АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-982                                                                         Головуючий
Дуда Т.М. Суддя-доповідач: Бондар В.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 року                                                                                                 м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого
:  Бондара В.О.

Судців:                                   Бабак
A.M.

Прокопенка
О.Л.

При
секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 21 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до
Приватного підприємства „Могучій" Мелітопольського району Запорізької
області (далі - ПП „Могучій") про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

20 квітня 2006 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ПП „Могучій" про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначала, що 14 квітня 2000
року між нею та ПП „Могучій" було укладено договір оренди земельної
частки (паю), терміном на 25
років. Договір був зареєстрований у Променівській сільській раді. На час
укладення договору земельна ділянка належала позивачці на підставі земельного
сертифікату на право на земельну частку, виданого 28 січня 2000 року розміром 8,85 в умовних
кадастрових гектарах, вартістю 31599
грн.

15 грудня 2000 року вона
отримала Державний акт на право приватної власності на землю. Після отримання
нею Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку договір
земельної частки (паю) не переукладався.

Починаючи з 2004
року вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою розірвати
відносини, які склалися між ними на підставі договору оренди земельної частки,
але відповідач, незважаючи на ЇЇ чисельні прохання, продовжує користуватися
земельною ділянкою та чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, чим
порушує її право власності на землю.

Посилаючись на зазначені обставини просила зобов'язати
відповідача усунути перешкоди в користуванні нею земельною ділянкою, яка
належить їй на праві приватної власності, повернути земельну ділянку та
стягнути на її користь моральну шкоду -
3000 грн.

2

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 21 грудня 2006 року позов
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. зазначає, що рішення
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить
його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
місцевий суд виходив з того, що незважаючи на зміни щодо предмету договору, дія
договору оренди на земельну частку (пай) не припинена, зобов'язання сторін
виконуються та відповідач у судовому засіданні довів правомірність своєї
поведінки. Зазначеною обставиною, тобто зміною предмета договору оренди, як
підставою для його припинення та переукладення, позивачка позов не
обґрунтувала, письмовою заявою у відповідності до ст. 137 ЦПК України такі
вимоги не оформлювала, а тому предметом судового розгляду вони не були.

Однак погодитися з таким висновком суду першої інстанції
не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не
правильно застосував норми матеріального права.

Колегія судців вважає, що вказані порушення призвели до
неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі пп.
З і 4 ч. 1. ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині
залишення без задоволення вимог щодо усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою та поверненні її підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового
рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 14 квітня 2000 року між
сторонами було укладено договір оренди земельної частки (паю) терміном на 25 років. Ця
ділянка на час укладення договору належала позивачці на підставі виданого 28 січня 2000 року земельного
сертифікату на право на земельну частку (пай), розміром 8,85 умовних
кадастрових гектарів. На підставі рішення виконкому Променівської сільради від 15 грудня 2000 року, № 90 позивачка
отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею
6,31 гектарів в межах згідно з планом.

Розглядаючи справу, місцевий суд не врахував, що право
позивачки на землю порушено і підлягає захисту, оскільки після одержання
державного акту на право приватної власності на землю й виділення земельної
ділянки в натурі згідно з п. 2. З Типового договору оренди земельної частки
(паю) (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах
від 17 січня 2000 року, № 5) зобов'язання
сторін за укладеним договором припиняються відповідно до чинного законодавства.

З матеріалів справи (а. с. 13) та пояснення у судовому засіданні вбачається, що
відповідач визнав необхідність припинення договору оренди та повернення
земельної частки (паю) в полі №
12 мех. загону №
2 після збору врожаю за 2006
рік. Такі дії як позивача, так і відповідача свідчать про намір припинити
зобов'язання угодою сторін відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України.

За таких обставин рішення місцевого суду про відмову
позивачці повернути земельну ділянку та не чинити їй перешкод у користуванні
нею не відповідає вимогам чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позов
ОСОБА_1. в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та
поверненні її підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає, що підстави для
відшкодування моральної шкоди відсутні, оскільки позивачка не довела свого
позову у цій частині, що є її обов'язком відповідно до вимог засад змагальності
процесу за ст. 10 ЦПК
України.

Таким чином в частині відмови у відшкодуванні моральної
шкоди рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307,
309,313,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

3

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 21
грудня 2006 року по
цій справі в частині залишення без задоволення позовних вимог щодо усунення
перешкод у користуванні  земельною
ділянкою скасувати та ухвалити в цій частині нове  рішення наступного змісту:

„Зобов'язати Приватне підприємство „Могучій"
Мелітопольського району Запорізької області усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою площею 6,31 гектарів в межах, згідно з планом, розташованою
на території Променівської сільської ради та повернути її власнику ОСОБА_1
"

В іншій
частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно, проте може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суд/України протягом двох
місяців.