АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-76/2007                                          Головуючий
у 1 й інстанції - Бабаніна В.А.
Категорія -26                                                         Доповідач
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
лютого 2007 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -   Григорченка Е.І, Прозорової М.Л.

при секретарі -
Білоконь Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2,
адвоката ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4і ОСОБА_5на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, Територіальної громади м.
Нікополя, Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, третя особа
- приватний нотаріус ОСОБА_6про встановлення факту знаходження на утриманні
померлого, визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку, визнання
недійсним договору дарування та визнання права власності на будинок в порядку
спадкування, а також зустрічним позовом ОСОБА_4до Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про визнання права на майно в
порядку спадкування за законом, стягнення моральної шкоди та зустрічному позові
ОСОБА_5до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, ОСОБА_2 про
визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом,
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2004 року ОСОБА_2. і ОСОБА_3звернулися з позовом до ОСОБА_5. і
ОСОБА_4. про визнання недійсним договору дарування 1/2 частини будинку №
АДРЕСА_1в м. Нікополі Дніпропетровської області, укладеного між ОСОБА_5. і
ОСОБА_4.

В січні 2005 року. ОСОБА_2. і ОСОБА_3звернулись з позовом
до ОСОБА_5. і ОСОБА_4. про визнання дійсним договору купівлі-продажу 1/2
частини     будинку № АДРЕСА_1  в   м.   Нікополі, укладеного між

ОСОБА_7.   і ОСОБА_5., та визнання за ними права власності на
домоволодіння в порядку спадкування,
як за утриманцями.

В лютому 2005 року
ОСОБА_2. в своїх інтересах і інтересах ОСОБА_3. звернулась з
позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції про
встановлення факту перебування її та її сина ОСОБА_3. на утриманні у ОСОБА_7.,
визнання за ними як утриманцями права власності в рівних долях на жилий будинок
з надвірними будівлями № АДРЕСА_1в м. Нікополі, а також на грошові вклади, і
все майно, що знаходиться в будинку.

В обгрунтування
позовних вимог ОСОБА_2. і ОСОБА_3посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1року помер
ОСОБА_7. Після його смерті відкрилася спадщина на жилий будинок з надвірними
будівлями № АДРЕСА_1в м. Нікополі, на грошові
вклади, і майно, яке знаходиться в будинку .

З померлим вони
вели спільне господарство, був спільний бюджет з 1979 року, хоч проживали вони
в різних будинках, однак вони жили однією сім'єю, як брат і сестра. В 1982 році
ОСОБА_7. купив автомашину ВАЗ -21013, якою ОСОБА_2. управляла з  моменту придбання. В 1992 році ОСОБА_7.
подарував їй автомобіль, а в 1995 році автопричіп. З ОСОБА_7. їздила на
розкопки курганів, зустрічалась з цікавими людьми. Вона проявляла піклування
про ОСОБА_7.: готувала йому їжу, прала, прибирала в будинку. У ОСОБА_7. була
хороша пенсія, крім того, він мав додатковий заробіток , на що вони, фактично, і
жили. ОСОБА_7. допомагав грошима ОСОБА_3. 1979 року народження, який є
інвалідом першої групи, приділяв йому багато уваги, навчав його і таке інше.

Після смерті
ОСОБА_7. вони прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління і
володіння майном.

Під час
знаходження їхньої позовної заяви в суді їм стало відомо, що 07.05.2004 року
між ОСОБА_5. і ОСОБА_4. був укладений договір дарування 1/2 частини жилого
будинку № АДРЕСА_1, який вважають незаконним, так як власником всього будинку
був ОСОБА_7., оскільки останній ІНФОРМАЦІЯ_2року купив у ОСОБА_5., колишньої
дружина належну їй 1/2 частину будинку, однак договір купівлі-продажу не був
зареєстрований в БТІ, чим скористалися ОСОБА_5. і ОСОБА_4., уклавши між собою
договір дарування 1/2 частини спірного будинку.

В вересні 2003
року ОСОБА_4. звернулася з позовом до Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання за нею права власності на 1/2 частину жилого
будинку № АДРЕСА_1в м. Нікополі.

В лютому 2006
року ОСОБА_4. змінила позовні вимоги і просила визнати за нею право власності
на весь спадок. Посилається на те, що вона є дочкою рідного брата спадкодавця
ОСОБА_7. ЇЇ батька в живих немає, тому вона єдина спадкоємиця після померлого
ОСОБА_7., однак нотаріус відмовив їй в реєстрації заяви про прийняття спадщини,
мотивуючи тим, що вона не входить в коло спадкоємців. Також ОСОБА_4. вважає, що
ОСОБА_2. своїми посяганнями на спадок завдала їй моральну шкоду.

ОСОБА_4.,
позовні вимоги ОСОБА_2. і ОСОБА_3. не визнала, посилаючись на те , що вони не
були на утриманні ОСОБА_7. Вони підтримували стосунки, але у ОСОБА_7. не було
коштів, щоб утримувати ОСОБА_2. та її сина ОСОБА_3. Позивачка ОСОБА_2.
одержувала заробіток, пенсію на утримання сина та свою пенсію. Автомашину
купила ОСОБА_2. за гроші від проданої спадкової автомашини „Волга", лише
на чергу ОСОБА_7., як учасника Великої Вітчизняної війни, тому договір
дарування був зроблений тільки через 10 років після купівлі, так як раніше
ОСОБА_7. не міг переоформити на ОСОБА_2. автомобіль, куплений на пільги інваліда
Великої Вітчизняної війни.

В вересні 2003 року ОСОБА_5. звернулась до суду з позовом
до Нікопольської

2

об'єднаної державної податкової
інспекції і ОСОБА_2. про визнання права власності на частину спірного будинку в
порядку спадкування за законом, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування
позовних вимог ОСОБА_5.,
посилалась на те, що після припинення шлюбу з ОСОБА_7. вони підтримували
відносини, її пенсія була незначною. Пенсія ОСОБА_7. була більшою, крім того,
він займався суспільною діяльністю, історичними дослідженнями, що приносило
значні доходи, тому ОСОБА_7. піклувався про неї, купував одяг, продукти
харчування. До смерті ОСОБА_7. вона знаходилась на його утриманні. Вважає, що
вона є єдиною спадкоємицею і спадок вона прийняла, вступивши в управління
спадковим майном, так як їй належить 1/2 частина будинку на підставі рішення
Нікопольського міського суду від 25.05.1977 року. ОСОБА_5. також вважає, що
ОСОБА_2., своїми посяганнями на спадок, завдала їй моральну шкоду.

Рішенням
Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2006
року позовні вимоги ОСОБА_2. і ОСОБА_3. задоволенні частково, визнано недійсним
договір дарування 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями №
АДРЕСА_1в м. Нікополі Дніпропетровської області між ОСОБА_5. і ОСОБА_4.,
укладений ІНФОРМАЦІЯ_3року і посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги
ОСОБА_4. задоволені частково, визнано за ОСОБА_4. в порядку спадкування за
законом право власності на житловий будинок №АДРЕСА_1в м. Нікополі
Дніпропетровської області. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5. відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_4. судові витрати в дохід держави 129 грн. і витрати на

інформаційно-технічне забезпечення 30 грн. Стягнено з ОСОБА_2. судові
витрати

в дохід держави 72 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30
грн.

Стягнено з ОСОБА_5. судові витрати в дохід держави 96 грн. і витрати на
інформаційно-

технічне забезпечення 30 грн.

ОСОБА_4.
звернулися з апеляційною скаргою на рішення Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 серпня 2006 року, де ставлять питання про
скасування рішення суду та ухвалити нове, задовольнивши її позов, посилаючись
на те, що зазначене рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та
процесуального права

Адвокат ОСОБА_1, в інтересах
ОСОБА_3. і ОСОБА_2., звернулися з апеляційною скаргою на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2006 року, де
ставлять питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий
розгляд, посилаючись на те, що зазначене рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5. також
звернулася з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду від 17 серпня 2006
року, де ставить питання про зміну рішення, задовольнивши її позов, посилаючись
на те, що зазначене рішення є незаконним та необгрунтованим.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг
ОСОБА_2., адвоката ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_3., ОСОБА_4. і ОСОБА_5. та заявлених вимог, колегія суддів
вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду в частині
визнання недійсним договору дарування частини будинку та визнання право
власності на будинок в порядку спадкування - скасуванню з постановлениям нового рішення
по справі, згідно п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

'Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1року
помер ОСОБА_7., у

З

зв'язку з чим відкрилася спадщина
на належний йому на праві власності жилий будинок № АДРЕСА_1в м. Нікополі,
літературу, картини та інше майно.

Право власності
ОСОБА_7. на жилий будинок № АДРЕСА_1в м. Нікополі підтверджується - договором
про право забудови від 21.05.1951 року, рішенням народного суду м. Нікополя від
25.05.1977р., яким за ОСОБА_8. було визнано право власності на 1/2 частину
спірного будинку, та яка, згідно договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2року,
продала ОСОБА_7. належну їй 1/2 частину будинку / т.1 ах. 34, т.2 ах. 33,35, 93
/.

З матеріалів
справи вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7.
спадкоємців за законом та заповітом не було, що підтверджується спадковою
справою / т.З а.с. 25-41/.

Відповідно до
ст. 531 ЦК України,
яка діяла на час відкриття спадщини, до числа спадкоємців за законом
відносяться непрацездатні особи, які знаходилися на утриманні померлого не
менше одного року до його смерті.

Враховуючи
встановлені обставини по справі, зокрема те, що ОСОБА_7 був людиною не багатою,
а також те, що ОСОБА_2. одержувала пенсію на себе та на дитину-інваліда,
знаходилася в шлюбі, працювала в школі вчителем, де отримувала заробітну плату,
суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позовних
вимогах щодо встановлення факту перебування на утриманні померлого ОСОБА_7.
позивачів ОСОБА_2. і ОСОБА_3., оскільки в судовому засіданні цей факт не
доведено (т.1 а.с. 4, 6, т. 2 а.с. 185,189,190,191).

Між тим, суд
першої інстанції відмовивши в задоволенні вимог про встановлення факту
перебування на утриманні померлого ОСОБА_7., безпідставно задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_2. і ОСОБА_3. про визнання недійсним договору дарування укладеного
між ОСОБА_4. і ОСОБА_5., оскільки вони не є належними позивачами, так як не є
спадкоємцями.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору
дарування, підлягає скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2. і ОСОБА_3. в зазначеній
частині.

Відмовляючи в
позовних вимогах ОСОБА_5., суд першої інстанції, керуючись діючим процесуальним
і матеріальним законом та на підставі встановлених обставин, прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову в позовних вимогах, оскільки, ОСОБА_5. не є
спадкоємицею та не довела в судовому засіданні відповідно до ст. 10 ЦПК України
те, що вона находилася на утримані її колишнього чоловіка ОСОБА_7.

Таким чином,
спадкоємців після померлого ОСОБА_7., відповідно до Цивільного кодексу України
(1963р.), який діяв на час відкриття спадщини, не було.

Вирішуючи
питання про визнання права власності за ОСОБА_4. на спірний будинок, керуючись
п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, (введеного
в дію з 01.01.2004 року), згідно яких, правила книги шостої Цивільного кодексу
України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята
ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що відповідно до ст. 1262, 1266 ЦК України(2004р.)
ОСОБА_4., як дочка померлого рідного брата ОСОБА_7., є спадкоємкою другої
черги, а тому має право на спадщину після померлого дядька ОСОБА_7.

З такими
висновками суду 1-ї інстанції погодитись не можна, оскільки вони зроблені з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як було
зазначено вище, згідно діючого законодавства на час смерті ОСОБА_7., ОСОБА_4.,
як племінниця, не мала права спадкування після померлого.

У зв'язку з
введенням в дію нового ЦК
України(2004р.), зокрема ст..
1266 ЦК, племінники   віднесені
до   спадкоємців,   які   мають   право
спадкування   по   праву

4

представлення,
однак   після смерті ОСОБА_7. спадщина, в
сірок передбачений ст. 1270 ЦК
України(2004р.), ніким не прийнята.

Відповідно до норм чинного ЦК України(2004р.), до компетенції суду не входить вирішення
питання щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності
на спадщину за спадкоємцем, але дані вимоги закону суд 1-ї інстанції не прийняв
до уваги ухвалюючи рішення про визнання за ОСОБА_4. право власності на будинок
з надвірними будівлями №АДРЕСА_1в м. Нікополі в порядку спадкування, тобто
рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Згідно до ст. 1272 ЦК
України (2004р.), за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття
спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній
для подання ним заяви про прийняття спадщини, однак з таким позовом ОСОБА_4. не
зверталася і на цей час не позбавлена можливості звернутися з таким позовом до
суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2., адвоката ОСОБА_1. в інтересах
ОСОБА_3., ОСОБА_4. і ОСОБА_5. підлягають частковому задоволенню, а рішення суду
в частині визнання недійсним договору дарування, визнання право власності на
спірний будинок - скасуванню, з постановлениям
нового рішення, яким відмовити ОСОБА_3. і ОСОБА_2. в позовних вимогах про
визнання недійсним договору дарування, а також відмовити ОСОБА_4. в позовних
вимогах про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.
В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_1в інтересах
ОСОБА_3, ОСОБА_4і ОСОБА_5- задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 1,7 серпня 2006 року скасувати в частині визнання недійсним
договору дарування 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями
№АДРЕСА_1в м. Нікополі, визнання за ОСОБА_4. право власності на будинок з
надвірними будівлями №АДРЕСА_1в м. Нікополі в порядку спадкування.

Відмовити ОСОБА_3і ОСОБА_2в позовних вимогах про визнання
недійсним договору дарування та визнання права власності на будинок в порядку
спадкування.

Відмовити ОСОБА_4 в позовних вимогах про визнання права власності на майно
в порядку спадкування за законом після померлого 24 березня 2003 року ОСОБА_7.

В іншій частині рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2006 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох
місяців з цього часу.