РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14 лютого 2007року
м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

Головуючого -
Собослоя Г.Г.

суддів -Белякова
II, Боднар
О.В. при секретарі - Махмутовій
В.Ю.

з участю -
апелянта ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому засіданні в м.Ужгороді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного
суду від 11 серпня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про повернення коштів за зведення
недобудованого будинку та кухні, -

встановила:

У грудні 2005
рокуОСОБА_2 звернувся в суд із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що з
його братом ОСОБА_3 та його бувшою дружиною ОСОБА_1 була домовленість про
отримання земельної ділянки для будівництва жилого будинку АДРЕСА_1 ним було
виготовлено будівельний паспорт на прізвище ОСОБА_3 та було
проведено всі роботи по будівництву, придбанні будівельних матеріалів за власні
кошти. Факт будівництва ним житлового будинку стверджується поясненнями
свідків, які працювали на будівництві будинку.

Посилаючись на вищезазначені обставини просив стягнути з
відповідачів кошти затрачені на будівництво з розрахунку кошторису на час
розгляду справи в суді -
121 тис. 059 грн.

Рішенням Виноградівського районного суду від 11 серпня 2006року позов
задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 у відшкодування його затрат
на будівництво будинку з літнею кухнею, який розташований АДРЕСА_1 і побудований
на 60,2 % з
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 60
тис. 529 грн. з
кожного та по 605 грн. 33 коп. сплаченого
ним судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в
частині стягнення сум з неї в користь ОСОБА_2 скасувати, як таке, що
постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки
домовленості у неї з позивачем про будівництво даного будинку з наступною
передачею такого сину позивача ОСОБА_4 у

Справа № 22ц-473/2007
р.

Доповідач: Собослой Г.Г.

неї не було г
будинок вони будували з ОСОБА_3 під час
перебування у шлюбі.

В решті рішення суду не оскаржено і відповідно до ст. 223 ЦПК України
набрало законної сили.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка підтримала доводи
викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_3.,ОСОБА_2, які просять рішення суду
залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню із скасуванням рішення суду першої
інстанції в частині стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 і ухваленням
нового рішення в цій частині, яким слід відмовити в задоволенні позовних вимог
із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд в рішенні
констатував, що рішенням Фанчиківської сільської ради від 28.01.1992 року ОСОБА_3. було надано земельну
ділянку АДРЕСА_1
на якій розпочав будівництво позивач по справі ОСОБА_2 і який витрачав на
будівництво всі свої доходи. При будівництві будинку між:, позивачем та
відповідачем бувшим подружжям ОСОБА_3. та ОСОБА_1 була домовленість про
послідуючу передачу побудованого до кінця та зданого в експлуатацію будинку
тому, хто будував і вирішувалося це питання по родинному. Позивач ОСОБА_3 довів
суду належними доказами, які підтверджують його особисту, а не бувшого подружжя
ОСОБА_1 в будівництві будинку та літньої кухні в готовності на 60,2% і його
розмір, рахунками на придбання будматеріалів, накладними, товарними чеками,
довідками, квитанціями, свідками, які безпосередньо збудували цей будинок і з
якими він розрахувався за виконані ними роботи.

Даний висновок суду не грунтується на фактичних
обставинах справи і рішення суду постановлене всупереч вимогам ст. ст. 60,61 ЦПК України, ст.. 368 ч.З ЦК України,
ст. ст. 12,13 Закону
України «Про власність».

Встановлено, що з 22.11.1986
року по 16.09.2004 року
ОСОБА_3. та
ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі і за час перебування у шлюбі
рішенням Фанчиківської сільської ради від 28.01.1992
року ОСОБА_3 була надана земельна ділянка для зведення індивідуального
житлового будинку, надано дозвіл на право виконання будівельних робіт та
будівельний паспорт на забудову.

Відповідно до роз
'ясненъ Пленуму Верховного Суду України, які викладені в
постанові від 4 жовтня 1991 року за №7 із послідуючими
змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної
власності громадян на жилий будинок», особи, що брали участь у будівництві
жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної
власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права
власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю
будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Рішенням Виноградівського районного суду від 18 липня 2005 року, яке
набрало законної сили, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
житлового будинку, розташованого АДРЕСА_1 і встановлено, що даний будинок є
набутий подружжям ОСОБА_3, ОСОБА_1 за час шлюбу і не належить брату ОСОБА_3 -
ОСОБА_2, оскільки не представлено письмових підтверджень, які могли бути взяті
судом до уваги в якості відповідних доказів.

Надані позивачем ОСОБА_2 квитанції до прибуткового ордеру
щодо придбання ним будівельних матеріалів на будівництво будинку, судова
колегія до уваги не приймає, так як вони свідчать про придбання таких
матеріалів в 1984-1987роках ОСОБА_3 і земельна ділянка під будівництво була
надана в 1992 році, а саме будівництво розпочалося в 1993 році.

Дозволом на право виконання будівельних робіт
стверджується, що такі закінчилися в 1996 році і позивач з цього часу не ставив
питання щодо даного будинку, а тільки після розірвання шлюбу між: ОСОБА_3,
ОСОБА_1 в 2004 році почав виникати даний спір, що ставить під сумнів його
участь у будівництві та на відшкодування затрат на нього, якщо він таку надавав
не безоплатно.

2

При
таких обставинах, рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 60.529 грн у
відшкодування затрат на будівництво будинку і 605 грн. З3 коп. сплаченого ним судового збору підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині відповідно до ч.І п.З ст.
309 ЦПК України, яким в позові ОСОБА_2 слід відмовити із вищезазначених
підстав.

Керуючись ст. ст. 60,309,316
ЦПК України,ст. 368 ч.З ЦК України, ст., ст.. 12,13 Закону України
«Про власність», судова колегія,
-

рішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення
Виноградівського районного суду від  11
серпня     2006 року в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 60.529
грн у відшкодування затрат на будівництво будинку і 605 грн. 33 коп. сплаченого
ним судового збору скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення затрат на
будівництво будинку відмовити

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення. Рішення   може бути
оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання ним
законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді