Справа № 22ц-161/2007                              Головуючий
Категорія 23                                         ___________________ Доповідач Баркова Л.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
лютого   2007 року  Колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Песоцької Л.І.

суддів Трушкова М.М., Баркової Л.Л.

при секретарі: Фік К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України",
ОСОБА_2 про
відшкодування, матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо
транспортної пригоди

за апеляційною скаргою представника відповідача
ВАТ„Державний ощадний банк України" Пупія Миколи Андрійовича на рішення
Першотравневого районного суду Донецької області від 25 грудня 2006 року

встановила:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області

від 25 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено
частково. На користь

позивачки з відповідача ВАТ „Державний ощадний банк України" стягнуто
у

відшкодування матеріальної шкоди 13673
грн., судових витрат :
на правову

допомогу 500 грн.,
проведення оцінки- автомобілю 505
грн., автотовар0знавчої

експертизи 150 грн., а
разом 14828 грн. 65 коп., та на
користь держави судовий

збір 136 грн.65
коп.            З відповідача ОСОБА_2. на  користь
позивачки у

відшкодування моральної шкоди стягнуто 1500 грн., та на
користь держави 17 грн.

З кожного відповідача стягнуто витрати на інформаційно
технічне забезпечення розгляду справи 30
грн.

В апеляційній
скарзі представник відповідача ВАТ „Державний ощадний банк України"
просить рішення суду в частині задоволення позову про відшкодування
матеріальної шкоди скасувати і в задоволенні позовних вимог до ВАТ „Державний
ощадний банк України" відмовити. Посилається на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи і положенням закону, неправомірності дій
Ощадбанку не доведено, дорожньо транспортна пригода трапилася в неробочий час,
коли водій ОСОБА_2. не
знаходився при виконанні трудових обов"зків, неправомірно заволодів і
використовував автомобіль банку, а тому повинен нести відповідальність за
спричинення матеріальної шкоди.

Заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника відповідача Пупія М.А., який просив
задовольнити апеляційну скаргу, позивачку ОСОБА_1., її представника, адвоката
ОСОБА_3, які просили рішення суду залишити без зміни, відповідача ОСОБА_2., який
просив вирішити скаргу на розсуд суду, дослідивши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

2

Відповідно до
положень статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті
і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи
справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив всі доводи
сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і зробив
правильний висновок про те, що винність відповідача ОСОБА_2. у
спричиненні матеріальної шкоди позивачу, пов'язаної з пошкодженням автомобіля
внаслідок дорожньо транспортної пригоди доведено, що відповідач ВАТ „Державний
ощадний Банк України" не надав доказів про те, що ОСОБА_2., неправомірно
заволодів автомобілем, а тому як володілець джерела підвищеної небезпеки
повинен відшкодувати матеріальну шкоду.

В рішенні суду з
цього приводу приведені відповідні мотиви, які є переконливими.

Згідно з
положеннями 4.2,5 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі /правд
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо/ володіє
транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Як встановлено
судом, власником автомобілю ВАЗ 21099,
державний номер НОМЕР_1 є ВАТ „Державний ощадний банк України", а
власником автомобілю ВАЗ 21103,
державний номер НОМЕР_2 є позивачка ОСОБА_1

За наказом № 404к від 24 листопада 2004 року ОСОБА_2. було
призначено на посаду водія інкасатора в Першотравневе відділення Державного
ощадного банку України з повною матеріальною відповідальністю.

В ніч на 4 червня 2006 року відповідач ОСОБА_2., керуючи
автомобілем ВАЗ 21099, належним
Банку, навпроти будинку 32"б" по вулиці Катанова у с.Мангуш
Першотравневого району, не вибрав безпечну дистанцію, проявив неуважність та
необережність, в результаті чого зіткнувся з автомобілем позивачки ВАЗ 21103, що рухався в
попутному напрямі, причинивши технічні пошкодження.

Як вбачається із
висновків судової автотоварознавчої експертизи розмір матеріальної шкоди
спричиненої позивачці внаслідок дорожньо транспортної пригоди складає 13673 грн.65 коп.

Постановою
Першотравневого районного суду від 21
червня 2006 року за
вчинення зазначеного правопорушення ОСОБА_2. притягнуто
до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП.

Посилання
представника відповідача ВАТ „Державний ощадний Банк України" на те, що
суд при вирішенні спору повинен був застосувати ч.З ст.1187 ЦК України і
стягнути матеріальну шкоду з ОСОБА_2.,
оскільки він в неробочий час, неправомірно заволодів транспортним засобом
Банку та скоїв дорожньо транспортну пригоду є неспроможними, такими, що не
відповідають положенням закону та встановленим обставинам справи.

Згідно з
роз"ясненнями Пленуму Верховного Суду України„Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", даними в п.З, 4 постанови від 27 березня 1992 року, зі
змінами, внесеними постановами від 8
липня 1994 року №7, від 30 вересня 1994 року №11, від 25 травня 1998року №15, від 24 жовтня 2003року №9, володілець
джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо
доведе, що воно вибуло з його

з

володіння внаслідок противоправних
дій інших осіб, а не з його вини. Не вважається володільцем джерела підвищеної
небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка
управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем
цього джерела /шофер, машиніст, оператор і тощо/

Як вбачається зі
справи і це не заперечується відповідачами, у зв"язку з відсутністю у
Банка достатньої кількості гаражів, наказом від першого березня 2006 року ОСОБА_2. було
призначено відповідальним за технічний стан закріпленого автомобіля ВАЗ 21099 та передано цей
автомобільна зберігання за місцем проживання, з матеріальною відповідальністю.

Відповідно до
наказу №85 від 5 червня 2006 року за
порушення трудової дисципліни, нанесення матеріального збитку в результаті
дорожньо транспортної пригоди, ОСОБА_2. оголошена
догана і він відчужений від обов'язків водія інкасатора.

Доказів про те,
що ОСОБА_2. неправомірно
заволодів транспортним засобом не надано і апеляційному суду.

З урахуванням
зазначеного, конкретних обставин справи, судова колегія вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що нести відповідальність
за спричинену матеріальну шкоду повинен ВАТ „Державний ощадний банк України",
як володілець джерела підвищеної небезпеки.

Доводи
апеляційної скарги не приводять судову колегію до висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які
є підставами до скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Рішення суду в
частині відшкодування моральної шкоди не оскаржується, підстав для його зміни
або скасування також не має.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає,      що
рішення суду

відповідає        положенням            процесуального             закону             вимогам

ст.ст.22,23,1166,1167,1187, ЦК України,
роз"яснень Пленуму Верховного Суду України„Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", даними в п.З, 4 постанови від 27 березня 1992 року, зі
змінами, внесеними постановами від 8
липня 1994 року №7, від 30 вересня 1994 року №11, від 25 травня 1998року №15, від 24 жовтня 2003року №9, і підстав для
його скасування чи зміни не має.

Керуючись ст.303,307, 308 ЦПК України, колегія суддів УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу
представника відповідача ВАТ „Державний ощадний банк України"
ПупіяМ.А.   відхилити.

Рішення
Першотравневого районного суду Донецької області від 25 грудня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена протягом двох місяців з
дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.

Головуючий

Судді