У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 травня 2007 року                                                                     м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Костенка  А.В.,

Прокопчука Ю.В.,

Лященко  Н.П.,

Пшонки М.П.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на пай та визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкас від ІНФОРМАЦІЯ_1 року
та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1звернулася
в суд із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала з
відповідачем у шлюбі до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Під час шлюбу вона за свої особисті
кошти внесла пайовий внесок у ЖБК-103 для одержання трикімнатної квартири. У
члени ЖБК-103 було прийнято відповідача, який з травня 1995 року в квартирі не
проживає. Просила визнати за нею право власності: на пай у ЖБК-103 у розмірі 8
151 крб. та на квартиру АДРЕСА_1 місті Черкасах.

Рішенням Соснівського районного суду м.
Черкас від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання
про скасування судових рішень із підстав порушення норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим - ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення повинно стосуватися питань: чи
мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають з
установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судові рішення у справі не відповідають
цим вимогам.

Визнаючи право власності на спірну
квартиру ЖБК-103 за позивачкою ОСОБА_1, районний суд, з яким погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того, що пайовий внесок за квартиру внесено
на ім'я члена кооперативу ОСОБА_2 не ним, а позивачкою за рахунок її особистих,
належних їй до шлюбу з відповідачем, коштів.

З таким висновком погодитися не можна,
оскільки він не ґрунтується на повно і всебічно з'ясованих обставинах та на
нормах, які підлягали застосуванню до спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 15 Закону України
“Про власність» право власності  на
квартиру в ЖБК має його член, який повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру.

Усупереч цій нормі суд визнав право
власності за особою, яка членом ЖБК не була.

Визнаючи  внесені, як пайовий внесок відповідача кошти
власністю позивачки, суд не з'ясував, чому вони вносилися на ім'я відповідача,
а не особи, власністю якої були, і не зважив на свій власний висновок про те,
що відповідно до довідки ЖБК від ІНФОРМАЦІЯ_4 року сума державної позики за
спірну квартиру становила 4 651 грн. та “сплачена ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_52 року в
повному обсязі”.

При цьому суд визначив кошти, зняті
позивачкою з банківських рахунків НОМЕР_2 та НОМЕР_1, який відкрито під час
шлюбу, власністю позивачки, оскільки згідно з довідкою філії ощадбанку вносієм
коштів на рахунок була мати позивачки - ОСОБА_3.

Чи відповідає дійсності інформація,
указана в довідці (а.с. 109), суд не з'ясував.

За даними банківських рахунків та
довідки (а.с. 64) про внесення пайових внесків видно, що позивачкою
ІНФОРМАЦІЯ_6 року знято з рахунку 3 000 крб., пайовий внесок на ім'я
відповідача внесено ІНФОРМАЦІЯ_8 року в сумі 3 500 крб.; а ІНФОРМАЦІЯ_7 року
знято 4 000 крб., а ІНФОРМАЦІЯ_5 року внесено на ім'я відповідача 4 651 крб.

Суд не обґрунтував свій висновок доказами, які б свідчили про те, що як пай
вносились зняті з рахунків позивачки задовго до цього кошти, і не з'ясував
чиїми є кошти, що складають різницю між сумами з рахунків та сумами внесків до
ЖБК.

Крім того, суд не зважив на показання
свідка ОСОБА_4, дочки сторін, про те, що позивачка уже “переписала” на неї свою
частку, а батько - ні, і не дав їм оцінки з точки зору часткової власності
сторін на квартиру та зміни власника на частину квартири на іншу особу - свідка
й, відповідно, не вирішив питання притягнення такої особи до участі у справі.

З урахуванням наведеного оскаржувані
судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд суду
першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкас від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від
ІНФОРМАЦІЯ_2 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     М.В. Патрюк

Судді:                                                                 А.В.
Костенко

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка