Справа № 22-ц-369-Ф/07                Головуючий суду
першої інстанції Кисельова О.М.
Суддя-доповідач Полянська В.О.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого   - Моісеєнко Т.І.,

суддів               - Іщенка В.І.,

Полянської
В.О., при секретарі -
Піцик Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
визнання заповіту недійсним та визнання права
власності на квартиру по праву спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 21 грудня 2006
року.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, діючого в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на
квартиру по праву спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Феодосія померла його рідна
тітка ОСОБА_4після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді двохкімнатній АДРЕСА_1 та до 01 січня 2004
року ніким із спадкоємців не була прийнята. Позивач вважає, що він як
спадкоємець другої черги, на підставі Цивільного Кодексу України 2003 року має
право на спадкування за законом. На його звернення до нотаріальної контори, 25
лютого 2004 року було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, оскільки все майно, за заповітом
ОСОБА_4 від 12
серпня 2003 року, було відписано ОСОБА_2 Заповіт складений за два тижні до
смерті спадкодавця, коли вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Позивач вважає, що відповідно до
ст. 55 ЦК України 1963 року такий
заповіт слід визнати недійсним, та визнати за ним на підставі ст.
1223.1258,1262 ЦК України
2003 року право власності в порядку спадкування за законом, на АДРЕСА_1

ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2
звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання ОСОБА_1
неналежним позивачем.

Ухвалою суду від
04 серпня 2006 року в прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
встановлення факту прийняття спадщини та
визнання ОСОБА_1 неналежним
позивачем відмовлено.

Ухвалою суду від
27 жовтня 2006 року відповідачем у справі визнано ОСОБА_2в зв'язку з
досягненням нею повноліття.

2

Рішенням
Феодосійського міського суду від 21 грудня 2006 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання заповіту недійсним та визнання права ї власності на квартиру по праву
спадкоємства - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 21 грудня
2006 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки, на його думку, рішення
постановлено з порушенням норм законодавства та суперечить обставинам справи.

Апелянт
посилається на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку експерта про те, що ОСОБА_4 не могла відповідати своїм діям на момент складання
заповіту, що є підставою для визнання заповіту недійсним, а в зв'язку з цим
згідно діючого цивільного законодавства він має право на спадщину після смерті
своєї рідної тітки.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача. пояснення сторін та їх
представників, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.
1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
суд виходив з того, що. оскільки на момент відкриття спадщини позивач за
законом, діючим на той час. не був особою, що мав право на спадщину за законом,
то він не має права вимагати визнання заповіту недійсним і визнання за ним
права на спадщину за нормами ЦК
України в редакції 2003 року.

З такими
висновками суду не може погодитися колегія суддів. Стаття 55 ЦК України в
редакції 1963 року передбачає, що угоди повинні бути визнані недійсними, якщо
вони зроблені громадянами, хоча і являющимися
дієздатними, але в момент здійснення угод вони перебували в стані, що
виключає розуміння своїх дій або можливість керувати ними. Угода, укладена в
такому стані, не виражає справжньої волі даної особи на встановлення, зміну або
припинення прав й обов'язків, зв'язаних звичайно законом з даною угодою, тому
вона повинна бути визнана недійсної.

Для визнання
угоди недійсної по ст. 55 ЦК
України 1963 року необхідно встановити, що громадянин перебував у стані,
коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними саме в момент
здійснення угоди.

З матеріалів
справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка 12 серпня 2003 року
заповідала все своє майно, в тому числі належну її на праві приватної власності
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (а.с.36)

Заяву про
прийняття спадщини ОСОБА_2 подала до Першої Феодосійської державної
нотаріальної контори 13 грудня 2003 року (а.с.57).

Згідно з актом
поведеної по справі посмертної судовов-психіатричної експертизи
ОСОБА_4страждала на судинну деменцію і за своїм психічним станом здоров'я не могла розуміти значення своїх дій або керувати
ними в момент укладення заповіту (а.с. 164-171).

Таким чином, відповідно до вимог, ст. 55 ЦК України, діючої на час укладення ОСОБА_4 заповіту, цей заповіт є
недійсним і позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
визнання заповіту від 12 серпня 2003 року недійсним підлягають задоволенню.

З вищенаведеного випливає, що ОСОБА_2.. як спадкоємиця за заповітом, прав
на спадщину після смерті ОСОБА_4 не може мати.

З матеріалів
спадкової справи вбачається, що до вступу у дію ЦК України в редакції 2003 року, тобто до 01 січня 2004 року
спадкоємці, яки мали право на спадщину за законом 1963 року до нотаріальної
контори не звертатись.

3

Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК
України 2003 року для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 - племінник ОСОБА_4
який за правом представлення є. згідно ст.. 1262 ІІК України 2003 року,
спадкоємцем другої черги, подав заяву про прийняті я спадщини і 7 лютого
2004 року, направивши до Першої Феодосійської державної нотаріальної контори
телеграму, яка була прийнята та зареєстрована в книзі обліку та реєстрації
спадкових справ. Тобто, звернувся із заявою про прийняття спадщини у
встановлений законом шестимісячний строк.

Відповідно до п.
5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодекс} України 2003 року,
правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до
спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкодавців до
набрання чинності цим кодексом.

Таким чином,
згідно положень цього пункту та ст. 1262 ЦК
України. ОСОБА_1 має
право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 - рідної сестри
його померлого ІНФОРМАЦІЯ_2батька - ОСОБА_5

Колегія суддів
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підтверджені доказами, тому, рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст.
ст. 55 ЦК України
1963 року. 1223.1258.1262.1270, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року . ст. ст. 304,
п.2 ч. 1 ст. 307. п.2 ч. і ст. 309. 313. 4.2 ст.314, 31 7. 319 ЦПК
України, судова колегія.

ВИРІ Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 21
грудня 2006 року скасувати.

Ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнати заповіт
ОСОБА_4на ім'я ОСОБА_2, укладений 12 серпня
2003 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 (реєстр НОМЕР_1) недійсним.

Визнати за ОСОБА_1право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4,
і визнати за ним право власності на спадщину у вигляді АДРЕСА_1

Рішення апеляційної інстанції набирає чинності з дня
проголошення і може бути оскаржене протягом двох місяців до суд апеляційної
інстанції.