Справа №2-231
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

30 березня 2007
року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя

у
складі: головуючого судді Гнатик Г.Е.

при секретарі Якимовій О.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ТОВ житлово - експлуатаційне управління «Оселя», ВАТ «Запорізький
домобудівельний комбінат», третя особа відділ громадянства, реєстрації і і
міграції фізичних осіб Орджонікідзевського РВ УМВС України в Запорізькій
області про визнання права користування жилим приміщенням, покладання
зобов»язання про реєстрацію за місцем проживання; зустрічному позову ТОВ ЖЕУ
«Оселя», ВАТ «Запорізький домобудівельний комбінат» до ОСОБА_1про виселення,

встановив:

ОСОБА_1. звернулася до суду із позовом до відповідачів
про визнання права користування жилим приміщенням, покладання зобов»язання про
реєстрацію за місцем проживання.

У позові
вказала, що вона була поселена у кімнату АДРЕСА_1за клопотанням ВАТ
«Туристичний комплекс » Запоріжжя» у 1991 році і з цього часу проживає у
вказаному гуртожитку, але реєстрації за місцем проживання не має. Неодноразові
звернення до керівництва гуртожитку з приводу реєстрації, позитивно не
вирішені. Просила суд визнати право користування жилим приміщенням, покласти зобов»язання
про реєстрацію її за місцем проживання.

ВАТ «
ЖЕУ «Оселя», ВАТ»Запорізький домобудівельний комбінат» звернулися до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1. про виселення. У позові вказали, що ОСОБА_1.
проживає у вказаному гуртожитку. Яким чином вона була поселена, невідомо,
оскільки відсутні будь-які документи, які підтверджували б законність поселення
ОСОБА_1. у гуртожиток, тому просив виселити її без надання іншого жилого
приміщення.

У
судовому засіданні ОСОБА_1. підтримала позов. Суду пояснила, що вона живе у
гуртожитку з 1991 року за усною домовленістю керівництва підприємства, до якого
відносився гуртожиток і керівництва туристичного комплексу»Запоріжжя», де вона
працює. їй дозволило керівництво підприємства прописатися, але із зміною керівництва,
дозвіл втрачено, тому до теперішнього часу вона проживає у гуртожитку без
реєстрації. За час поселення у гуртожиток вона на підприємстві, якому належить
гуртожиток не працювала. Просила задовольнити її позов у повному обсязі,
зустрічний позов залишити без задоволення.

Представник
ОСОБА_1. підтримав її позов, проти задоволення зустрічного позову заперечує.
Суду пояснив, що житлова площа ОСОБА_1. надана у гуртожитку у 1991 році ВАТ»
Запорізький домобудівельний комбінат» за домовленістю між керівниками двох
підприємств. Оскільки ОСОБА_1. проживає у гуртожитку з 1991 року, вона має
право на житло і на прописку, тому просив задовольнити її позов.

2

Представник
відповідачів підтримав свій позов, проти позову ОСОБА_1. заперечує. Суду
пояснив, що ОСОБА_1. проживає у гуртожитку, але не має ніяких підстав для
такого проживання. Яким чином вона була поселена до гуртожитку, невідомо,
ніяких документів з приводу її поселення не має, на ВАТ»ЗДБК» ОСОБА_1. ніколи
не працювала. На теперішній час виникла потреба у поселенні у гуртожиток
працівників підприємства, тому просить ОСОБА_1. висилити з гуртожитку.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача,
представника відповідача, суд вважає позов ОСОБА_1. не підлягаючим задоволенню,
а зустрічні позовні вимоги ТОВ ЖЕУ «Оселя», ВАТ «Запорізький домобудівельний
комбінат» підлягаючими задоволенню у зв»язку з наступним.

ОСОБА_1.
була поселена до гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у 1991 році, що
підтвердили сторони у судовому засіданні.

Як
пояснила ОСОБА_1., вона була поселена до гуртожитку за усною домовленістю
керівників двох підприємств, ніколи на ВАТ»ЗДБК» вона не працювала.

Відповідно до ст.. 128 ЖК
України, житлова площа у гуртожитках надається за сумісним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації і відповідного профсоюзного комітету.

Представник
відповідачів пояснив суду, що ОСОБА_1. ніколи на ВАТ «ЗДБК» не працювала, тому
суд вважає, що ОСОБА_1. була поселена у вказаний гуртожиток у порушення вимог
діючого законодавства не маючи підстав для поселення, тому у відповідності зі
ст. 132 ЖК України, повинна буди виселена з гуртожитку.

Враховуючи
вищевказане, позовні вимоги ОСОБА_1. до відповідачів, суд вважає не
підлягаючими задоволенню..

Керуючись
ст. ст. 128, 132 ЖК України, ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЩІК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1до ТОВ житлово - експлуатаційне
управління «Оселя», ВАТ «Запорізький домобудівельний комбінат», третя особа
відділ громадянства, реєстрації і іміграції фізичних осіб Орджонікідзевського
РВ УМВС України в Запорізькій області про визнання права користування жилим
приміщенням, покладання зобов»язання про реєстрацію за місцем проживання,
залишити без задоволення.

Позов
ВАТ «Запорізький домобудівельний комбінат», ТОВ ЖЕУ «Оселя» задовольнити.

Висилити
ОСОБА_1з гуртожитку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1, без надання іншого
житлового приміщення.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь ТОВ «ЖЕУ»Оселя» 8 грн. 50 коп. сплаченого судового збору і
7 грн. 50 коп. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення
рішення суду до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та подачі
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення суду або у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.