АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий по 1 інстанції Маринчук М.П.
Категорія про відшкодування шкоди
Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19"
лютого 2007 р.
Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого
Кісіля М.О.

суддів                           Магди Л.Ф., Храпка
В.Д.

при секретарі               Пономаренко Ю.І.

з участю адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду від
30 листопада 2006р.
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди. Зазначав, що відповідачка в грудні 2005р. звернулася до суду
із заявою про визнання його недієздатним.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області в
задоволенні заяви про визнання недієздатним відмовлено. Недобросовісним
зверненням до суду йому завдана моральна шкода. Просив стягнути із відповідачки
20000 грн.
моральної шкоди.

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 30 листопада 2006р.
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду
скасувати, в зв'язку із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить
до висновку про відхилення скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції
виходив із того, що відповідачка мала право на звернення до суду і
недобросовісних дій в її поведінці не встановлено.

2

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд
повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який
їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що в
грудні 2005р. ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним
ОСОБА_2 Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від
23 травня 2006р. ОСОБА_2   не  може розуміти значення   своїх
дій   та   керувати
ними.    Рішенням   Уманського міськрайонного  суду від
16  червня 2006р.
ОСОБА_2  було визнано
недієздатним. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 31 серпня
2006р. рішення суду першої інстанції скасовано і в задоволенні заяви
відмовлено.

Відповідно до ст.39 ЦК України якщо суд відмовить у
задоволенні заяви про визнання  . особи
недієздатною і буде встановлено, що вимога була заявлена недобросовісно
без  достатньої для цього підстави,
фізична особа, якій такими діями було завдано моральної шкоди, має право
вимагати від заявника її відшкодування.

Позивач не надав доказів, що відповідачка при подачі
заяви діяла недобросовісно і знала про відсутність підстав для визнання особи
недієздатною. Висновком судово-психіатричної експертизи позивач визнаний таким,
що не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Вказаний висновок ніким
не визнаний недійсним.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги   суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої  інстанції норм
матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до   неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова
колегія,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу    ОСОБА_2    на
рішення    Уманського    міськрайонного суду від 30 листопада 2006р.
- відхилити, а рішення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення., але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох
місяців до суду касаційної інстанції.