Справа № 22-939/2007 рік                                Головуючий у 1 інстанції Стиран В.В.
Категорія     19                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

іменем України

7    лютого 2007 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючої Краснощокової Н. С.

суддів Маширо О.П., Ігнатової Л.
Є.

при секретарі Маслаковій
М.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Калінінському районі  м.Горлівки на
рішення Калінінського районного суду м.Горлівки від 5 жовтня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калінінському
районі м.Горлівки про відшкодування моральної шкоди,

установив:

До апеляційного
суду звернулось відділення виконавчої дирекції Фонду з апеляційною скаргою на
рішення Калінінського районного суду м.Горлівки, яким були частково задоволені
позовні вимоги ОСОБА_1 та з відділення Фонду на її користь стягнуто 35 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Суд виходив з
того, що 17 березня 2005 року з
позивачкою під час роботи на Горлівському заводі „Реммаш" стався нещасний
випадок, внаслідок чого вона набула виробничої травми, довгий час лікувалась.

Висновком МСЕК
від 26 січня 2006 року їй уперше
було встановлено 60% стійкої
втрати професійної працездатності у зв"язку з виробничою травмою та третю
групу інвалідності безстроково.

Суд також
встановив, що позивачка часто лікується у лікувальних закладах, постійно
приймає ліки, пригнічена через свою інвалідність та стан здоров"я, змушена
призвичаїтись до своїх хвороб та свого самопочуття у зв"язку з цим.

На підставі
встановленого суд зробив висновок про те, що позивачці у зв"язку з
виробничою травмою, частковою втратою працездатності безстроково, зміною
звичайних умов та ритму життя була спричинена моральна шкода, тому суд першої
інстанції частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнув з відповідача
на її користь 35 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В   апеляційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачеві у
задоволенні його  вимог,  оскільки ОСОБА_1 не надала до суду ніяких доказів щодо факту спричинення їй
моральної шкоди, зокрема, таким доказом може бути спеціальний висновок МСЕК.

Крім того, ст.77
Закону України „Про Державний бюджет на 2006
рік" було зупинено дію ст.34 Закону України „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України", тобто правової норми,
яка регулює відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити та
зменшити суму морального відшкодування, з таких підстав.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції встановив, що позивачка працювала ІНФОРМАЦІЯ_1 ВАТ
„Горлівський завод „Реммаш".

17 березня 2005
року на робочому місці під час виконання службових обов'язків її було
травмовано. Цей факт підтверджується наданими до суду доказами, зокрема, актом
розслідування, виписками із історії хвороби, висновками МСЕК від 26 січня 2006 року.

Через ушкодження
здоров"я позивачка постійно відчуває фізичний біль, дискомфорт, змушена
систематично лікуватись, порушені її звичайні життєві зв"язки. Стійка
втрата професійної працездатності та група інвалідності встановлені їй
безстроково, що свідчить про незворотність процесів втрати здоров"я.

За таких
обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було
встановлено, що позивачці за вказаних обставин була спричинена моральна шкода,
тому у відповідності до вимог ст.21 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України" у разі настання страхового випадку Фонд
зобов'язаний відшкодувати потерпілому і моральну шкоду.

Згідно з
роз'ясненнями, які містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних
страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача
та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань
потерпілого, стан його здоров'я, тяжкість завданої шкоди, наслідки ушкодження
здоров'я, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках
потерпілого.

Апеляційний суд
не може прийняти довід відповідача про те, що Законом України „Про Державний
бюджет на 2006 рік"
зупинено дію відповідних правових норм Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування...", які врегульовують право на
відшкодування моральної шкоди, оскільки таке право виникло у позивачки ще у 2005 році, коли з нею
стався страховий випадок, а саме: вона набула виробничої травми, а дія відповідних
положень Закону була зупинена лише у 2006
році Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік".
Оскільки закон зворотної сили не має, апеляційний суд не може прийняти цей
довід апеляційної скарги.

Разом з тим, на думку апеляційного суду розмір морального відшкодування,
встановлений місцевим судом, є завеликим, не у повній мірі відповідає ступіню
моральних страждань позивачки, а також принципам розумності та справедливості,
тому суму моральної шкоди, стягнутої на користь позивачки, слід зменшити до 20 000 грн.

Апеляційний суд
вважає, що саме такий розмір відшкодування буде найбільш адекватним грошовим
еквівалентом ступіню моральних страждань позивачки у зв"язку з набутою
виробничою травмою.

Інші доводи
апеляційної скарги також були предметом дослідження у суді, на правильність
висновків суду вони не впливають.

Керуючись ст.ст. 308,
313, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

вирішив :

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Калінінському районі м.Горлівки задовольнити частково.

Рішення
Калінінського районного суду м.Горлівки від 5 жовтня 2006
року в частині розміру морального відшкодування змінити.

Стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань у Калінінському районі
м.Горлівки на користь ОСОБА_1 20
000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.