Справа №22-ц-472/2007
Головуючий у 1 інстанції
інстанції Поліщук М.А.
УХВАЛА Іменем
України

2  лютого    2007 року                                Колегія суддів
судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Київської області в Складі:

головуючого -
судді Мазурка В.А. суддів -
Поліщука М.А., Тракало В.В. при секретарі - Козак І.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської
області від 24 листопада
2006року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
будинку недійсним і визнання права власності на будинок.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
осіб, які приймали участь в розгляді справи, перевіривши матеріали цивільної
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2006
року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом просила визнати недійсним договір
дарування будинку АДРЕСА_1, укладений 31.03.2004року між ОСОБА_3  та ОСОБА_2.

В ході розгляду справи позовні вимоги збільшила, просила
визнати за нею право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що укладаючи вказану
угоду, ОСОБА_3 і вона помилялись стосовно наслідків угоди, помилково важаючи,
що відповідачка буде доглядати за ними до їх смерті, що вона згоди на укладення
договору дарування не давала.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області
від 24 листопада
2006року позов задоволено частково. Визнано договір дарування будинку АДРЕСА_1,
укладений 31.03.2004року міжОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині дарування 12 частини
будинку недійсним, визнано право власності на 12 частину будинку за ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими,
неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом
ОСОБА_1. і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1954 року і за час
сумісного проживання в шлюбі в 1969
році побудували житловий будинок АДРЕСА_1.

Сторони по справі перебувають в родинних відносинах -ОСОБА_2 є онукою
ОСОБА_5, і ОСОБА_3

31.03.2004року ОСОБА_3, від імені якого по довіреності
діяв ОСОБА_6, подарував ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 помер.

Вказані обставини сторонами не оспорювались.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних
вимог, суд перщої інстанції виходив із того, що оспорюваний договір дарування з
боку ОСОБА_5 як співвласника житлового будинку, було укладено внаслідок
помилки, що стосується прав та обов»язків сторін, а саме внаслідок помилки щодо
зобов»язання відповідачки пожиттєво доглядати за ОСОБА_3 і ОСОБА_1

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується,
поскільки вони є обгрунтованими і відповідають вимогам закону.

Згідно із ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов»язків сторін... Помилка Щодо мотивів правочину не має
істотного значення, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 28 ківтня 1978 року «Про судову
практику в справах про визнання угоде
недійсними» під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне
сприйняття стороною суб»єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що
вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна
вважати, що угода не була б укладена.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 є людиною
похилого віку, з 1997року потребує стороннього догляду, іншого житла на час
укладення угоди і на даний час немає, після укладення договору дарування
будинку місце проживання не змінила.

Позивачка дала згоду на дарування будинку, який був
спільною сумісною власністю подружжя, будучи впевненою в тому, щоОСОБА_2 буде
доглядати її та чоловіка до смерті.
Вказаний висновок судом належним чином обґрунтований.

З врахуванням встановлених обставин справи та вимог
закону суд прийшов до правильного висновку, що при відсутності умови
пожиттєвого догляду із сторони ОСОБА_2. ОСОБА_5, як співвласник майна, не
надала б згоди на укладення договору дарування будинку, тобто договір дарування    вчинено під впливом помилки із

сторони ОСОБА_1, що є підставою відповідно до ст.ст.229, 216,217 ЦК України для
визнання договору дарування частково недійсним.

Узгоджується із обставинами справи та вимогами закону
висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, поскільки ОСОБА_3 як
сторона договору дарування на час вирішення спору помер, при житті укладену
угоду не оспорював.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків
суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального і
процесуального права не заслуговують на увагу, є необгрунтованими, не
спростовують висновків суду, які відповідають фактичним обставинам справи і
узгоджуються із вимогами закону.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права і відповідно до ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від
24 листопада
2006року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді