У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя
Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши                        26 жовтня 2007 року касаційні скарги
відкритого акціонерного товариства "Селянський комерційний банк
"Дністер" та спільного українсько-узбекського товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Тиса" на рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 28 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 14 серпня 2007 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю
"Торгівельно-промислова компанія "Пірс" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
спільного українсько-узбекського товариства з обмеженою відповідальністю фірми
"Тиса",  відкритого
акціонерного товариства "Селянський комерційний банк "Дністер",
третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання недійсними довіреності й договору купівлі-продажу цінних паперів
та застосування двосторонньої реституції,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю
"Торгівельно-промислова компанія "Пірс" звернулося
до суду  із зазначеним позовом,
посилаючись на те,  що 8 листопада 2004
року  ОСОБА_1 як директор товариства  видав ОСОБА_2 довіреність, на підставі якої
останній 9 листопада 2004 року уклав договір
купівлі-продажу простого векселя з
відкритим акціонерним товариством "Селянський комерційний
банк "Дністер", що діяв на підставі
договору комісії в інтересах спільного українсько-узбекського товариства
з обмеженою відповідальністю фірми "Тиса".

Вважаючи, що ОСОБА_1 не
мав повноважень на видачу довіреності, оскільки в цей період був відсторонений
від роботи, та, відповідно, ОСОБА_2 не мав права укладати вказаний договір,
позивач просив  визнати недійсною з моменту оформлення
довіреність товариства з обмеженою відповідальністю
"Торгівельно-промислова компанія "Пірс"  від 8 листопада 2004 року, видану на
ім'я  ОСОБА_2, визнати недійсним договір
купівлі продажу цінних паперів від 9 листопада 2004 року, укладений між
товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія
"Пірс" в особі ОСОБА_2 і відкритим акціонерним товариством
"Селянський комерційний банк "Дністер", що діяв на підставі
договору комісії від 9 листопада 2004 року в інтересах спільного
українсько-узбекського товариства з обмеженою відповідальністю фірми
"Тиса".

Доповнюючи
свої позовні вимоги, позивач просив суд застосувати двосторонню реституцію,
стягнувши із спільного українсько-узбекського товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Тиса" на його користь 200 000 грн. та
визнавши за останнім право власності на простий вексель, емітований товариством
з обмеженою відповідальністю "Бурштин"                 16 липня 2004 року з датою
погашення 16 липня 2024 року, номінальною вартістю 800 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня
2007 року, позов товариства з обмеженою відповідальністю
"Торгівельно-промислова компанія "Пірс" задоволено: визнано
недійсною з моменту оформлення довіреність товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Пірс"  від 8 листопада 2004 року на ім'я ОСОБА_2, що
зареєстрована приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу
ОСОБА_3 в реєстрі № 4930; визнано недійсним договір купівлі-продажу цінних
паперів від 9 листопада 2004 року; стягнуто з спільного українсько-узбекського
товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Тиса" на користь
товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія
"Пірс" 200 000 грн., визнано за спільним українсько-узбекським
товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Тиса"  право власності на простий вексель емітований
товариством з обмеженою відповідальністю "Бурштин" 16 липня 2004 року
з датою погашення                 16 липня 2024 року номінальною вартістю
800 000 грн.

У обгрунтування касаційних скарг
відкрите акціонерного товариства "Селянський комерційний банк
"Дністер" та спільне українсько-узбекське товариство з обмеженою
відповідальністю фірми "Тиса"
посилаються на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм
процесуального права  та ставлять питання
про скасування судових рішень й ухвалення нового рішення про відмову в  задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України  суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційних скарг і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судом допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова
компанія "Пірс" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
спільного українсько-узбекського товариства з обмеженою відповідальністю фірми
"Тиса",  відкритого
акціонерного товариства "Селянський комерційний банк "Дністер",
третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання недійсними довіреності й договору купівлі-продажу цінних паперів
та застосування двосторонньої реституції за касаційними скаргами скарги  відкритого акціонерного товариства
"Селянський комерційний банк "Дністер" та спільного
українсько-узбекського товариства з обмеженою відповідальністю фірми
"Тиса" на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 28
квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня
2007 року   відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного
Суду України                                                      А.Г. Ярема