30 563 грн. 50 коп.

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада 2006 року, залишеним без
змін ухвалою  Апеляційного суду Донецької
області від 14 лютого 2007 року, в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм
процесуального права та ставить питання про скасування судових  рішень і передачу справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним, виходили з того,
що у відкритті кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ст. 185 КК України
відмовлено за відсутністю складу злочину; позивач не надав достатніх доказів на
підтвердження своїх вимог, не довів наявність причинного зв'язку  між діями відповідача і заподіяною йому
шкодою, ОСОБА_1  в період з 30 березня
2004 року до вересня 2004 року здійснював
перевезення пасажирів.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України    суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 9 листопада 2006 року та ухвалу  Апеляційного суду Донецької області від 14
лютого 2007 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги
матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                                      А.Г. Ярема