Справа № 2-2379
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2007р. Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим у складі

головуючого судді - Білюнас В.Ю.,

при секретарі - Меметові Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялти цивільну справу за позовом Ялтинської міської
ради до ОСОБА_1, за участю 3-тіх осіб - виконавчого комітету Ялтинської міської
ради, виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства
Південного берегу Криму про звільнення земельної ділянки та знос самовільно
відбудованого гаражу, за позовом виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства Південного берегу Криму до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, за участю 3-тіх осіб - виконавчого комітету Ялтинської міської ради
про звільнення земельної ділянки та знос самовільно відбудованого гаражу,

В С Т А Н О В И В :

Ялтинська міська рада звернулася до суду з позовом, у якому просить
зобов'язати відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом зносу самовільно вибудуваного гаражу та привести
земельну ділянку у первісний стан. Такі ж вимоги заявлені і в позові
виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства Південного
берегу Криму до ОСОБА_1.

Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 без відповідних дозволів та підстав
зайняли земельну ділянку по вказаній адресі, на якій виконали будівельні роботи
по відбудуванню металевого  гаражу.

Відповідачі проти позову заперечували, так як інтереси по встановленні
металевого гаражу будь-кого не були зачеплені, а вони самі тривалий час
приймають міри щодо отримання відповідних дозволів для правової реєстрації
гаражу.

Представник 3-ї особи просив задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, суд  вважає, що позовні заяви являються законними
та обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 12 травня 2006 р. Ялтинським міським управлінням по
земельних ресурсах Державного архітектурно-будівельного контролю був складений,
відносно ОСОБА_2., акт перевірки виконання вимог земельного законодавства, у
якому було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, виконані роботи по установці
металевого гаражу, розмірами у плані (3,4х6,0) м. Правовстановлюючих документів
на право користування земельною ділянкою не надано. Аналогічний акт був
складений 07 серпня 2006 р., був також відносно його складений припис. У
відношенні ОСОБА_2. був складений протокол про адміністративне правопорушення,
яким зафіксовано самовільне заняття і використання земельної ділянки, площею
0,0024 га., по АДРЕСА_1Дозвільних документів на установку металевого гаражу
відповідачем надано не було. !7.05.06 р. на підставі зазначено протоколу його
було притягнуто до відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у
вигляді штрафу    (л.с.23-26).

01.09. 06 році при проведенні чергової перевірки представниками КП РЕО-3,
складений припис відносно відповідача ОСОБА_1, якому також було запропоновано
знести гараж.  Відповідачем зазначені
вимоги не були виконані, в результаті чого, був складений черговий акт від
18.09.06 року. (л.с.5).

13 липня 2006 р. рішенням
виконавчого комітету Ялтинської міської ради відповідач  ОСОБА_1був зобов'язаний знести самовільно
вибудуваний гараж, але це рішення виконане не було. На неодноразові прохання та
вимоги припинити такі дії відповідач не реагував і на теперішній час самовільно
збудований металевий гараж не знесений (л.с.6).

Як встановлено  ст. 212 Земельного
Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється
за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні
ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 125 Земельного Кодексу України, приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України встановлено, що
власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з
пунктом «б» ч. 3 цієї ж статті захист прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який
існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, ще порушують права або
створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ч.
1, 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил суд може постановити рішення, яким
зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням
земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідачами здійснена самовільна установка металевого гаража на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї мети та без проекту.

Таким чином, позови підлягають задоволенню.

Незгода відповідачів з позовами на той підставі, що вони мають рішення
Ялтинської міської ради про тимчасову установку розбірного гаражу від 19.1.81
р., суд розцінює тільки як тимчасовий дозвіл, а також приймає до уваги, що цей
дозвіл наданий ОСОБА_2 по іншій адресі: АДРЕСА_2. Тому ця обставина не може
підтверджувати законність існування гаражу по адресу: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 125, 152, 212 Земельного
Кодексу України, ст. 376 ЦК України, ст.ст. 60, 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні заяви Ялтинської міської ради, виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства Південного берегу Криму до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, за участю 3-тіх осіб про звільнення земельної ділянки та знос
самовільно відбудованого гаражу - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зносу самовільно вибудуваного металевого гаражу та
привести земельну ділянку у первісний стан.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Ялтинської міської ради
судові витрати у розмірі 7 (сім) гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства Південного берегу Криму судові
витрати на у розмірі 30 (тридцять) гривень.

Рішення може бути оскаржено у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294,
296 ЦПК України.

Суддя