АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

Іменем  України

"27"  лютого  2007року

Колегія     суддів
судової     палати    у
цивільних    справах

апеляційного  суду
Житомирської  області  в
складі: головуючого-судді:
Худякова  A.M., суддів:     Зарицької
Г.В.,   Олексієнка  М.М., при
секретарі  судового  засідання:
Калинець  Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Богунського районного суду м.Житомира від ІНФОРМАЦІЯ_1
року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про  стягнення  аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

В ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом про встановлення більшого розміру аліментів, в
якому зазначала, що згідно постанови Богунського районного суду м.Житомира від ІНФОРМАЦІЯ_3 року на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини
заробітку, але не менше 20
крб. на місяць. Просила на підставі ст.180,181 СК України стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини
у розмірі не меншому 30%
встановленого  прожиткового  мінімуму.

В ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2
подала додаткову позовну заяву про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 300 грн. щомісячно
на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в період  її
навчання.

Рішенням
Богунського районного суду м.Житомира від ІНФОРМАЦІЯ_1
року стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4р.н.,
уродженця с.Троковичи Черняхівського району Житомирської області на. користь
ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_6
року, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7р.н., в розмірі 180 грн. всіх видів
доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, на період
її навчання до досягнення нею 23
річного віку. Стягнуто з ОСОБА_1 в доход держави 51 грн. судового
збору та ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне  забезпечення
розгляду  справи.

У
апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування постановленого по
справі рішення та ухвалення нового,
яким      відмовити      в
задоволенні      позову.      Апелянт

Справа №
22ц/544 Категорія 42

Головуючий в суді 1і інст. Грибан
І.О. Доповідач
Худяков A.M.

2

посилається на
те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права та висновки суду
не відповідають обставинам  справи.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає  задоволенню  з
наступних  підстав.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 має можливість надавати повнолітній дитині,
що навчається, матеріальну допомогу, але від надання допомоги самоусунувся.

Проте    з
таким    висновком    суду
погодитись    неможливо,
оскільки  він  суперечить
вимогам  закону  та
дійсним  обставинам справи.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_8
року по ІНФОРМАЦІЯ_9
рік перебували в зареєстрованому шлюбі, під час  якого  ІНФОРМАЦІЯ_10  року
народилась  дочка  ОСОБА_3.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції, вірно визначивши між сторонами правовідносини, не
правильно застосував норми матеріального
права.

Відповідно до
ст.199 СК
України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення
двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати  матеріальну
допомогу.

Суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх
дітей, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за
обов'язковим таким юридичним фактом як наявність у батьків можливості  надавати
таку  допомогу.

Так, відповідач
в суді апеляційної інстанції пояснив, що тривалий час він не працює, оскільки
через поганий стан здоров'я   (а.с.53,61,62)   не
має  можливості  працевлаштуватися.

Аналіз зібраних
у справі доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 не має можливості надавати
матеріальну допомогу в період навчання повнолітньої дочки, тому позовні вимоги
не підлягають  задоволенню.

Таким чином,
відповідно до ст.309 ЦПК
України є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та
ухвалення  нового  рішення.

Керуючись ст.ст.304,307,309,314,316 ЦПК
України, колегія  суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Богунського районного суду м.Житомира від ІНФОРМАЦІЯ_1
року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1  про  стягнення
аліментів  -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до
Верховного  Суду  України
на  протязі  двох
місяців.