Справа № 22ц-123/2007                         Головуючий у суді 1 інстанції:
Категорія     21                                        Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2007 року                 Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді:    Перцової В.А.

Суддів :                                         Козлова
С.П., Повєткіна В.В.

При
секретарі:                              Лещинській
О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Тернівка про стягнення
страхової суми за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції ФССНВтаПЗ
України у м. Тернівка і просив стягнути з відповідача на його користь страхову
виплату за моральну шкоду у сумі 71800 грн.

В обґрунтування
позовних вимог позивач посилався на те, що з 4 жовтня 1982 року по 30 липня
1997 року він працював в підземних шкідливих умовах, в результаті чого захворів
на професійне захворювання: пневмоконіоз першого ступеню, ускладнений хронічним
необструктивним бронхітом. За висновком МСЕК від 15 травня 2006
року йому було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 45% безстроково і
визнано інвалідом третьої групи. Внаслідок отриманого професійного захворювання
йому спричинена моральна шкода, оскільки він втратив працездатність, роботу,
став інвалідом, вимушений весь час лікуватись, постійно відчуває фізичний біль.
Розмір страхової виплати повинен становить 200 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 квітня 2006 року.

Рішенням
Тернівського міського суду від 6
вересня 2006 року
позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 31 500 грн.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з тих підстав, що суд не
встановив факт спричинення позивачу моральної шкоди, не витребував необхідні
докази, а також не врахував, що на 2006
рік зупинено дію норм щодо відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1 з 1982 року по 30 липня 1997 року знаходився
в трудових відносинах з Державним відкритим акціонерним товариством "Шахта
"Тернівська" дочірнім підприємством державної холдингової компанії
"Павлоградвугілля", де працював підземним гірничим робітником по
ремонту виробіток та підземним прохідником.

Під час роботи, 6 грудня 1989 року він отримав
виробничу травму, у зв'язку з якою йому було встановлено 10% втрати
професійної працездатності, а також, захворів на професійне захворювання:
пневмоконіоз, про що було складено акт розслідування від 5 квітня 2001 року, у зв'язку
з яким, відповідно до висновку МСЕК від 27
червня 2001 року,
йому було встановлено 15%
втрати професійної працездатності.

Враховуючи, що в
результаті професійного захворювання позивач втратив працездатність, відчуває
фізичний біль, душевні переживання, вимушений тривалий час лікуватись,
застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про
спричинення

2

йому моральної шкоди
і що страхові виплати за цю шкоду йому повинен сплатити відповідач на підставі
ст.ст. 21, 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності".

Доводи в
апеляційній скарзі про пропуск позивачем строку на звернення до суду і
необхідність медичного висновку щодо спричинення йому моральної шкоди не
ґрунтуються на законі.

Посилання на
відсутність доказів спричинення такої шкоди є безпідставним, оскільки в
матеріалах справи є документи підтверджуючі втрату позивачем працездатності,
стан його здоров'я, проходження лікування. Наявність вини відповідача у
спричиненні моральної шкоди позивачу не є умовою для страхової виплати.

Не може бути
прийнято до уваги і те, що на 2006
рік зупинена дія норм вищезазначеного Закону щодо відшкодування моральної
шкоди, так як втрата працездатності йому встановлена до 2006 року.

Разом з тим,
апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув страхові
виплати за моральну шкоду з урахуванням травми, отриманої позивачем у 1989 році, так як
втрата працездатності по цій травмі була встановлена до введення в дію
вищезазначеного Закону, та зависив розмір страхової виплати, виходячи із
розміру втрати працездатності, встановленого позивачу повторно у 2006 році, і вважає
за необхідне зменшити цей розмір з урахуванням первинного розміру втрати
позивачем працездатності, групи інвалідності, характеру і ступеню спричинених
моральних страждань з 31
500 грн. до 8 000 грн.,
змінивши в цій частині рішення суду і частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись
ст.ст.307, 309 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Тернівка,
задовольнити частково.

Рішення
Тернівського міського суду від 6
вересня 2006 року
змінити в частині розміру стягнутої страхової виплати за моральну шкоду,
зменшивши його з 31 500 грн. до 8 000 (восьми тисяч)
гривень.

В решті рішення
суду залишити без зміни.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може

бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох

місяців з цього
часу.