У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

9 листопада 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України в складі:

Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М., Сеніна
Ю.Л.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та
усунення перешкод у користуванні ним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2006  року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 звернувся
до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
сестра ОСОБА_6, яка 12 грудня 2002 року склала заповіт на його користь, однак
при зверненні до нотаріальної контори він дізнався про те, що даний заповіт
відсутній в загальному спадковому реєстрі заповітів, а є лише заповіт від 3
жовтня 2002 року на користь відповідачів.

ОСОБА_3 пред'явила зустрічний
позов до ОСОБА_1, просила визнати заповіт від 12 грудня 2002 року недійсним,
посилаючись на те, що ОСОБА_6 його не складала і не підписувала.

Рішенням Ленінського  районного
суду м. Вінниці від 23 травня 2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області від 12 вересня            2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено
частково, постановлено визнати за ним право власності на квартиру  АДРЕСА_1; у задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У
касаційній скарзі  ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові рішення і справу передати на новий розгляд
до Солом'янського
районного суду м. Києва,  посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються
за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Встановлено, що спір виник з приводу права власності в порядку
спадкування на квартиру, яка знаходиться у м. Києві.

Позовну заяву прийнято та розглянуто Ленінським районним судом м.
Вінниці з порушенням правил виключної підсудності.

Згідно
пункту 6 частини 1 ст. 338 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому
скасуванню з передачею справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто з
порушенням правил виключної підсудності.

Відповідно до ч. 4 ст. 332 ЦПК України у попередньому судовому засіданні
суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які
тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Крім
того, ухвалюючи рішення, суд не визначився з нормою матеріального права, яка
регулює спірні відносини, та порядок оформлення права на спадщину.

У
порушення вимог ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не звернув уваги
на допущені судом першої інстанції порушення закону і залишив рішення суду без
змін.

За
таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
Солом'янського районного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 332, 336  ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 травня 2007 року та ухвалу  Апеляційного суду Вінницької області від  12 вересня 2007 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до Солом'янського районного суду м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :                                         Є.Ф.Левченко

Л.М.Лихута

Ю.Л.Сенін