Дело № 2о - 90
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

02.04.2007 року           Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого -
судді                                         Беклеміщева О.В.

народних засідателів               ОСОБА_5,ОСОБА_6

при секретарі                                                     Запорожець О.Д.

за участю
прокурора                                          Махно І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1про визнання особи безвісно відсутньою,
-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, вказуючи, що вона до 2003 року
проживала спільно із своїм чоловіком ОСОБА_2, 1971 року народження, за адресою:АДРЕСА_1. Від шлюбу має неповнолітніх сина ОСОБА_3, 1994 року народження та доньку ОСОБА_4, 1996
року народження. З червня 2003 року вона
з дітьми проживає окремо. Шлюб з ОСОБА_2 розірваний у грудні 2003
року. У зв'язку з тим, що з 2003 року  ОСОБА_2
з заявником не проживає, вихованням дітей
не займався, матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, заявник
звернулась у Жовтневий районний суд міста Запоріжжя з позовом про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів. Однак з моменту стягнення
аліментів відповідач ухиляється від виконання рішення суду та теперішнє місце
знаходження його не відомо. В грудні 2006 року  районним судом міста Запоріжжя винесена ухвала
про розшук ОСОБА_2 10.01.2007
року Жовтневим РВ ЗМУ УМВС України
в Запорізькій області була заведена розшукова
справа на ОСОБА_2, але до теперішнього часу місцезнаходження його не встановлено. Враховуючи, що
ОСОБА_2 не підтримує відносини з
дітьми з 2003 року, не має постійного місця проживання, ніде не працює, є підстави вважати його безвісно відсутнім.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала вимоги,
викладені у заяві, просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у місті Нікополь
Дніпропетровської області, - безвісно відсутнім.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника,
показання свідка ОСОБА_7, суд вважає заяву ОСОБА_1
такою, що підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходилась у шлюбі із своїм чоловіком ОСОБА_2 1971 року народження, за адресою:АДРЕСА_1.
Від шлюбу має неповнолітніх сина
ОСОБА_3, 1994 року
народження та доньку ОСОБА_4, 1996
року народження. З червня 2003
року заявник з дітьми проживає
окремо. Шлюб з ОСОБА_2 розірваний у грудні 2003 року.

У зв'язку з тим, що з 2003 року ОСОБА_2 з заявником не проживає, вихованням дітей не займався, матеріальної допомоги
на утримання дітей не надавав, заявник
звернулась у Жовтневий районний суд міста Запоріжжя з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів. Однак з моменту стягнення
аліментів відповідач ухиляється від
виконання рішення суду та теперішнє місце знаходження його не відомо.

В грудні 2006 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя
винесена ухвала про розшук ОСОБА_2 10.01.2007
року Жовтневим РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області була заведена розшукова
справа на ОСОБА_2, але до теперішнього часу
місцезнаходження його не встановлено.

ОСОБА_2 не підтримує відносини з колишньою дружиною та
дітьми з 2003 року, не має постійного
місця проживання, ніде не працює.

Вказані обставини підтвердила
свідок ОСОБА_7

У відповідності
до ст. 43
ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в
місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Таким чином, оцінивши у сукупності надані суду докази,
суд вважає можливим заяву ОСОБА_1 задовольнити, визнавши ОСОБА_2 безвісно
відсутнім.

Керуючись ст. ст. 10,
11,209, 212,214-215,249 ЦПК
України, ст. 43 ЦК
України суд, -

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився
у місті Нікополь Дніпропетровської області, - безвісно відсутнім.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або у відповідності до ч.
4 ст.
295 ЦПК
України.