Справа
№ 22-ц-595 2007р.                               Головуючий у 1-й інстанції                Семенюк І.М.
Категорія 36                                                    Суддя-доповідач                               Данильченко Л.О.
УХВАЛА

іменем України

03 травня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Данильченко Л.О.,
Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

та осіб, які беруть участь у справі - позивачки ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2на рішення Конотопського міськрайонного суду від 16 березня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує
навчання.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду Данильченко Л.О., пояснення позивачки ОСОБА_1., яка не
згодна з доводами апелянта, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернулась до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2. вони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в Ніжинському державному університеті ім. Гоголя. Строк
навчання з 01
вересня 2006 року по 30 червня 2010
року, навчання платне, загальна вартість становить 14 400 грн. (по 1800
грн. в семестр). Дочка знаходиться на утримання
позивачки, але позивачка не в змозі повністю оплачувати навчання, оскільки
працює вчителем, а тому просила стягнути
аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі 157грн. 50 коп.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 16 березня 2007
року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1аліменти на утримання
повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує
навчання, у розмірі 157
грн. 50 коп. щомісяця,
починаючи з 15
лютого 2007 року.

Задовольняючи позов, суд враховував матеріальне становище
відповідача, наявність у нього роботи, його
працездатний вік, наявність аліментів на іншу дитину, можливість позивачки за її майновим станом надавати
допомогу дочці, а також затрати позивачки на
навчання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Апелянт зазначає, що суд не врахував обставини справи, а
саме те, що позивачка отримує більшу від нього
зарплату, а він не може надавати дочці матеріальну допомогу, оскільки отримує
малу заробітну плату, має скрутне матеріальне
становище, сплачує аліменти на утримання іншої малолітньої дитини.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з
слідуючого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом
першої інстанції, сторони мають
від шлюбу дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка є студенткою денного відділення Ніжинського державного університету ім. Гоголя (а.с. 13).
Дочка навчається на умовах
контракту, плата за навчання
становить 14 400 грн.,
термін навчання до ЗО червня 2010 року (а.с.12). Плата за проживання у гуртожитку - 650 грн. на рік (а.с.23-24).

Позивачка працює вчителем в Малосамбірській
загальноосвітній школі, її середньомісячна
заробітна плата становить 775 грн. 39 коп. (а.с. 17).

Відповідач працює водієм у приватному підприємстві
«Корунд-С», отримує середньомісячну заробітну плату 231 грн. 20
коп. (а.с.30).

З письмових пояснень директора ПП «Корунд-С» (а.с.56)
вбачається, що ОСОБА_2. працює підмінним водієм неповний
робочий тиждень, заробітна плата нараховується пропорційно фактично
відпрацьованого часу.

Відповідач сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (а.с. 49).

Відповідно до ст. 199
СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що
вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Доводи апелянта з приводу того, що він не може надавати
матеріальну допомогу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у
відповідності до вимог

діючого
законодавства він зобов'язаний надавати таку допомогу дитині, яка хоча і повнолітня, але навчається.

Доказів про незадовільний стан
здоров'я апелянт суду не надав.

Крім того, суд враховує, що апелянт працює підмінним
водієм неповний робочий тиждень, а за таких
обставин, враховуючи працездатний вік, він не позбавлений можливості працювати ще і на іншій роботі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування чи зміни рішення суду першої
інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду від 16
березня 2007
року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.