Справа № 22-ц -
321/2007 р.                                                    Головуючий 1 інст. Діденко С.А.
Категорія   відшкодування шкоди при ДТП                             Доповідач                Луспеник Д.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 p.

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Луспеника Д.Д.,

суддів              -                Яцини В.Б., Швецової Л.А.,

при секретарі -                Шевченко О.Б.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу акціонерного
товариства „Охорона"

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова області
від 23 червня 2006 р. по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства „Охорона" про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки,

встановила: У  червні 2006
р.  позивач звернувся до суду зі  вказаною
позовною заявою до акціонерного товариства „Охорона і безпека", яке
в подальшому районним судом було замінене на акціонерне товариство „Охорона".

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2006 р. за вказаною позовною
заявою було відкрито провадження у справі.

Па вказану ухвалу суду представник AT „Охорона" подав апеляційну
скаргу відносно недотримання правил підсудності,
посилаючись на порушення судом норм цивільного процесуального
законодавства, оскільки позови до юридичних осіб пред'являються за їх
місцезнаходженням, а товариство знаходиться в Дзержинському районі м. Харкова.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін по справі, що
з'явилися, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не
підлягає.

Відкриваючи провадження у справі, районний суд виходив з того, що позовна
заява оформлена та пред'явлена до суду відповідно до вимог ЦПК України.

Судова колегія
вважає, що ухвала суду відповідає вимогам ЦПК України, тому згідно з п. 1 ст. 312 ЦПК України
підстави для її скасування відсутні.

Судовим
розглядом встановлено, що позивач пред'явив позов до AT „Охорона
і безпека", місцезнаходження якого в Київському районі м. Харкова,
вважаючи, що автомобіль, що був учасником ДТП,
належить саме цьому товариству.

Після надходження документальних даних про те, що автомобіль належить не
цьому товариству, a AT „Охорона" (місцезнаходження - Дзержинський район), суд за
клопотанням представника позивача 24.10.2006 р. на підставі ст. 33
ЦПК України здійснив заміну неналежного відповідача, позивач уточнив позов
саме до цього відповідача.

Заявник в
апеляційній скарзі посилається на необхідність застосування судом положення п. 2 ст. 116 ЦПК України, за
яким суд передає справу на розгляд іншому суду.

-якщо після
відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що
заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Проте зазначена
норма не підлягає застосуванню, оскільки районний суд вже перейшов до стадії
судового розгляду, провівши два судові засідання по суті розгляду спору за
зміненим позовом.

Посилання
апеляційної скарги на те, що зазначений позов підлягає розгляду за
місцезнаходженням відповідача -
юридичної особи за правилами ст. 109
ЦПК України безпідставні, оскільки пред'явлений позов про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої майну фізичної особи, тому згідно з ч. 6 ст. 110 ЦПК України
такий позов може бути пред'явлений за вибором позивача і за місцем завдання
шкоди. Таким місцем, за підставою позову, с вул. Шевченко (місце ДТП), що знаходиться в Київському районі.

З урахуванням
наведеного, судова колегія не знаходить підстав для скасування ухвали суду про відкриття провадження у справі,
оскільки правила підсудності не порушені.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, п.1 ч.2
ст. 307, п.1 ст. 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства
„Охорона" відхилити.

Ухвалу
Київського районного суду м. Харкова від 23
червня 2006 р.
залишити без змін.

Ухвала
апеляційної інстанції набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена
безпосередньо в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.