АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/514                                                  Головуючий
в суді 1-ї інстанції Котік Т.С.
Категорія 13                                                             Доповідач
Рішення

Іменем  України

5 квітня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі: головуючого - судді Балашкевича С.В. суддів:
Рафальської І.М., Зарицької Г.В. при секретарі Сухоребрій Т.А. з участю:
позивача та представника відповідача

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ВАТ
«Житомирський завод огороджувальних конструкцій» на рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 26 грудня 2006 року в справі за позовом
ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства «Житомирський завод
огороджувальних конструкцій» про стягнення заборгованості по заробітній платі,
компенсації у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку та моральної шкоди,
-

встановила:

У липні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з названим
позовом в якому просив стягнути з ВАТ «Житомирський завод огороджувальних
конструкцій» на його користь: 298, 26 грн. заборгованості по заробітній платі,
95,44 грн. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків
виплати заробітної плати, середній заробіток за час затримки остаточного
розрахунку та 2 000 грн. моральної шкоди. На обгрунтування своїх вимог
зазначав, що перебував у трудових відносинах з відповідачем, який при
звільненні з роботи не виплатив йому заробітну плату в сумі 298,26 грн. у.
зв'язку з цим він зазнав моральних страждань, що полягали в тому, що він,
позивач, змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Крім того, ВАТ «Житомирський завод огороджувальних конструкцій» не нарахував
йому компенсацію втрати частини його доходів.'Посилаючись на зазначені
обставини, ОСОБА_1. просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2006 року
позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Житомирський завод огороджувальних
конструкцій» на користь ОСОБА_1. 298,26 грн. заборгованості по заробітній
платі, 12 041,10 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 124,97
грн. компенсації втрати частини заробітку у

зв'язку
з порушенням термінів виплати заробітної плати. У решті вимог відмовлено.
Постановлено стягнути з ВАТ «Житомирський завод огороджувальних конструкцій» на
користь держави 124,37 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ВАТ «Житомирський завод огороджувальних конструкцій»
просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для
справи. На думку апелянта, суд не звернув увагу на те, що фактично
заборгованості по заробітній платі позивача не існує, оскільки борг по
заробітній платі позивача в сумі 298,26 грн. був зарахований в рахунок його
платежу за навчання.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 6 вересня 1999 року ОСОБА_1.
працював у ВАТ «Житомирський завод огороджувальних конструкцій» і на підставі
наказу від 6 червня 2003 року № 35 був звільнений з роботи за власним бажанням.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції правильно виходив з того, що в день
звільнення позивача з роботи відповідач не виплатив йому заробітну плату в сумі
298,26 грн., а тому правильно стягнув названу суму та компенсацію у зв'язку з
порушенням термінів виплати заробітної плати.

Проте, задовольняючи позовну вимогу про стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд вважав, що оскільки
5.01.2006 року набрали чинності зміни до статті 117 КЗпП, згідно яких виключена
частина третя цієї статті щодо зменшення компенсації на суму заробітної плати
за новим місцем роботи, то заробіток позивача одержаний після звільнення з
роботи не повинен враховуватися при обчисленні суми середнього заробітку за час
затримки розрахунку. Однак суд не врахував, що названа норма не має зворотньої
дії у часі, а тому повинна застосовуватися до тих правовідносин, що виникли
після її введення.

Враховуючи те, що в період з часу звільнення з роботи позивача до набрання
чинності змін до частини 3 статті 117 КЗпП заробіток позивача за новим місцем
роботи був більший ніж отримуваний у відповідача, а сума середнього заробітку
за час затримки остаточного розрахунку за період з 5.01. 2006 року по день постановления рішення суду
складає 3 341,50 грн., рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а сума
стягнення - зменшенню з 12 041,10 грн. до 3 302,50 грн.

З огляду на наведене підлягає зміні і рішення суду в
частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору.

Керуючись ст. ст. 209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Житомирський завод
огороджувальних конструкцій» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2006 року в
частині стягнення на користь ОСОБА_1

середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення на користь
держави судового збору змінити.

Зменшити суму стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні з 12 041,10 грн. до 3 341, 50 грн. та зменшити суму стягнутого
судового збору з 124,37 грн. до 51 грн.

У решті рішення
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу
може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.