19 вересня   2007 року                                                          м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
суддів:
у  судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Добропілля Донецької області про відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в                        м.
Добропіллі Донецької області на рішення Добропільського   міськрайонного суду Донецької області від 2
листопада 2006 року та  ухвалу
Апеляційного суду Донецької  області  від 21 грудня 2006 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2006 року ОСОБА_1  звернувся
до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в березні 2004 року під
час виконання трудових обов'язків він отримав травму.
Згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії від                      24 січня 2006 року йому
встановлено  15 % втрати працездатності.
Вважаючи свої права порушеними, просив стягнути з відповідача на його
користь на відшкодування моральної шкоди 11 500 грн.
Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області від 2 листопада 2006 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької  області
від 21 грудня 2006 року, позов задоволено частково: постановлено
стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Добропіллі на користь
ОСОБА_1  на
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., в задоволенні решти вимог відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги
зазначене відділення посилається на невідповідність висновків судів обставинам
справи, неправильне застосування судами норм матеріального права  та ставить питання про скасування зазначених
судових рішень і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга  підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись
з ним, виходили з того, що ушкодженням здоров'я ОСОБА_1  заподіяно моральну шкоду, обов'язок
відшкодування якої Законом України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” покладено на
відділення Фонду.

Проте з такими висновками суду погодитися неможливо.

Частиною 3 ст. 34  Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” встановлено, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва,
яка не спричинила втрати потерпілим професійної
працездатності,
відшкодовується  Фондом  соціального страхування від нещасних випадків
за заявою потерпілого з викладом характеру
заподіяної  моральної (немайнової)
шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. У зв'язку з
наведеним, право потерпілого на відшкодування моральної шкоди за
наявності певних обставин виникає з дати його першого огляду  медико-соціальною експертною комісією і
видачі нею відповідного висновку.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України “Про Державний
бюджет України на 2006 рік”  дію абзацу 4
статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини першої статті 21, частини 3 статті 28
та частини 3 статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей на 2006 рік зупинено.

Судами встановлено, що згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії від 24 січня 2006
року позивачу  встановлено  15 % втрати працездатності безстроково. У
наявній у справі копії виписки з акта огляду медико-соціальної експертної
комісії від 24 січня 2006 року зазначено, що огляд проводився повторно.

Проте судами першої й апеляційної інстанцій зазначеному
оцінки  не надано та не встановлено дату,
коли медико-соціальна експертна комісія вперше  встановила  позивачу втрату працездатності, що має
значення для справи.

За таких обставин  ухвалені у справі судові рішення підлягають
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.  336, 338 ЦПК
України, колегія суддів Судової  палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Добропіллі Донецької області задовольнити частково.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області від 2 листопада 2006 року та  ухвалу Апеляційного суду Донецької  області
від 21 грудня 2006 року скасувати, справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ярема А.Г.

Судді Верховного Суду України

Лихута
Л.М.

Охрімчук Л.І.  Романюк Я.М.

Сенін Ю.Л.