УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2007 року                                                                         м. Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючого             Меленко
О.Є.

суддів                        Горблянського Я.Д.,
Соколовського В.М.

секретаря                  Пилипчук Н.Б.

з участю:                   нотаріуса ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Першої
державної нотаріальної контори м. Івано-Франківська ОСОБА_2 та Першої державної
нотаріальної контори м. ІваноФранківська про визнання неправомірними дій щодо
видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання його незаконним та
стягнення моральної шкоди з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Івано-Франківського міського суду від 10
жовтня 2006 року, -

встановила:

ОСОБА_1 оскаржує
рішення Івано-Франківського міського суду від 10 жовтня 2006
року, яким їй відмовлено в позові до державного нотаріуса Першої державної
нотаріальної контори м. Івано-Франківська ОСОБА_2 та Першої державної
нотаріальної контори м. Івано-Франківська про визнання неправомірними дій щодо
видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання його незаконним та
стягнення моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі на зазначене рішення ОСОБА_1 ставить питання про його скасування,
ухвалення нового рішення про задоволення її вимог в повному обсязі. Посилається
на те, що судом безпідставно не враховано тієї обставини, що нотаріусом видано
свідоцтво про право на спадкове майно на підставі дублікату правовстановлюючого
документу, який був виданий та зареєстрований ОБТІ після смерті ОСОБА_3.
Постановою суду дії ОБТІ з цього приводу визнані незаконними. Крім цього, суд
не врахував порушення нотаріусом ст. 49 Закону України „Про нотаріат",
оскільки вчинила нотаріальну дію на підставі документу, що не відповідав
вимогам закону та був виданий неналежній
особі. Суд також не з"ясував причин з яких залишилася без
реагування її заява від 26.06.2002 року про прийняття спадщини, адже відповідь
за підписом завідуючої Першої державної нотаріальної контори адресована не
заявнику, а управлінню юстиції. На думку апелянта, суд також невірно витлумачив
ст. 46 Закону
України „Про нотаріат", щодо запиту державного нотаріуса. Вважає, що суд
першої інстанції мав правові підстави для визнання неправомірними дій нотаріуса.
Безпідставно їй відмовлено й у задоволенні вимог про відшкодування моральної
шкоди в сумі 10 000 грн.- неправомірні дії
нотаріуса спричинили виникнення спору в суді, що тривав протягом трьох років.
Це призвело до хвилювань, принижень з боку зацікавленої особи, втрати сну, погіршення
стану здоров"я.

В суді апеляційної інстанції нотаріус ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала,
просить про її відхилення.

Заслухавши
пояснення нотаріуса ОСОБА_2 перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Справа № 22-Ц-88 / 2007 р.                                           Головуючий у 1 інстанції Перегінець Л.В.

Категорія 44                                                                  Доповідач Меленко О.Є.

2

Встановлено, що
спір виник з приводу правомірності дій нотаріуса Першої державної нотаріальної
контори м. Івано-Франківська ОСОБА_2 щодо витребування дублікату договору
дарування квартири АДРЕСА_1, що був
укладений 24.11.1998 року між
позивачем та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4.; правомірності
видачі 10.07.2002 року на
його підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3.
спадкоємцям першої черги, і, як наслідок, -
законність цього свідоцтва.

Відмовляючи в
позові ОСОБА_1, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
згідно ст. 46 Закону України „Про нотаріат"
нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, вправі
витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи,
необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Доводи апелянта
про порушення вимог ст. 8
Закону „Про нотаріат" не заслуговують на увагу, оскільки дублікат
правовстановлюючого документа було витребувано за заявою спадкоємців
обдарованого ОСОБА_3., за відсутності у нього оригіналу самого договору, чого,
власне не заперечує й сама апелянт. При цьому, як правильно зазначив суд першої
інстанції, законодавець не покладає на нотаріуса обов'язку перевірки обставин
втрати документа.

Виходячи з
наведеного, суд прийшов до правильного висновку, про те, що нотаріус діяла у
межах своєї компетенції і підстав для задоволення позову з мотивів, наведених
ОСОБА_1 немає.
Посилання апелянта на визнання неправомірними дій ОБТІ щодо реєстрації права
власності на об"єкт нерухомості після смерті ОСОБА_3, як на підставу для
визнання дій нотаріуса також неправомірними не заслуговують на увагу, оскільки
постанова суду про визнання неправомірними дій ОБТІ була ухвалена 25 вересня 2006 року, тобто
після вчинення нотаріальної дії. Що ж стосується звернення позивача до Першої державної нотаріальної контори
м. Івано-Франківська, то з матеріалів справи вбачається, що листом від 4.06.2004 року ОСОБА_1 було роз"яснено порядок спадкування,
як спадкоємцем другої черги.

Рішення суду
ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, підстав
для його скасування з мотивів, наведених ОСОБА_1, колегія суддів не знаходить.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 307,
308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х ва л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Івано-Франківського
міського суду від 10 жовтня 2006 року в даній справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає
чинності негайно, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Судді:

О.Є. Меленко Я.Д. Горблянський В.М. Соколовський

ВІРНО: