Справа № 2-163/2007p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2007 року                         м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді   Ілюка Б.В.

при секретарі                         Загрійчук Г.Д.

з участю позивача                  ОСОБА_1

відповідача                            ОСОБА_2

представників органу опіки і
піклування: Солоненко О.М., Івахнюка І.В.

адвокатів:                              ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини та зустрічною позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання малолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду із позовною заявою про відібрання малолітньої дитини. Позовні
вимоги позивач мотивує тим, що до 22.11.2005 року він знаходився у шлюбі з
донькою відповідачки. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилася проживати зі своєю матір"ю ОСОБА_6 Він
проживав у свої батьків, а після створив нову сім"ю з ОСОБА_7 Після
розірвання шлюбу він відвідував доньку, приносив їй цукерки. Згідно рішення
суду від 20 липня 2005 року про стягнення аліментів, періодично висилав кошти
поштою на утримання дитини. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після смерті ОСОБА_6
відповідачка забрала його малолітню дитину до себе,
перешкоджає йому у її вихованні, чим порушило його право на виховання дитини та визначення її місця проживання. Так як він має
постійне місце проживання, працює і має постійний
заробіток вважає, що він може забезпечити дитині належне
виховання.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав. Зустрічний позов не визнає. Відповідачка
позов не визнала та звернулася до суду з із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини. Свої
позовні вимоги відповідачка мотивує тим, що її донька ОСОБА_6
після одруження із позивачем проживала у своєї бабусі ОСОБА_8 в с.Підгайчики Коломийського району. З самого початку подружнього життя в сім"ї її доньки не склалися
хороші сімейні відносини. Позивач погано відносився до її доньки, не
давав кошти на утримання сім"ї, не допомагав доглядати за малолітньою донькою, не займався її вихованням, духовним та
фізичним розвитком. За зазначених обставин її донька змушена була звернутися до
суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Рішенням суду від
20.07.2006 року позов задоволено. Влітку 2005 року позивач залишив сім"ю і
подав заяву на розірвання шлюбу. В подальшому крім сплати аліментів відповідач
жодної допомоги по утриманню дитини не надавав. Її донька будучи тяжко хворою
змушена була без допомоги відповідача утримувати і виховувати
доньку. Під час хвороби її доньки і перебування її на стаціонарному лікуванні дитина знаходилася у неї вдома. Відповідач не
приходив до неї і не цікавився дитиною. Після тяжкої хвороби ІНФОРМАЦІЯ_1 її донька померла. Після похорон доньки позивач не забрав свою доньку і вона забрала її до себе де
проживає з нею по даний час. Так як позивач не
приходив, не цікавився своєю донькою, жодних коштів на її утримання не давав, у вересні 2006 року вона звернулася в органи опіки
і піклування про призначення її опікуном. Під
час оформлення документів про опікунство відповідача було повідомлено і він
після цього проявив бажання забрати дитину до себе. Оскільки відповідач з часу залишення ним сім"ї не цікавився
дитиною, не утримував її, не спілкувався і не виховував її, дитина не знає
свого батька, проживала під час хвороби своєї матері
і після її смерті з нею, привикла до неї і її сім"ї, вважає, що дитина
повинна залишатися проживати з нею. Вона
займалася вихованням і утриманням своєї внучки і в подальшому в стані створити належні умови для її виховання і розвитку. Не
заперечує, щоб батько дитини відвідував дитину, займався її вихованням і
утриманням.

Представники
органів опіки та піклування вважають за недоцільним змінювати місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
оскільки батько малолітньої не займався вихованням
дитини, не утримував її під час шлюбу, і після шлюбу, і не утримує її і в даний час, бабця створила усі необхідні умови
для проживання, виховання та розвитку дитини.
Малолітня дитина живе в атмосфері взаєморозуміння, любові та злагоди, матеріального благополуччя. Малолітня почуває себе у
даній сім'ї впевнено, задоволена своїм життям.
Привикла до обстановки, до оточуючих. Сім"я позивача є неблагополучною.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, враховуючи висновки органів опіки і піклування та дослідивши інші
докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної
заяви про відібрання малолітньої дитини слід відмовити. Зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання
малолітньої дитини необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.163 СК України
суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або
одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Судом встановлено, що позивач з
матір"ю неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходилися
у шлюбі з 2001 року. Позивач фізичним та моральним
вихованням неповнолітньої доньки не займався, не утримував сім"ю. Після
розірвання шлюбу не приходив до дитини і нею не цікавився. Зазначене
стверджується позовною заявою матері неповнолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_6,
поясненням відповідачки, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11. Оскільки позивач
не надавав кошти на утримання сім'ї, матір малолітньої
ОСОБА_5, в липні 2005 року звернулася з позовною
заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням суду від 20.07.2005 року з позивача в користь матері
дитини стягнуто аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5. Про
зазначене свідчать позовна заява ОСОБА_6 про стягнення аліментів з позивача на
утримання неповнолітньої ОСОБА_5, рішення суду від 20 липня 2005 року про
стягнення аліментів, протокол судового засідання від 20 липня 2005 року згідно
якого відповідач позов не визнавав та пояснив, що кошти на утримання доньки не
надавав і не може надавати із-за відсутності роботи.

В липні 2005 року позивач залишив сім"ю. Забрав з собою
конвектор, диван на якому спала малолітня ОСОБА_5 і в
подальшому не цікавився сім"є, малолітньою дитиною, не утримував її. Про зазначене ствердили в судовому засіданні свідки:
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Кошти на
утримання дитини давав по рішенню суду і то не регулярно, внаслідок чого на день смерті матері малолітньої ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, виникла заборгованість по стягненню аліментів у розмірі 783
гривень про що свідчить довідка Державної виконавчої служби
у Коломийському районі від 30.11.2006 року, оглянуті в суді квитанції про
сплату аліментів та стверджуються поясненнями позивача. Після смерті матері малолітньої ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, остання стала проживати у своєї бабусі ОСОБА_2 - позивачки по справі. З дня смерті матері малолітньої
ОСОБА_5 позивач не цікавився дитиною, не
утримував її і не утримує її по день ухвалення рішення. Про те, що жодного утримання на дитину з червня 2006 року по даний час позивач не надавав не заперечує і сам
позивач. Не заперечує він і тієї обставини, що після смерті матері дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 до вересня 2006 року жодного дня не був з донькою, мотивуючи
тим, що було багато роботи і у нього не було часу.

Судом встановлено, що позивачка, як
бабуся малолітньої ОСОБА_5, та її сім"я спілкуються з малолітньої ОСОБА_5 з дня її народження. Позивачка після
залишення позивачем своєї сім"ї, під час хвороби своєї доньки, знаходження
її в лікарні, після смерті її, постійно піклується про неї.
Після залишення позивачем своєї сім"ї відповідачка допомагала своїй доньці утримувати свою внучку і утримує її після смерті
своєї доньки.

Згідно
висновку органів опіки і піклування вона створила усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Малолітня
дитина живе в атмосфері взаєморозуміння, любові та злагоди, матеріального
благополуччя. Вона почуває себе у даній сім"ї впевнено,
задоволена своїм життям. Привикла до обстановки, до оточуючих.

Судом встановлено, що малолітня
ОСОБА_5 спілкувалася із дружиною позивача, дітьми дружини позивача лише декілька годин у вересні 2006 року.  Із
характеристики сільської ради на ОСОБА_7 - дружини позивача, вбачається, що в
будинку де проживає позивач зареєстрований та періодично проживає раніше
судимий брат ОСОБА_7, сини ОСОБА_7 мають важкий
характер та допускали порушення громадського порядку.

За зазначених обставин, на даний
період часу, суд вважає, що відібрання малолітньої ОСОБА_5 від бабусі і
передача її позивачу є передчасною і суперечать її інтересам.

Суд критично
оцінює пояснення свідка ОСОБА_12 про те, що позивач займався вихованням дитини,
піклувався нею, оскільки вони спростовуються поясненнями свідків: ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, позовною заявою ОСОБА_6 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 від 1.07.2005 року, рішенням суду про стягнення
аліментів з ОСОБА_1 від 20.07.2007р., протоколом судового засідання від 20.07.2005 року.

Не приймаються судом твердження
позивача, що у відповідачки немає умов для проживання дитини, оскільки відповідачка проживає в однокімнатній квартирі
розміром 14 кв.метрів. Відповідачка пояснила
суду, що її квартира переобладнана і складається з двох кімнат,
крім того є будинок в селі.

За встановлених обставин підстав для
задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відібрання малолітньої дитини суд не вбачає. Позовні вимоги ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дитини за нею задовольнити.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 19, 150,151, 160, 161, 163 СК України, ст.ст.10,11, 209.212,
214-215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини,
відмовити.

Зустрічну позовну заяву
задовольнити. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження з
бабусею дитини ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через
Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, визначених
у ст.ст.223, 294 ЦПК
України.

Головуючий

Ілюк Б.В.