Справа №2-24/2007 p.
№2-111/2006
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 січня 2007 року Крюківський райсуд М.Кременчука,
Полтавської області, в складі судді Усенко Т.І., при секретарі Марченко М.Ю., з участю
адвоката ОСОБА_3. розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Кременчуці
цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2про
розподіл сумісно нажитого майна, визнання права власності на частину будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до суду, згідно якої прохала
суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на ½ частину
будинку, розташованого АДРЕСА_1 вартістю 4000 грн. та розділити інше майно,
виділивши їй ½  його частину, вартістю 7150 грн. 10 серпня
2005 року ОСОБА_1 подала позовну заяву про доповнення та уточнення позовних
вимог, згідно якої прохала постановити рішення, яким визнати за нею право
власності на 11/50 частини будинку, вартістю 12 360 грн., виділивши їй згідно
висновку експерта по другому варіанту частину кімнати 2-2 площею 7,5 кв. м. на
4 500 грн., кімнату 2-1 пл.13,1 кв.м. на 7 860 грн., а всього на 12 360 грн. та
вбиральню літ. «З» на 208 грн. Відповідачу виділити частину кімнати 2-2 пл.4
кв.м. на 2 400 грн., кухню 2-3 пл. 12, 2 кв.м. на 7 320 грн., кладову 2 - 4 пл.
4, 4 кв.м на 2 640 грн., а всього на 12 360 грн. Встановити порядок
користування земельною ділянкою, виділивши їй 183 кв.м., що зафарбовано в
зелений колір з виходом на вулицю Черниша. Відповідачу виділити 183 кв.м.
земельної ділянки, що зафарбована у синій колір з виходом на провулок Парковий.
Крім того, провести розподіл майна на 11 736 грн., виділивши їй майна на 5 760
грн.: гараж залізний розбірний - 1 620 грн., кондиціонер - 1 260 грн., набір
корпусної меблі для зали з антрисольними секціями Кременчуцького меблевого
комбінату - 720 грн., ліжко двоспальне -600 грн., телевізор кольоровий - 880
грн., машинку швейну електричну з тумбою - 400 грн., килим 2x3 вартістю - 280
грн.. Відповідачу виділити майно з урахуванням виділу їй вбиральні: набір
електроінструментів у пластмасовому чемодані - 455 грн., електроперфоратор
фірми «МАКІТА - 2» 756 грн., плиту електричну - 300 грн., газовий конвектор -
912 грн., факс - 527 грн., комп»ютерний стіл кутовий 357 грн., крісло офісне -
112 грн., стільці офісні (2 штуки) 156 грн., диван «Малютка» - 240 грн.,
будівельний вагон 2 160 грн. Стягнути з відповідача витрати за проведення
експертизи, держмито 183 грн. 28 коп. та за юридичні послуги 900 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що з
квітня 2001 року по березень 2005 року перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем по справі. Дітей від фактичного шлюбу не мають.
Чоловік займався підприємницькою діяльністю, а вона намагалась у всьому йому
допомагати: приймала замовлення на роботу, складала звіти для податкової
інспекції та відносила у ДТП.
З початку з відповідачем проживали у її бабусі за адресою АДРЕСА_2. У
грудні 2001 року разом придбали 14 частину будинку за 1 500 доларів США, що на той час
становило суму більш ніж 8 000 грн., частково допомогли придбати дану частину
будинку її рідна тітка та мати. Крім того за час сумісного проживання вони
придбали майна на суму 11 736 грн. На розділ будинку є згода належних органів,
але відповідач в добровільному порядку не бажає вирішувати питання про розподіл
сумісного нажитого майна, тому вона вимушена звернутися з заявою до суду.
Вважає, що згідно статті 74 СК України майно було набуте ними за час спільного
проживання і належить їм на праві спільної сумісної власності, тому повинно
бути поділено порівну. Вказує, що інше майно також придбане за спільні кошти,
батько відповідача до цього майна немає ніякого відношення.

ВідповідачОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4
в судовому засіданні позов не визнав, та пояснили суду, що відповідач не
жив однією сім»єю з позивачкою, вона була лише коханкою. Позивачка немає
ніякого відношення до придбання ½  частини будинку
по АДРЕСА_1, так як він купив будинок за свої кошти та кошти батьків. її батьки
та родичі грошей на придбання будинку не давали. Позивачка ніде не працювала,
крім того вона не приймала участі в придбанні іншого майна, не брала участі в
ремонті придбаного будинку. Те майно, яке вона вказала в позовній заяві дійсно
знаходиться в його будинку, але це майно, належить його батькові та йому.
Батькові конкретно належить вагон будівельний, гараж залізний, кондиціонер,
факс, комп»ютерний стіл, крісла. Меблі та ліжко двоспальне, килим, це його
особисте майно, яке подарувала бабуся. Те, що частина майна належить батькові
підтверджується документально.

Третя особа, ОСОБА_5 не має ніяких претензій до користування сторонами
будинком АДРЕСА_1. та по суті справи пояснила, що позивачка та відповідач
приходили купляти цю частину будинку і вона вважала їх чоловіком та дружиною.
Гроші особисто за спірну частину будинку передав відповідачОСОБА_2 їй невідомо
чії це були гроші. Після купівлі частини будинку ОСОБА_1 таОСОБА_2 вселилися
жити в ньому разом. В той період часуОСОБА_2 займався підприємницькою
діяльністю, продавав витяжки, чим займалась позивачка їй не відомо, але при ній
завжди був телефон. Жили вони нормально і підтвердила, що спочатку у сторін не
було достатньо грошей для придбання будинку і тому вона чекала біля 2 місяців.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, щоОСОБА_2 його рідний син. ОСОБА_1 проживала з
його сином біля трьох років і він знав її як співмешканку сина. Спірну частину
будинку син придбав за свої особисті кошті і крім того він давав гроші. ОСОБА_1
та її родичі грошей на придбання спірної частини будинку не давали. Все майно,
що необхідне для роботи знаходиться у сина. Придбав його за власні кошти. На
придбання будівельного вагону, гаражу, кондиціонера, факсу у нього є офіційні
документи на його ім»я. Вказав, що позивачка не працювала і нічого не вкладала
у придбання майна, тому немає права на нього.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 її сусідка по вул.Чкалова.ОСОБА_2
знає також як бувшого сусіда, так як вони жили однією сім»ю в квартирі
АДРЕСА_3. Бачила, як відповідач залишав квартиру вранці та повертався до неї з
роботи, у вихідні завжди були разом.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_1 її племінниця. З 17 березня 2005 року
вона живе у неї. Раніше жила по АДРЕСА_1 зОСОБА_2 Вони разом купили цей будинок
для себе. До цього вони жили у цивільному шлюбі по АДРЕСА_3, в квартирі яка
раніше належала її матері ОСОБА_9 Сторони взагалі познайомилися ранньої весною
2001 року і з того часу стали проживати разом, він перевіз свої речі на
АДРЕСА_3, жили однією сім»єю. З початку ОСОБА_5 запропонувала їй купити будинок
по вул.Черниша і вона збиралась його купити, але відповідач сказав, що він сам
купить цей будинок, як будуть у нього гроші, обіцяв прописати туди позивачку і
одружитись з нею. Вона прохала ОСОБА_5. з вересня по грудень 2001 року почекати
з продажею будинку,
а потім у ОСОБА_5 з»явились інші покупці і терміново потрібно було вирішувати
питання про купівлю будинку. У відповідача було лише 700 доларів США, а будинок
коштував 1 500 доларів СІНА, то 800 доларів США давали всі вони, конкретно вона дала близько 500 доларів,
іншу суму дала мати позивачки ОСОБА_10 і сестра позивачки. 800 доларів США особисто віддали
позивачці. Наполягає, що сторони вели сумісне господарство, у них був спільний
бюджет. 17.03.2005 року батько відповідача не пустив позивачку в спірний
будинок і сказав, що це ініціатива відповідача. Дійсно позивачка не працювала,
але також це було з ініціативи відповідача, так він заявляв, що сам забезпечить
свою дружину.ОСОБА_2 дійсно придбав вагончик, але за свої гроші, а не гроші
батька, так як сама особисто допомагала йому придбати цей вагончик. Кондиціонер
придбали вони разом.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, щоОСОБА_2 живе з нею по сусідству і приблизно 4
рокиОСОБА_2 жив з ОСОБА_1 Бачила, що позивачка прала білизну не тільки
відповідача, але і його сина. Жили як одна сім»я, разом вони в 2001 році
купляли ½  частину будинку по вул.Черниша, разом
проводили газ і позивачка у неї позичала 700 грн. у 2004 грн. і сама їх
повертала. Кондиціонер поставили за час сумісного проживання.

Свідок ОСОБА_12
суду пояснив, що проживає з сестрою позивачки в цивільному шлюбі біля 1
року. Вказав, що сторони також жили однією сім»єю в цивільному шлюбі, вели

спільне господарство з 2001 року. Знав їх ще з того часу коли вони жили на
вул. Чкалова. Там знаходились
речіОСОБА_2, він займався установкою кондиціонерів, ремонтом ксероксів. За
проханням відповідача, один чи два рази привозив кондиціонери з Києва,
замовники телефонували за місцем проживання відповідача на вул. Чкалова.

Свідок ОСОБА_13 суду
пояснив, що ОСОБА_1 його колишня дружина. Перебували вони в шлюбі з 11.10.1997
року по 3 серпня 2004 року, але не жили разом з 29.03.1998 року. 03 серпня 2004
року шлюб розірвали через ЗАГС. Зараз він в шлюбі з ОСОБА_14. з 23.01.2006
року, а фактично з нею проживає однією сім»єю з серпня 1998 року. Мають двоє
спільних неповнолітніх дітей і одна дитина ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, щоОСОБА_2 її співмешканець і з 09.05.2002
року вони живуть разом по АДРЕСА_1. ОСОБА_1 була коханкою відповідача і в той
час коли вони сварилися і не жили разомОСОБА_2 зустрічався з нею. Вказала, що
спірний будинок купляли за гроші ОСОБА_2 та його батьків.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що з 2002 року відповідач однією сім»єю
проживає з ОСОБА_15

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що відповідача ОСОБА_2 він знає, як
співмешканця його сестри ОСОБА_15 Зі слів сестри та ОСОБА_2 йому відомо, що
вони проживали разом з 2002 року. ОСОБА_1 він взагалі не знає.

СвідокОСОБА_18 суду пояснила, що знає сторін так як вони водили сина
відповідача ОСОБА_2 в дитсадок «Журавлик» на протязі 2003 - 2004 року. їй
відомо, що позивачка приводила дитину в садок і забирала, приходила на свята і
збори не дивлячись на те, що вона не рідна мама цього хлопчика. Дитину в садок
здавали сторони вдвох, на перших батьківських зборах також були вдвох.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, щоОСОБА_2 її онук. їй відомо, що онук
придбав Уг будинку по вул.Черниша за гроші свої та батьків, а також за її,
позивачка та її родичі, ніяких грошей ка придбання будинку не давали.
Підтвердила, що позивачка та її онук проживали з середини 2002 року до середини
2003 року в її будинку, позивачка не працювала.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що спірний будинок можливо реально розділити.
І по цьому питанню є рішення виконкому.

Експерт Маківський М.В. пояснив суду, що при проведенні експертизи
керувався належними документами і висновки зроблені з дотриманням норм і
правил.

Вислухавши сторін, третю особу, свідків, експерта та приймаючи до уваги
матеріали справи судом встановлено, що дійсно сторони з середини 2001 року по
березень 2005 року проживали разом без реєстрації шлюбу спочатку за адресою
АДРЕСА_3 у бабусі позивачки, а потім після придбання ОСОБА_211/25 частини
будинку за адресою АДРЕСА_1 за договором купівлі -продажу від 20 грудня 2001
року за 10034 грн., зареєстровано в реєстрі №3688, стали проживати за даною
адресою.

14/25 частини
спірного будинку належить ОСОБА_5.

Шлюб сторони не реєстрували, так як на той час ОСОБА_1 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 з 11 жовтня 1997 року по 3 серпня 2004 року,
про свідчать актові записи №18 від 11 жовтня 1997 року про реєстрацію шлюбу та
актовий запис №85 від 3 серпня 2004 року про розірваня шлюбу. Конкретно по
питанню розірвання шлюбу в органи ЗАГСу позивачка звернулася лише в липні 2004
року.

Крім того ОСОБА_1 і на той час і зараз офіційно зареєстрована АДРЕСА_4.

Позивачка подаючи заяву про розподіл сумісно нажитого
майна та визнання права власності на частину даного будинку та іншого майна в
підтвердження своїх позовних вимог посилалася на висновки судових експертиз:
будівельно-технічної №п-286 від 16 травня 2005 року, згідно якої вказана
вартість ½  частини спірної частини будинку 24720 грн.,
будівельно-технічної №П-3 3 5 від 31 травня 2005 року, згідно якої вказано, що
реально розділити земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 неможливо, а можливо
лише визначити порядок користування земельною ділянкою, будівельно-технічної
експертизи №П-287/1 від 16 травня 2005 року, згідно якої вказано вартість
будівельного вагончика -2160 грн., металевого гаражу -1620 грн., рік
встановлення останнього 2002 рік і розташовані вони за адресою АДРЕСА_1 товарознавчої
експертизи № П-287 від 10 травня 2005 року,

згідно якої оцінено майно на суму 7956 грн., конкретно 15 найменувань,
вказано, що майно знаходиться за вищевказаною адресою і крім того вказано дату
його придбання 2001-2004 роки, три найменувань майна -рік придбання не
встановлений, покази свідків, відмовні матеріали Крюківського РВ № 552 від 24
березня 2005 року та №672 від 9 квітня 2005 року, де в своїх поясненняхОСОБА_2
вказував, що він з 2001 року по 15 березня 2005 року проживав разом з Назаренко
І. В.

Позивачка ОСОБА_1 вважає, що не дивлячись на те, що вони з відповідачем не
перебували у зареєстрованому шлюбі і в 2001 році був придбаний спірний будинок
на ім»я лише відповідача, в період 2001-2004 роках на його ім»я також було
придбане інше майно, вона вважає, що все майно і будинок повинно бути поділено
порівну між ними на підставі норм Сімейного Кодексу України, який набрав
чинності з 1 січня 2004 року, так як вони і після цього проживали однією сім»єю
до березня 2005 року.

Дійсно згідно ст. 74 Сімейного кодексу України, який набрав чинності з 1
січня 2004 року, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не
перебувають у шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм
на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене письмовим
договором між ними. На майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності
жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою поширюються положення
глави 8 цього кодексу, тобто підставами набуття права спільної сумісної власності
позивачка вважає є норма, яка визначена ст.60 СК України, тобто якщо майно
набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної
причини/ навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо/ самостійного заробітку / доходу/ і вважає що кожна річ, набута на час
шлюбу, є об»ектом права спільної сумісної власності подружжя.

Сімейний кодекс Украіни регулює відносини, які виникли починаючи з дня
набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року і не має зворотноі сили.

Судом встановлено, що спірний будинок придбаний на ім»я відповідача 20
грудня 2001 року, тобто до набрання чинності новим Сімейним кодексом і на дані
спірні відносини не поширюються норми нового Сімейного кодексу. Згідно ст. 22
Кодексу про шлюб та сім»ю 1969 року зі змінами та доповненнями майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожен з подружжя
має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, але сторони
на момент придбання будинку та частини іншого майна в шлюбі не перебували,
позивачка не надала належних доказів про те, що вона внесла 14 частину трудових
чи грошових затрат на придбання даного будинку та іншого майна яке придбано до
2004 року, крім того не надала доказів, що майно відповідача істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат,
тому слід відмовити позивачці в позові в частині визнання права власності на 14
частину спірного будинку, майна придбаного на протязі 2001-2003 року та
встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Покази свідка ОСОБА_8 про те, що вона передавала частину коштів племінниці
ОСОБА_1 на придбання спірного будинку за відсутності інших належних доказів суд
не може прийняти до уваги .

Покази свідків ОСОБА_15, ОСОБА_17,
ОСОБА_19ОСОБА_16 суд оцінює критично, так як вони в частині часу спільного
проживання сторін та частини грошей витрачених на придбання спірного будинку
вступають в протиріччя з фактами, встановленими судом.

Вважати також, що сторони жили в фактичних шлюбних відносинах з квітня 2001
року суд також не має можливості з тих підстав, що позивачка офіційно лише в
2004 році розірвала шлюб з першим чоловіком в органах ЗАГСу, крім того мається
рішення Крюківського райсуду
м.Кременчука від 2001 року , де вказано, відповідач з першою дружиною не
проживає з липня 2001 року.

Приймаючи до уваги висновки експертизи, де вказано, що
частина майна придбана в 2004 році, тобто після набрання Сімейним Кодексом чинності,
є законні підстави для його розподілу: газовий конвектор-912 грн. набір
електроінструментів - 455 грн., електроперфоратор-756 грн. кондиціонер-1260
грн., всього на суму 3383 грн., 14 частина цього майна складає 1691 грн. 50
коп., тому позивачці слід виділити кондиціонер вартістю 1260 грн., інше
вищевказане майно виділити відповідачу, стягнувши з нього різницю у вартості
майна в

сумі  431 грн. 50 коп. на користь позивачки. При
розподілі даного майна суд також враховує, що на момент його оцінки воно
знаходилося в будинку на ім»я відповідача і тому вважає , що воно належить
конкретно йому, а не його батькові, а так як в 2004 році сторони жили однією
сім»ею, то його слід розділити у відповідності до ст.ст. 74, 60 Сімейного
кодексу України. В іншій частині позову позивачці слід відмовити.

Слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір-51
грн., за юридичну допомогу адвоката - 400 грн.,90 грн. за експертизу по оцінці
домашнього майна та 30 грн. на користь ТУ Судової адміністрації Полтавської
області витрати на інформаційне забезпечення розгляду справ.

В іншій частині
позову ОСОБА_1відмовити.

Керуючись
ст.  ст. 10,11,60,212-215  ЦПК
Украіни,     ст.  ст.22,24,25 Кодексу про шлюб та сім»ю   1969 року, ст. ст.60, 74 Сімейного   кодексу Украіни, Суд

Рішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання права власності на частину будинку
по вул. Черниша 24/2 кв.2. М.Кременчука і його розподіл відмовити.

Розділити між сторонами спільне майно на суму 3383 грн. і виділити
ОСОБА_1кондиціонер фірми « Cooper a Hunter» вартістю 1260 грн.

Виділити Павленко Віктору Олексійовичу майна на суму 2123 грн.: набір
електроінструментів вартістю 455 грн., електроперфоратор фірми «МАКІТА -2» -756
грн., газовий конвектор / обігрівач / -912 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю в вартості майна на суму 431
грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір-51 грн.,
за юридичну допомогу адвоката - 400 грн.,90 грн. за експертизу по оцінці
домашнього майна та 30 грн. на користь ТУ Судової адміністрації Полтавської
області витрати на інформаційне забезпечення розгляду справ.

В іншій частині
позову ОСОБА_1відмовити. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Полтавської області протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження рішення суду через Крюківський райсуд М.Кременчука.