У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
вересня
2007 року
м. Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М.,
Берднік І.С.,

Гуменюка В.І., Косенка В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, - про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова від 6 квітня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У
листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернулась в суд із
позовом до ОСОБА_2
про визнання таким,
що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 з підстав, передбачених ст. 71 ЖК України, посилаючись на
те, що відповідач, шлюб з яким розірвано 25 грудня 2001 року, з січня 2005 року
у квартирі не проживає без поважних причин.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 6 квітня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 27 листопада 2006 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, просить скасувати постановлені судові
рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України, підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суд правильно виходив із того, що ОСОБА_2 протягом 2005 року в спірній квартирі не проживав  без поважних причин, оплату за житло та
комунальні послуги не проводив, спірною квартирою як постійним місцем свого
проживання не цікавився.

Такі обставини  доведені наданими позивачкою доказами, яким
суд дав належну оцінку.

При цьому суд обгрунтовано не взяв до уваги заперечення відповідача проти
позову, оскільки періодичне, після пред´явлення позивачкою позову, відвідування ним
спірної квартири без наміру використовувати це житло для задоволення житлових
потреб, а лише з метою збереження реєстрації
не є обставинами, що переривають передбачений ст. 71 ЖК України
шестимісячний термін, і не є  поважними
причинами для продовження цього строку.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду постановлені з
дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для їх
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

ухвалила :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 6 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області
від 27 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                    А.В. Гнатенко

Судді :                                             В.М.
Барсукова

І.С.
Берднік

В.І.
Гуменюк

В.Й.
Косенко