У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

18 липня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Пшонки М.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
Скадовського морського торгового порту до ОСОБА_1 про повернення грошових
коштів, отриманих без достатньої правової підстави, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від                      14 червня 2006 року та
рішення Апеляційного суду Херсонської області від 22 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2004 р. Скадовський морський
торговий порт (далі - Порт) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про повернення
грошових коштів, отриманих без достатньої правової підстави.

Зазначав, що рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 23.05.2002 р. ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з Порту заборгованість по заробітній платі в сумі
1024,05 грн., компенсацію за роботу у вихідні й святкові дні - 5194,58 грн. і
за час тимчасової непрацездатності - 542,08 грн. Цим же рішенням з Міністерства
транспорту України на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 8712 грн., судові витрати - 2122 грн. та 1000 грн.
моральної шкоди.

На виконання рішення суду в грудні 2002 року
Порт виплатив стягувачу всі присуджені з нього платежі.

Після поновлення на роботі ОСОБА_1 в березні
2003 р. отримав з каси Порту 8712 грн. заробітку за час вимушеного прогулу, які
за рішенням суду були стягнуті  з
Міністерства транспорту України, а не з Порту.

Ухвалою Верховного Суду України від
11.06.2003 р. рішення Голосіївського суду міста Києва від 23.05.2002 року
скасовано, в зв'язку з чим отримані відповідачем грошові кошти підлягали
поверненню як одержані без достатньої правової підстави.

Оскільки ОСОБА_1 ці кошти не повернув,
позивач просив стягнути з відповідача 8712 грн.,  що
були  сплачені відповідачу
безпідставно,  а  також
6760 грн. 71 коп. - у зв'язку з скасуванням рішення суду, яким було
стягнуто зазначену суму.

В подальшому позивач зменшив розмір позовних
вимог та просив стягнути з ОСОБА_1 9011,28 грн. в зв'язку з тим, що
відповідачем добровільно повернуто 6461,43 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області від 14.06.2006 р. позов задоволено: стягнуто  з
ОСОБА_1  на  користь позивача 9011,28 грн. безпідставно
отриманих коштів та 154,73 грн. судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської
області від 22.11.2006 р. рішення місцевого суду змінено: суму стягнення
зменшено до 5889,28 грн., судових витрат -
до 58,89 грн.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1  посилається на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до  вимог ст. 214 цього
Кодексу - під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов з підстав ст.ст. 469, 471 ЦК УРСР 1963 року, місцевий
суд виходив з того, що відповідач одержав у позивача грошові кошти без
достатньої правової підстави, а тому ці кошти підлягають стягненню за
вирахуванням добровільно повернутих сум.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції та зменшуючи розмір стягнення, апеляційний суд дійшов висновку,  що
місцевий суд при обрахунках не врахував 3192 грн., які відповідачем були
добровільно повернуті позивачеві.

Однак висновки судів щодо обставин справи зроблені з порушенням норм
процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В обґрунтування заперечень проти позову ОСОБА_1 посилався на те, що грошові кошти, присудженні з Порту за
рішенням суду за наслідками розгляду трудового спору,  в разі скасування судового рішення можуть
бути повернуті лише за правилами, що регламентують поворот виконання судових
рішень.

Крім того,  ОСОБА_1 посилався на те,
що отримані ним за рахунок Порту грошові кошти в сумі 8712 грн., які були
присуджені на його користь з Міністерства транспорту України, були ним повністю
повернуті позивачеві за рахунок відрахувань із заробітної плати, отриманої з
березня по липень 2003 р., в сумі 2250,57 грн., а також шляхом перерахування
ним грошових коштів на рахунок
позивача:  5.04.2004 р. - в сумі
4680 грн.  та  20.04.2004 р. - в сумі 1781,43 грн.

В порушення вимог ст. 212 ЦПК
України місцевий суд цим запереченням відповідача ніякої оцінки не дав та не
з'ясував, яке саме рішення було ухвалено судом за наслідками повторного
вирішення трудового спору між цими сторонами після скасування  Верховним
Судом  України  рішення
Голосіївського  районного   суду м. Києва від 23.05.2002 р. та чи не
вирішувалось судом питання про поворот виконання скасованого рішення. Також
залишилось неперевіреним твердження відповідача про повне повернення позивачеві
8712 грн.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст. 303 ЦПК України, на зазначені
порушення закону судом першої інстанції уваги не звернув.

За таких обставин, ухвалені в справі судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими,  а  тому
вони  підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст.ст.  336,  338 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської
області від 14 червня              2006
року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 22 листопада                 2006 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

М.П. Пшонка

Я.М. Романюк