Справа
№ 2-46-47/2007 рік.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 року.

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у
складі головуючого -
Карпенко О.Л. при секретарі - Пономаренко Р.В. за участю позивачів - ОСОБА_1., ОСОБА_2. представника позивачів -
ОСОБА_3 представника відповідача - ОСОБА_5.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до товариства з обмеженою
відповідальністю "Рассвет" про визнання незаконним звільнення, зміну формулювання причини звільнення, стягнення заборгованності по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернувся з позовами до відповідача обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що вони перебував в трудових відносинах з
відповідачем і працювали тваринниками. 12 липня 2006 року директор ТОВ "Рассвет" ОСОБА_4. відсторонив їх від роботи без оформлення відповідних наказів чи розпоряджень. Протягом кількох днів вони
виходили на роботу, але до роботи їх не
допускали. 15 серпня 2006 року вони звернулися з письмовими заявами до відповідача з вимогами виплатити заробітну плату за
червень -липень місяці 2006 року та зажадали пояснень причин їх відсторонення
від роботи або можливого звільнення. 20 серпня 2006
року надійшла письмова відповідь про те, що станом на 19 серпня 2006 року їх не звільнено. 22 серпня 2006 року вони
звернулися до відповідача з заявами про
звільнення відповідно до ст. 36 п. 1 КЗпП України, тобто за угодою сторін, але
відповіді на подані ними заяви не надано. 09 вересня 2006 року їм надійшло повідомлення з трудовими книжками із записів в
яких стало відомо, що наказом від 01 вересня 2006 року їх
звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогули без поважних причин.
Позивачі вважають звільнення незаконними, а зроблені в трудових книжках записи
невідповідаючими вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Крім
того, відповідач не виплатив їм заробітну плату за відпрацьовані червень місяць
і 12 днів липня місяця 2006 року. Вони просить суд визнати звільнення їх з
роботи незаконними, зобов"язати
відповідача змінити формулювання причини звільнення на п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін на підставі заяви
від 22 серпня 2006 року, стягнути з відповідача на користь кожного з
них по 475 грн. заборгованності по заробітній платі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. підтримав свої вимоги повністю і додатково
пояснив, що 12 липня 2006 року в його будинку, де він проживає з ОСОБА_2., було незаконно проведено обшук дільничим
інспектором міліції і директором ТОВ "Рассвет" ОСОБА_4. в ході якого вилучено 900 кг. належного йому комбікорму. Це пов"язано з безпідставними
підозрами їх у скоєнні крадіжки комбікорма з тваринницької ферми на
якій вони працювали. Того дня він взагалі не був на робочому місці, хоч цей день був робочим. Це пояснюється тим, що він з
ОСОБА_2 працють на фермі разом і за їх домовленністю вона виконувала і його
роботу, а він в цей час займався особистим
господарством - пас череду. Наступного дня вони з ОСОБА_2.  прийшли на тваринницьку ферму, але побачили
там інших працівників, які

2

займалися доглядом за тваринами і вирішили, що їх відсторонено від роботи
після цього повернулися додому. Ніяких письмових
чи усних наказів або розпоряджень він директора товариства і від завідуючої ферми про відсторонення їх від роботи їм не
повідомляли. Однак, зважаючи на те, що в їх
садибі було проведено обшук і вилучено комбікорм, вони з ОСОБА_2. вважали, що цим самим було висловлено їм недовіру, як працівникам,
обвинувачено у скоєнні злочину, а те що наступного дня на їх робочому місці
знаходилися інші працівники свідчило про
фактичне відсторонення від роботи. На питання
головуючого, чому позивач не звернувся до завідуючої ферми або керівника підприємства за роз"ясненням причин з яких
на їх робочому місці знаходяться інші працівники,
позивач пояснив, що не зробив цього через відчуття приниження.

Позивачка ОСОБА_2. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю і надала аналогічні пояснення по обставинам її
звільнення. Крім того, позивачка пояснила, що 01 липня 2006 року, після
відбуття щорічної відпустки, вона вийшла на своє робоче місце, але завідуюча
ферми їй повідомила, що у зв"язку з переведенням поголів"я свиней у літній табір для неї відсутня робота. Іншої
роботи їй не запропонували. Вона вимушено знаходилася вдома до 23 червня 2006
року, і лише з 24 червня 2006 року їй надали іншу роботу на току.

Представник позивачів в судовому засіданні дав пояснення про те, що мало
місце фактичне відсторонення позивачів від роботи, а не
прогул без поважних причин, тому у відповідача не
було підстав для їх звільнення на цій підставі. Зважаючи, що позивачі подали заяву про їх звільнення за угодою сторін і в
теперішній час не бажають поновлюватися на роботі, він вважає
за можливе змінити формулювання підстави звільнення позивачів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив і надав
посягнення про те, що дійсно по факту крадіжки
комбікорма з тваринницької ферми СТОВ "Рассвет" порушено кримінальну справу. В садибі позивачів проводився огляд працівниками міліції і було вилучено комбікорм. Однак,
позивачів не було звинувачено у скоєнні правопорушення і вони від
роботи не відсторонювалися адміністрацією підприємства. Натомість позивачі самі не вийшли на роботу з 13 липня 2006
року. Завідуюча ферми написала доповідну лише 19 серпня
2006 року, а тому наказом директора ТОВ від 01 вересня 2006
року позивачів було звільнено з роботи за прогули без поважних причин. Заяви про звільнення за угодою сторін були отриманні
відповідачем лише 06 вересня 2006 року, тобто після їх звільнення за прогули.
Відповідач не має заборгованності перед позивачами по заробітній платі так, як
заробітну плату виплачено повністю.

Свідок ОСОБА_6. в судовому засіданні дав показання про те, що він працює трактористом на свинофермі ТОВ "Рассвет".
12 липня 2006 року він трактором перевозив вилучений у ОСОБА_1. комбікорм. З 13 липня 2006 року він
не бачив на свинофермі ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7. в судовому засіданні дала показання про те, що вона
являється завідуючою свино - товарною фермою ТОВ "Рассвет". Разом з нею працювали позивачі по справі. В травні місяці
2006 року ОСОБА_2. перебувала у відпустці, а в червні місяці вийшла на роботу,
однак роботи з свиноматками, за якими раніше доглядала ОСОБА_2., на фермі не було, бо стадо перевели в літній табір. ОСОБА_2. просила надати їй іншу роботу, але так, як іншої роботи
не було, то їй довелося деякий час бути без
роботи. При цьому заробітна плата їй не нараховувалася, бо свинарям вона
нараховується від доданої ваги свиней. В липні позивачка повернулася на своє
робоче місце де працювала разом з ОСОБА_1.
На початку липня 2006 року дільничий інспектор повідомив їй, що надійшла заява відносно ОСОБА_1, що той викрадає з
свиноферми комбікорма. 12 липня 2006 року з
садиби ОСОБА_1і ОСОБА_2 було вилучено 900 кг комбікорму. Після цього випадку
ніхто не відсторонював позивачів від роботи, але з наступного дня вони на роботу не вийшли. Через нестачу робочої сили в
господарстві,

3

свідок особисто двічі зверталася до них з проханням повернутися на робоче
місце, але вони відмовилися, тоді вона
вимушена була підібрати на їхні місця інших працівників. 19 серпня 2006 року вона подала керівнику підприємства
доповідну про прогули ОСОБА_1. і ОСОБА_2..

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові
докази по справі, суд встановив слідуючі обставини і відповідні їм
правовідносини.

Згідно відомостей трудової книжки
позивача ОСОБА_1. (а.с.                              ) в період з 01

квітня 2004 року по 13 липня 2006
року він працював свинарем ТОВ "Рассвет", а згідно відомостей трудової книжки позивачки
ОСОБА_2. (а.с. ) вона з 18 травня 2005 року по 13
липня 2006 року працювала на посаді свинарки цого ж товариства.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівник зобов"язаний працювати
чесно і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці, дбайливо
ставитися до майна власника, з яким укладено трудових договір.

Наказом директора ТОВ "Рассвет"
від 01 вересня 2006 року № НОМЕР_4(а.с.             )

позивачів звільнено з 13 липня 2006
року за прогули без поважних причин на підставі ст. 40 п. 4 КЗпП
України.

Підставою для звільнення стало те, що з 13 липня 2006 року по 01 вересня
2006 року включно позивачі були відсутні на роботі без
поважних на те причин. Посилання позивачів на те, що вони були
відсторонені від роботи директором підприємства спростовується доказами по справі. Так з пояснень позивачів наданих в
судовому засіданні, пояснень представника
відповідача, показань свідка ОСОБА_7. вбачається, що ніяких наказів або розпоряджень позивачам про їх
відсторонення від роботи ні директором, ні іншими особами в
підпорядкуванні яких перебували позивачі, не надавалося. Позивачі самі, з власної ініціативи, не приступили до роботи
безпідставно вважаючи, що вони відсторонені від
неї через вилучення працівниками міліції з їх садиби комбікорму. Крім того, свідок ОСОБА_7. пропонувала позивачам приступити до
виконання своїх трудових обов'язків, але вони
відмовилися від цього. Внутрішні переживання і відчуття позивачів не є поважною причиною їх відсутності на роботі.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано
за ініціативою власника у випадку прогулу ( в тому
числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Прогул являється порушенням трудової дисципліни з боку працівника. Право
вибору виду дисциплінарного стягнення, яке підлягає застосуванню за прогули без
поважних причин, надано роботодавцю. Відповідач не
порушив порядку застосування стягнення і при виборі врахував
ступінь його тяжкості, обставини справи і попередню роботу позивача. Та обставина, що відповідач в порушення вимог ст. 43 КЗпП
України здійснив звільнення позивачів не
отримавши на те згоди профспілкового комітету не може бути підставою для задоволення позовів про визнання звільнення незаконним
так, як на час розгляду справи профспілковим
комітетом таку згоду надано (а.с.
).

Суд вважає, що відповідач обгрунтовано прийняв рішення про звільнення
позивача з роботи на підставі п. 4 ст. 40
КЗпП України, а тому позовні вимоги про визнання звільнення
позивачів незаконним є безпідставними.

Та обставина, що позивачі надіслали письмові заяви про їх звільнення за
угодою сторін не має правового значення для вирішення справи
так, як з представлених позивачами копій
повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що ці заяви були отримані останнім 06 вересня 2006 року
- після фактичного звільнення позивачів.
Крім того, згідно змісту п. І ч. 1 ст. 36 КЗпП України, припинення трудового договору за угодою сторін можливе, якщо досягнуто
домовленності між працівником і власником підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом про цю підставу
припинення трудового договору. Так, як такої домовленності між позивачами і

4

відповідачем не існувало, тому відсутні підстави для задоволення позовних
вимог про зміну формулювання причини звільнення.

Позивач ОСОБА_1. вимагає стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату у сумі 350 грн. за червень місяць 2006 року і 175
грн. за 12 днів липня 2006 року. Однак, з платіжної відомості №
НОМЕР_5на видачу заробітної плати за червень місяць 2006 року (а.с. )
вбачається, що ОСОБА_1. отримав заробітну плату за цей період у розмірі 453
грн. а з платіжних відомостей НОМЕР_1на видачу заробітної плати за липень
місяць 2006 року (а.с. ) та платної відомості НОМЕР_2(а.с. )
вбачається, що ОСОБА_1. отримав заробітну
плату за відпрацьований у цьому місяці час у розмірі 134 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не було порушено прав позивача ОСОБА_1, а отже і в цій частині
позов необгрунтований і не підлягає задоволенню.

Позивачка ОСОБА_2. також вимагає стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату у сумі 350 грн. за червень місяць 2006
року і 175 грн. за 12 днів липня 2006 року.

Як вбачається з пояснень позивачки та довідки відповідача (а.с. ), в період
з 01 червня по 23 червня 2006 року позивачці була
надана відпустка без збереження заробітної плати так, як в той період свинарі не були забезпечені роботою. В
обгрунтування правомірності надання такої
відпустки представник позивача послався на п. 4.15. колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом ТОВ "Рассвет"
згідно якого, з посиланням на ч. 3 ст. 84 КЗпП
України, у разі простою або відсутності роботи за
згодою сторін надається до 90 календарних днів протягом року відпустка без збереження заробітної плати. Однак, відповідно до ст. 84
КЗпП України працівнику за його бажанням надається відпустка
без збереження заробітної плати у випадках, передбачених ст. 25 Закону України "Про відпустки". Ст. 84 КЗпП
України (із змінами і доповненнями) взагалі не містить
частину або пункт 3. Крім того, п. 4.15. вказаного колективного договору прямо суперечить 113 КЗпП України, якою
регламентовано порядок оплати часу простою. З
пояснень представника відповідача та свідка ОСОБА_7. вбачається, що оплата праці свинарів ТОВ "Рассвет" проводиться не відповідно до тарифних ставок, які на даному підприємстві відсутні, а в залежності від
приросту ваги відгодованих свиней, тому суд
вважає, що оплата часу вимушеного простою ОСОБА_2. повинна бути проведена відповідно до ч. З ст. 113 КЗпП України відповідно
до середнього заробітку працівника. Згідно довідки
(а.с. ) середній заробіток позивачки за останні два
місяці становив 301 грн. 50 коп. Враховуючи, що вимушений простой становив 17 робочих днів, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 232 грн. 90 коп.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, від сплати
яких позивачі звільнені, пропорційно до тієї частини
позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 40 п. 4, 113 ч. З, ст. 147 КЗпП України, ст.
88,209,213,215,367 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2задовольнити
частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет"
( Кіровоградська обл., Новоукраїнський район, с АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 232 ( двісті тридцять дві ) грн. 90 коп.
заборгованності по заробітній платі. Допустити рішення
в цій частині до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2відмовити у зв"зку з їх
необґрунтованістю.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю у зв"зку
з їх необґрунтованістю.

5

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет"
( Кіровоградська обл., Новоукраїнський район, с АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_3) на користь Територіального управління Державної
судової адміністрації в Кіровоградській області 30 (тридцять) грн. 00 коп. відшкодування витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Рассвет"
( Кіровоградська обл., Новоукраїнський район, с АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_3) на користь держави 51 (п"ятдесят одну) грн. 00 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області
через Новоукраїнський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження та подачі апеляційної скарги протягом наступних
двадцяти днів після подання заяви.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення
цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.