Справа № 2- 2409 2007 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

17
квітня 2007
року     Бердянський
міськрайонний суд

у складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

при секретарі:                          Онищук
О. О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, територіальної
грома­дим. Бердянська в особі Бердянської
міської ради про визнання договору купівлі -
про­дажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно
та самовільно збудовані споруди,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який підтримала у судовому засіданні особисто, а також з представником за заявою ОСОБА_3
і пояснила, що в 1985р. вона
придбала у ОСОБА_2 житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 за 400 крб., складено розписку, передані гроші, вона
вселилась в будинок, відповідачка звільнила житло.

На той момент вони домовились на
протязі шести місяців оформити угоду в нота­ріальній конторі, в теперішній час відповідачка
ухиляється від посвідчення договору, мотивуючи це труднощами із введенням будинку в експлуатацію, та браком
грошей, то­му вона просить визнати угоду
дійсною, і визнати за нею право власності на домоволо­діння.

Крім того, на протязі 1985- 2000 років вона здійснила самочинне будівництво го­сподарчих
будівель, а також добудувала житловий будинок «А», сіни «а», сарай «Е», го­сподарчі
будівлі «Д,В», літню кухню «Ж», льох «М», вбиральню «К», навіси «Г,И,3,Б»,
ворота № 1, № 2, паркани
№ 3, № 4, колодязь
«Л», і просить визнати право власності на самочинне будівництво.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнала і підтвердила, що в 1985 році
вона продала ОСОБА_1 будинок по АДРЕСА_1, який був самовільно збудований, за 400 крб., договір в нотаріальній конторі не
посвідчували, оскільки не бу­ло документів на
будинок, і їй ніколи було цим займатись.

Представник відповідача - територіальної громади за дорученням Грімова С.
А. позов визнала частково і пояснила,
що не заперечує проти визнання договору купівлі -продажу дійсним, але заперечує проти узаконювання
самовільних споруд, оскільки зем­ля під це не відведена.

Вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку
про можливість задо­волення позову ОСОБА_1 з таких
підстав.

Як
встановлено в судовому засіданні, в 1985 році ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 за 400
крб.

В порушення цивільного законодавства договір купівлі -
продажу не був посвід­чений в
нотаріальній конторі, але всі вимоги угоди були виконані -
гроші передані про­давцю, а житловий будинок перейшов в користування
покупця, який почав здійснювати будівництво господарчих
будівель та добудову домоволодіння.

Частина 2 ст.
47 ЦК
України 1963 року
передбачає, що якщо одна із сторін повні­стю або частково виконала угоду, що
потребує нотаріального посвідчення, а друга сто­рона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду,
визнати угоду дійсною.

Як вбачається з пояснення, сторони домовились щодо всіх істотних умов
догово­ру, і відбулося його повне виконання, але в теперішній відповідачка
ухиляється від но­таріального
посвідчення договору у зв'язку із відсутністю коштів та часу.

При таких
обставинах, що позов відповідачем визнано, позовні вимоги не супере­чать закону, суд вважає можливим визнання угоди
купівлі - продажу
домоволодіння дійсною, і визнання на нього право власності за ОСОБА_1

У відповідності до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (
користувача) зе­мельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке само­чинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як вбачається з технічного висновку
ТОВ «Бердянськгражданпроект» № 40 від 19. 02. 2007 року розміщення самочинних споруд відповідає вимогам ДБН 360-92*
«Містобудівництво. Планування та
забудова міських та сільських селищ» як такі забу­дови, що склались. Технічний стан конструкцій
задовільний, пожежні, санітарні та но­рми розміщення
не порушені.

Згідно до ч. 1
ст. 377 ЦК України якщо договором про відчуження житлового
бу­динку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до
набувача пере­ходить право власності на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будин­ком, будівлею або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Таким чином, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право
власності на са­мовільні споруди.

Керуючись ст. 47 ЦК України 1963 p., ст. ст. 376, 377 ЦК України 2004 p., ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомості, а саме -
житлового бу­динку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, в 1985
році.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинні споруди -житловий будинок «А», сарай «Е», господарчі будівлі
«Д,В», літню кухню «Ж», вбира­льню
«К», навіси «Г,И,З.Б», льох «М», що розташовані по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок розташований
по АДРЕСА_1, який склада­ється з житлового будинку «А», сіней «а», сараю «Е»,
господарчих будівель «Д, В», лі­тньої
кухні «Ж», льоху «М», вбиральні «К», «Г,И,З,Б», воріт №
1, № 2, парканів №
3, № 4,
колодязю «Л»

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд. Заяву про апеля­ційне оскарження може бути подано протягом десяти
днів з дня оголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання за­яви про
апеляційне оскарження.