У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 року                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,                      Григор'євої Л.І.,
Гуменюка В.І.,                  Данчука
В.Г., -

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Черниховецької сільської ради
Збаразького району, ОСОБА_3 про скасування рішення сесії сільської ради,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з зазначеним позовом
посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 11 жовтня 1999 року,
укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та Збаразьким районним споживчим товариством,
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбали їдальню “Черемшина”, з надвірними будівлями, що
знаходиться у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області. Згідно
договору купівлі-продажу від 13 березня 2001 року ОСОБА_4 продав свою частку
даної будівлі ОСОБА_2 На підставі реєстраційного посвідчення Збаразького
районного БТІ від 13 березня 2001 року ОСОБА_1 є власником ½ частини їдальні “Черемшина”.
ОСОБА_2 є власницею ½ частини їдальні “Черемшина” на підставі реєстраційного посвідчення
Збаразького районного БТІ від 14 квітня 2003 року. Їдальня “Черемшина”
знаходиться на земельній ділянці площею 1 208 кв. м. У жовтні 2003 року
позивачі звернулись з заявою до Черниховецької сільської Ради про затвердження
акту інвентаризації земельної ділянки і про надання дозволу оренди земельної
ділянки, на якій знаходяться споруди їдальні “Черемшина”. Рішенням сесії
Черниховецької сільської Ради від 24 жовтня 2003 року відмовлено позивачам у
затвердженні  акту інвентаризації
земельної ділянки їдальні “Черемшина” та у наданні дозволу на укладення
договору оренди земельної ділянки відмовлено, у зв'язку з поданням зустрічної
заяви ОСОБА_3 Рішенням сесії Черниховецької сільської Ради від 24 жовтня 2003
року про розгляд заяви ОСОБА_3 повернуто останній присадибну земельну ділянку
площею 0,12 га для ведення особистого селянського фермерського господарства.
Позивачі вважають рішення сесії Черниховецької сільської Ради повернення
спірної земельної ділянки ОСОБА_3 незаконним, а тому просили скасувати рішення
сесії Черниховецької сільської Ради від 24 жовтня 2003 року та зобов'язати
Черниховецьку сільську Раду виділити їм земельну ділянку площею 0, 12 га для
обслуговування їдальні “Черемшина”.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 грудня
2003 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Тернопільської області
від 09 березня 2004 року, позов задоволено. Рішення сесії Черниховецької
сільської Ради Збаразького району Тернопільської області від 24 жовтня 2003
року про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0.12 га  незаконним. Зобов'язано Черниховецьку
сільську Раду Збаразького району Тернопільської області вирішити питання про
надання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у постійне користування земельної ділянки площею 0,
12 га у с. Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, яка рахується
за їдальнею “Черемшина”, шляхом укладення договору оренди.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постановлені у справі
рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
встановив, що на підставі рішень виконавчого комітету Черниховської сільської
Ради від 05 лютого 1968 року та загальних зборів колгоспників колгоспу
“Радянська Армія” від 20 лютого 1968 року
було виділено земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва сільського
ресторану “Черемшина”. Станом на 01 січня 2003 року за їдальнею “Черемшина”
рахується 0,12 га земельної ділянки. Згідно реєстраційних посвідчень від 13
березня 2001 року та 14 квітня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по ½ частині їдальні “Черемшина” на
підставі договорів купівлі-продажу, в яких зазначено, що будівля розташована на
земельній ділянці площею 0,12 га.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можливо.

На підставі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби, виданого
виконавчим комітетом Збаразької районної Ради депутатів трудящих Тернопільської
області від 1968 року для будівництва жилого будинку та господарських будівель
була відведена Чернихівському ССТ земельна ділянка площею 1500 кв. м.

В даному спорі мова йде про земельну ділянку розміром 1 208 кв. м.

Судом першої інстанції не досліджено на підставі чого Черниховецька ССТ
була власником їдальні “Черемшина”, в якому розмірі і на підставі яких
документів виділялась земельна ділянка останньому; на підставі яких документів
Збаразьке районне споживче товариство стало власником їдальні “Черемшина”  та земельної ділянки, і на підставі чого
остання була зменшена в розмірах.

Крім того, з рішення Черниховецької сільської Ради Збаразького району
Тернопільської області від 24 жовтня 2003 року вбачається, що спірна земельна
ділянка була вилучена у матері відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Однак судом не досліджувалась ця обставина.

Судом першої інстанції також не досліджувалось чи сплачувався позивачами
земельний податок за користування земельною ділянкою, оскільки згідно рішення Черниховецької
сільської Ради від 28 лютого 2002 року ОСОБА_4 було передано у постійне
користування земельну ділянку площею 0,12 га, а також йому видано державний акт
на право постійного користування земельною ділянкою з правом викупу (а.с. 37).

В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що позивачі
провели газифікацію території, на якій розташована їдальня “Черемшина”, що була
виготовлена проектна документація на нове приміщення кафе і чи була вона
затверджена у встановленому законом порядку.

Крім того, суд, вирішуючи питання про надання земельної ділянки позивачам,
не залучив до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_4 та Збаразьке районне
споживче товариство.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не повно з'ясував всі обставини справи,
не дослідив докази у справі та не з'ясував учасників даних правовідносин.

Вияснення цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув і помилково залишив його без змін.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції та ухвала суду
апеляційної інстанції не можуть залишатися в силі і підлягають скасуванню, а
справа направлення на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 грудня
2003 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 09 березня
2004 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції для розгляду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 М.І.
Балюк

Л.І.Григор'єва

В.І.
Гуменюк

В.Г.
Данчук