АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа 22ц-10 267 2007                                       Головуючий в 1 інстанції Грищенко Н.М.
Категорія 21 3                                                     Доповідач Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ Іменем   України

11 січня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду

Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
судді Михайлів Л.В.

судців:      Митрофанової Л.В., Карнаух В.В.

при секретарі:
Юровській О.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня
2006 року за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі надалі Фонд
соціального страхування про відшкодування моральної шкоди. Свої
позовні вимоги обґрунтував тим, що з у період з 1974 року по 2005 рік працював у ВАТ «Північний ГЗК», ВО «Кривбасруда», ВАТ
«Криворізький залізорудний комбінат» на різних
посадах у важких умовах праці, у зв'язку із чим отримав професійне
захворювання. Згідно висновку МСЕК від 05.08.2002 року йому первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності, тому
просив суд стягнути з відповідача 70 000
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2006
року позов задоволений частково, з Відділення виконавчої
Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому
Розі на користь ОСОБА_1 стягнуто у відшкодування
моральної шкоди  30 000 грн. В решті
позову - відмовлено.

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому
Розі ставить питання про скасування рішення суду та відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки при ухваленні
рішення судом порушені норми матеріального
і процесуального права. Рішення суду ґрунтується на недоведених та неповно з'ясованих обставинах, позивачем не
наданий висновок МСЕК про наявність факту
спричинення моральної шкоди та не встановлено, якими неправомірними діями заподіяна моральна шкода, Фонд соціального
страхування є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки шкода
заподіяна з вини роботодавця.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. з 1974 по 1976 роки працював на ВАТ «Північний ГЗК» ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1976 по 1988 року на ВО «Кривбасруда» у якості ІНФОРМАЦІЯ_3, з травня 1988 року по січень 2005 року працював на різних посадах у
ВАТ «Північний ГЗК», ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», у зв'язку із чим
отримав професійне захворювання. Висновком
МСЕК від 05.08.200 року йому первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу
інвалідності. З наступними поглядами ступінь втрати
працездатності змінювався і на період до 01.08.2006 року позивачу встановлено 40% втрати
професійної працездатності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності», яка передбачає відшкодування
Фондом моральної шкоди за наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з травмуванням та професійним захворюванням, встановлений в судовому
засіданні. Йому протипоказана фізична праця, психоемоційне
навантаження. Він повинен постійно проходити медикаментозне лікування, курсові лікування в стаціонарі,
санаторно-курортне лікування, нестача коштів на це викликає у
нього сильні моральні страждання, він позбавлений нормальних життєвих зв'язків,
відчуває болі у хребті, суглобах має пригнічений настрій, всі ці обставини потребують від нього додаткових зусиль для організації
свого життя.

Інші доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на
користь позивача є безпідставними.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом
без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується характер
і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних
страждань і наслідків, що наступили. Суд при постановленні
рішення не врахував характер професійного захворювання позивача -радікулопатія
попереково-крижова з вираженим статико-динамічними порушеннями і болючим синдромом, пов'язаних з ним фізичних і
моральних страждань позивача, тривалість і тяжкість захворювання, істотність
вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, враховуючи, що Законом України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, що призвели до
втрати працездатності",( надалі - Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування..."), не встановлений конкретний розмір моральної шкоди в разі стійкої втрати професійної працездатності,
колегія суддів, з огляду на розмір моральної шкоди, встановлений ст. 34
вказаного Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування..." для випадків тимчасової втрати
працездатності, беручи до уваги, що позивачу встановлена стійка втрата
професійної працездатності, конкретні обставини по справі, характер
професійного захворювання, і пов'язані з ними фізичні і моральні
страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у його
життєвих і

виробничих стосунках, і наслідків,
що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь
позивача з 30 000
грн. до 25 000 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309,313- 314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі - задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 червня 2006 року -змінити, зменшити розмір моральної шкоди з 30 000 грн. до 25 000 грн.

Рішення набирає законної сили с моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.