У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючого:  суддів:

Яреми А.Г.,   Гуменюка В.І.,   Данчука В.Г.,

Костенка А.В.,  Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М.,
Пшонки М.П.,

розглянувши 11 жовтня  2007 року в м. Києві клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та строку на перегляд
рішень у зв'язку з винятковими обставинами; касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ленінградського районного суду м. Києва від 23 грудня 1999 року, ухвали
Ленінградського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2001 року,  від 3 червня 2004 року, Київського міського
суду від 2 лютого 2000 року, лист Верховного Суду України від 20 березня 2001
року й ухвалу судді Верховного Суду України від 20 жовтня 2003 року; скаргу ОСОБА_1 про перегляд у
зв'язку з винятковими обставинами
рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 23 грудня 1999 року,
ухвал Ленінградського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2001 року,  від 3 червня 2004 року, ухвали Київського
міського суду від 2 лютого 2000 року, листа Верховного Суду України від 20
березня 2001 року й ухвали судді Верховного Суду України від 20 жовтня 2003
року  в справі за позовом прокурора
Ленінградского району м. Києва в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа - Київська універсальна біржа, про визнання
договорів купівлі-продажу квартири недійсними,

в с т
а н о в и л а:

До Верховного
Суду України надійшла  касаційна
скарга                ОСОБА_1 і скарга
про перегляд судових рішень у зв'язку з винятковими обставинами з клопотанням
про поновлення строку на касаційне оскарження та строку на перегляд рішень у
зв'язку з винятковими обставинами зазначених судових рішень, в якому ОСОБА_1
просить поновити відповідні строки, посилаючись на наявність поважних причин їх
пропуску.

Указане
клопотання підлягає задоволенню, причини пропуску  строку на касаційне оскарження рішень,
зазначені вказаною особою в клопотанні, можна визнати поважними.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 23 грудня 1999 року,
ухвал Ленінградського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2001 року та  від 3 червня 2004 року необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 324 ЦПК
України у касаційному порядку можуть бути оскаржені рішення (ухвали) суду
першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Зі змісту касаційної скарги та
доданих до неї матеріалів не вбачається, що
оскаржувані рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 23
грудня 1999 року й ухвали Ленінградського районного суду м. Києва від 22 жовтня
2001 року, від 3 червня 2004 року
переглядалися в апеляційному порядку, а тому підстави для перегляду їх в
касаційному порядку відсутні.

Крім того,
главою 2 розділу V "Касаційне провадження" не передбачено оскарження в касаційному
порядку рішення (ухвали) суду касаційної інстанції про повернення справи до
суду першої інстанції та рішення ухвали міського (обласного) суду, постановлену
ним в касаційному порядку. Тому у прийнятті касаційної скарги в частині
оскарження ухвал судді Верховного Суду
України від 20 жовтня 2003 року  й Київського міського суду від 2 лютого 2000 року слід відмовити.

Згідно з вимогами ст.
324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також
особи,  які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх   права,   свободи
чи  обов'язки,  мають
право  оскаржити  у касаційному порядку рішення  суду
першої  інстанції й ухвали суду
першої та апеляційної інстанцій у визначених випадках. Оскілки лист Верховного Суду України від 20 березня 2001 року не є судовим рішенням
(ухвалою), то у прийнятті касаційної скарги в частині оскарження вказаного
листа необхідно відмовити.

У прийнятті
скарги ОСОБА_1 в частині перегляду у зв'язку з винятковими обставинами ухвали
Ленінградського районного суду м. Києва від 3 червня 2004 року  та листа Верховного Суду України від 20
березня 2001 року  слід відмовити з таких
підстав.

Ухвалою
Ленінградського районного суду м. Києва від 3 червня 2004 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 на зазначене рішення суду першої інстанції від 23 грудня 1999 року
повернуто йому.

Листом
Верховного Суду України від 20 березня 2001 року  у принесенні протесту на предмет скасування
рішення від 23 грудня 1999 року ОСОБА_1 відмовлено, скаргу в порядку нагляду
залишено без задоволення.

Відповідно ст.
353 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участь у справі, коли суд вирішив питання про їх права і
обов'язки, мають право оскаржити до Верховного Суду України судові рішення
у цивільних справах у зв'язку з винятковими обставинами після їх перегляду у
касаційному порядку.

Як вбачається зі
змісту скарги про перегляд судових рішень за винятковими обставинами та доданих
до скарги матеріалів, ухвала Ленінградського районного суду м. Києва від 3
червня 2004 року в касаційному порядку не переглядалася. А лист Верховного Суду
України від 20 березня 2001 року  щодо
розгляду скарги в порядку нагляду не є судовим рішенням (ухвалою).

Колегія
суддів також вважає, що у допуску скарги до провадження у зв'язку з винятковими
обставинами в частині перегляду рішення Ленінградського районного суду м. Києва
від 23 грудня 1999 року, ухвали Київського
міського суду від 2 лютого 2000 року, ухвали
Ленінградського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2001 року й ухвали судді
Верховного Суду України від 20 жовтня 2003 року
та витребуванні справи слід відмовити, виходячи з
наступного.

Рішенням
Ленінградського районного суду м. Києва від 23 грудня 1999 року, залишеним без
змін ухвалою Київського міського суду від 2 лютого 2000 року, позов задоволено,
визнано договори купівлі-продажу спірної квартири  недійсними, сторони повернуто в попередній стан.

Ухвалою
Ленінградського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2001 року в
задоволенні  подання державного
виконавця  про відстрочку виконання
рішення суду про виселення до  виконання
рішення про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою
судді Верховного Суду України від 20 жовтня 2003 року  справу повернуто до Святошинського районного
суду м. Києва для  виконання  вимог ЦПК України 1963 року.

ОСОБА_1
звернувся до Верховного Суду України зі скаргою, у якій просить
переглянути  в зв'язку з винятковими
обставинами вказані судові рішення (ухвали), посилаючись на необ'єктивність
розгляду справи, невідповідність висновків судів обставинам справи, порушення
норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України
судові рішення у цивільних справах можуть бути переглянуті у зв'язку із
винятковими обставинами після їх перегляду у касаційному порядку, якщо вони
оскаржені з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної
інстанції одного і того самого положення закону; визнання судового рішення
міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, таким, що
порушує міжнародні зобов'язання України.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про наявність передбачених ст. 354 ЦПК України підстав для перегляду
судового рішення у зв'язку із винятковими обставинами.

Керуючись
ст. ст. 73, 324, 325, п. 2 ч. 3 ст. 328, 354, 356 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в
а л и л а:

Клопотання
ОСОБА_1 задовольнити, поновити строк на касаційне оскарження і перегляд рішень
у зв'язку з винятковими обставинами.

У відкритті
касаційного провадження в даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині
оскарження рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 23 грудня 1999
року, ухвал Ленінградського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2001 року
та  від 3 червня 2004 року відмовити.

У прийнятті
касаційної скарги ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського міського суду
від 2 лютого 2000 року, листа Верховного Суду України від 20 березня 2001 року
й ухвали судді Верховного Суду України від 20 жовтня 2003 року відмовити.

У прийнятті
скарги ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з винятковими обставинами ухвали
Київського міського суду від 2 лютого 2000 року та листа Верховного Суду
України від 20 березня 2001 року
відмовити.

У допуску скарги
ОСОБА_1 в частині щодо рішення
Ленінградського районного суду м. Києва від 23 грудня 1999 року, ухвали Київського міського суду від 2 лютого 2000 року, ухвали Ленінградського районного суду м. Києва від 22
жовтня 2001 року й ухвали судді Верховного Суду України від 20 жовтня 2003
року  до провадження у зв'язку з
винятковими обставинами та  витребуванні справи відмовити.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий  Судді Верховного Суду України

Ярема
А.Г.
Гуменюк В.І.

Данчук В.Г.

Костенко А.В.

Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.
Пшонка М.П.