Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12 листопада
2007 року                                                                  м. Лисичанськ

Лисичанський
міський суд Луганської області у складі:

головуючої
судді                                                      Лизенко
І.В.,

при
секретарі судового засідання                           Паршиковій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про
виселення з житлового будинку через неможливість спільного проживання, -

встановив:

Позивачка  звернулася до суду з вищеназваним позовом,
посилаючись на те, що є власником буд. АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 16.12.1996р. У будинку разом з нею зареєстрований та проживає відповідач, з
яким перебувала у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано 07.12.2004р. Протягом
тривалого часу відповідач вчиняє вдома сварки, завдає їй тілесні ушкодження,
жене її з будинку, у зв'язку з чим вона зверталася з заявами до Лисичанського
МВ УМВС України в Луганській області, але у порушенні кримінальних справ було
відмовлено за відсутністю у його діях складу злочину. Відповідачу неодноразово
виносились офіційні застереження про неприпустимість антигромадської поведінки
у побуті, взято його на облік як сімейного дебошира. Систематичним порушенням
спокою відповідач здійснює умови, неможливі для проживання та користування її
власністю. Просила суд виселити відповідача з житлового приміщення у буд.
АДРЕСА_1 без надання йому іншого житлового приміщення.

У
судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердила викладене у ньому, доповнивши,
що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі двічі: з 09.09.1983 року
по 1990 рік, та з 03.08.1991 року по 07.12.2004 року. Відповідач проживав у
будинкуАДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності, з 1986 року по
1990 рік та з 1996 року по цей час. З 2002 року відповідач морально принижує
її, застосовує фізичне насильство - штовхав її, бив, виривав волосся,
погрожував фізичною розправою, провокував сварки: викидав її речі на подвір'я.
Вона неодноразово зверталася з цього приводу до міліції, їй невідомо чи
приймалися заходи до відповідача з приводу її заяв. Просила суд позов
задовольнити. Відповідач з будинку не виселявся, його речі є у будинку, але з
осені 2006 року відповідач у будинку постійно не проживає: не ночує, лише навідується,
проживає у матері.

Представник
позивачки підтримала позов та пояснила, що протягом чотирьох років відповідач
створював позивачці умови, неможливі для проживання, що виражалося як в
моральних, так і в фізичних стражданнях позивачки: побої, знущання. Вважає, що
є всі підстави для виселення відповідача з будинку без надання йому іншого
житла.

Третя
особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, у
судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що
коли відповідач вдома, у сім'ї  постійно
виникають сварки. Бачила як відповідач тримав матір за волосся, пасма падали на
підлогу. У жовтні 2006 року, повернувшись з навчання, побачила, що матір
побито, побив батько через перестановку у будинку. Батько побив і бабусю.

Відповідач
у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що протягом 3,5 років
позивачка піддавала його психологічному терору (називала його квартиронаймачем,
погрожувала прописати будь-кого у будинку, винесла з будинку документи на будинок,
ображала його, у зв'язку з чим він звертався до міліції) через те, що він
припинив забезпечувати її матеріально, так як він оплачував навчання доньки.
Позивачка викидала його речі з будинку, не впускала його у будинок, без його
згоди перемістила його речі у іншу кімнату з метою заволодіти будинком в
цілому. У відповідь на образи позивачки він вчиняв сварки. Позивачку не топив у
ванній, лише відсунув її, щоб пройти до умивальника. Позивачку не бив,
намагався її не помічати, лише захищаючись, відштовхував її. Вважає, що має
право на проживання у будинку. Підписував офіційні застереження про
неприпустимість протиправної поведінки у матеріалах про відмову у порушенні
кримінальної справи: №1343, №4521, №4672, №2174.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнав, підтримав пояснення
відповідача.

Судом
досліджені наступні докази:

показання
третьої особиОСОБА_3 як свідка, яка показала, що бачила як батько штовхнув
матір у ванну, виривав пасма волосся, тому боїться за її життя. Батько весь час
ображав матір, погрожував їй фізичною розправою. Під час побиття її не було,
тому вона не бачила, щоб батько бив матір, але бачила у неї синці. Батьки часто
сварилися, мати також ображала батька у відповідь. Сварки починалися через
гроші, оплату комунальних послуг, через будинок, через користування речами,
температуру повітря у будинку. Батькові було виділено окрему кімнату, але на
цей час він проживає у бабусі, а у його кімнаті живе вона. Батькові виділено
іншу кімнату, де знаходяться його речі;

показання
свідка ОСОБА_4, яка у судовому засіданні пояснила, що є матір'ю позивачки,
відповідач постійно вчиняє сварки у будинку, якось намагався втопити позивачку
у ванній, восени 2006 року побив її та позивачку через те, що вони перенесли
речі відповідача у іншу кімнату, постійно зчиняє сварки, ображає позивачку.
Вважає, що відповідач може проживати у його матері;

показання
свідка ОСОБА_5, яка у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін, у 2006
році бачила синці у позивачки, яка сказала, що її побив відповідач, періодично
з 2005 року чула скандали між ними на подвір'ї, позивачка скаржилася, що
неможливо жити з відповідачем;

показання
свідка ОСОБА_6, яка у судовому засіданні пояснила, що є матір'ю відповідача,
синців у позивачки не бачила, позивачка на її сина не скаржилася. Зі слів
відповідача їй відомо, що позивачка провокувала його на сварки, на те, щоб він
її ударив, але він її не бив. У будинку сторін бувала рідко. Відповідач у цей
час живе у неї в будинку тимчасово, його речі знаходяться у будинку позивачки;

письмові
докази: довідка про зареєстрованих осіб, копія свідоцтва про розірвання шлюбу,
копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 07.11.2006р.,
копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 18.12.2005р.,
копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 24.12.2005р.,
копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 29.04.2004р.,
копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 29.10.2006р.,
копія паспорту позивачки, копія договору дарування житлового будинку, копія
рішення Лисичанського міського суду від 07.09.2004 року, медична довідка,
виписка з амбулаторної картки позивачки, копія акту судово-медичного обстеження
ОСОБА_4, копія акту судово-медичного обстеження позивачки, довідка про
відсутність у відповідача нерухомого майна, копія постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від 06.06.2006р., копія постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від 05.07.2006р., копія постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від 07.12.2004р., побутова характеристика
відповідача, копія договору дарування квартири, довідка про належність
нерухомого майна позивачці, медична довідка відповідача, копія рішення
Лисичанського міського суду від 31.07.2007 року, копія ухвали апеляційного суду
Луганської області від 02.10.2007 року; матеріал про відмову у порушенні
кримінальної справи №2174/2006р., матеріал про відмову у порушенні кримінальної
справи №3757/2004р., матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи
№2628/2006р., матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи
№4518/2005р., матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи
№4412/2005р., матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи
№1343/2004р., матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи
№4521/2006р., матеріал про відмову у порушенні кримінальної справи
№4672/2006р., справа про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП.

Суд,
вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, показання свідків,
дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судом
встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Будинок
АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачці на підставі договору
дарування будинку від 16.12.1996 року (а.с.12), що підтверджується рішенням
Лисичанського міського суду від 31.07.2007 року (а.с.76-79), яке набрало
чинності 02.10.2007 року (а.с.80-82).

Відповідач
вселився та зареєстрований у даному будинку як член сім'ї власника, що
підтверджується довідкою (а.с.4).

Відповідач
постійно проживав у будинку до осені 2006 року, не виселявся зі спірного
будинку до цього часу, але з метою уникнення сварок з позивачкою тимчасово
мешкає у матері, що підтверджується поясненнями сторін, показаннями
свідківОСОБА_3, ОСОБА_6

Відмовляючи
у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно
до ч.1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Таким чином, оскільки між сторонами при
вселенні відповідача у будинок не було іншої угоди про порядок користування
будинком, що видно з пояснень сторін, відповідач має право на користування
жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Відповідно
до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника
жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною
першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.
116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або
інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу
наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Відповідач
під час спільного проживання з позивачкою у будинку систематично протягом
2004-2006р.р. вчиняв сварки, 29.10.2006 року застосував фізичне насильство до
позивачки, тобто порушував правила співмешкання, що підтверджується показаннями
свідківОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також дослідженими у судовому засіданні:

-
матеріалом про відмову у порушенні кримінальної справи за №1343/2004р. за
заявою ОСОБА_1 про прийняття заходів до ОСОБА_2, який вчиняє сімейні сварки,
під час яких погрожує заявниці фізичною розправою, за результатами розгляду
якої винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від
29.04.2004р. та встановлено, що під час спільного проживання між сторонами
склалися особисті неприязні стосунки на ґрунті того, що власницею будинку є
дружина, а чоловікові це не подобається, 19.04.2004 року між ними відбулася
сварка, під час якої ОСОБА_2 не впускав ОСОБА_1 до хати. ОСОБА_2 поставлено на
облік в Лисичанський МВ УМВС як особу, що вчиняє насильство у сім'ї, йому
винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства у сім'ї.
Відповідач не заперечує наявність його підпису під офіційним попередженням;

-
матеріалом про відмову у порушенні кримінальної справи за №4412/2005р. за
заявою ОСОБА_1 про прийняття заходів до ОСОБА_2, який вчиняє вдома сварки, за
результатами розгляду якої винесено постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи від 18.12.2005р. та встановлено, що між сторонами склалися
особисті неприязні стосунки на ґрунті сімейно-побутових стосунків, 11.12.2005
року приблизно о 19-00 год. між ними відбулася сварка, під час якої ОСОБА_2
став ображати ОСОБА_1 у присутності доньки нецензурною лайкою. У матеріалах
міститься офіційне попередження ОСОБА_2 про неприпустимість вчинення насильства
у сім'ї, але відповідач заперечує наявність його підпису під попередженням,
тому суд дане офіційне попередження не бере до уваги;

-
матеріалом про відмову у порушенні кримінальної справи за №4518/2005р. за
заявою ОСОБА_1 про прийняття заходів до ОСОБА_2, який вчиняє вдома сварки, за
результатами розгляду якої винесено постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи від 24.12.2005р. та встановлено, що між сторонами склалися
особисті неприязні стосунки на ґрунті сімейно-побутових стосунків, 18.12.2005
року приблизно о 17-00 год. між ними відбулася сварка, під час якої ОСОБА_2
став ображати ОСОБА_1 у присутності доньки нецензурною лайкою. У матеріалах
міститься офіційне попередження ОСОБА_2 про неприпустимість вчинення насильства
у сім'ї, але відповідач заперечує наявність його підпису під попередженням,
тому суд дане офіційне попередження не бере до уваги;

-
матеріалом про відмову у порушенні кримінальної справи за №4521/2006р. за
заявою ОСОБА_1 про прийняття заходів до ОСОБА_2, який вчиняє вдома сварки, за
результатами розгляду якої винесено постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи від 29.10.2006р. та встановлено, що між сторонами склалися
особисті неприязні стосунки на ґрунті сімейно-побутових стосунків, 21.10.2006
року приблизно о 5-30 год. між ними відбулася сварка, під час якої ОСОБА_2
погрожував ОСОБА_1 фізичною розправою. ОСОБА_2 поставлено на облік в
Лисичанський МВ УМВС як особу, що вчиняє насильство у сім'ї, йому винесено
офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства у сім'ї.
Відповідач не заперечує наявність його підпису під офіційним попередженням;

-
матеріалом про відмову у порушенні кримінальної справи за №4672/2006р. за
фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та ОСОБА_4, за результатами
перевірки якого винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи
від 07.11.2006р. та встановлено, що між сторонами склалися особисті неприязні
стосунки на ґрунті сімейно-побутових стосунків, 29.10.2006 року приблизно о
20-00 год. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_4 відбулася сварка, під час якої
ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1, ОСОБА_4 тілесні ушкодження. ОСОБА_2 винесено офіційне
попередження про неприпустимість антигромадського поводження у побуті, а також
у відношенні ОСОБА_1 надалі. Відповідач не заперечує наявність його підпису під
офіційним попередженням;

-
справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 173-2 КУпАП,
за результатами розгляду якої суддею Лисичанського міського суду винесено
постанову від 13.01.2006 року, якою встановлено, що відповідач 18.12.2005 року
приблизно 0 17-00 год. вчинив сімейну сварку: ображав колишню дружину грубою
нецензурною лайкою, але враховуючи малозначність вчиненого правопорушення та
особу правопорушника суд постановив звільнити ОСОБА_2 від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

Разом з
тим, з наведених матеріалів про відмову у порушенні кримінальної справи та з
матеріалів про відмову у порушенні кримінальної справи за заявами ОСОБА_2 про
вжиття заходів до ОСОБА_1 за №3757/2004р., за №2174/2006р., за №2628/2006р.
вбачається, що між сторонами виникли стійкі неприязні стосунки.

Беручи
до уваги зазначені стосунки між сторонами, а також те, що відповідач з осені
2006 року постійно у будинку не мешкає, внаслідок чого з цього часу відсутні
звернення до міліції з приводу його поведінки, відповідач не має іншого житла,
що підтверджується довідкою (а.с.47), враховуючи, що виселення без надання
іншого жилого приміщення є крайньою мірою, суд вважає можливим обмежитися
попередженням відповідача про можливість його застосування.

На
підставі викладеного, ст. ст. 116, 156, 157 ЖК України, керуючись ст. ст. 10,
11, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про виселення з
житлового будинку через неможливість спільного проживання відмовити.

Попередити
ОСОБА_2 в тому, що у випадку подальшого порушення ним правил співмешкання він
буде виселений без надання іншого жилого приміщення.                     Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської
області шляхом подання до Лисичанського міського суду заяви про апеляційне
оскарження протягом 10-ти днів з дня його проголошення або подання апеляційної
скарги у той самий строк. Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду
Луганської області.

Суддя: