Справа № 2-2216/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

02 серпня  2007 року                                   Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим

у складі: головуючего судді - Шумова В.В.

при секретарі -  Сущенко Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом  Державного медичного закладу «Санаторій «Білорусія»
Управління справами Президента Республіки Білорусь до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

24
квітня 2007 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з відповідачки суму бору за користування послугами мобільного
зв'язку у розмірі 755 гривень 60 копійок та понесені ним судові  витрати з посиланням на норми цивільного
права.

11
липня 2007 року позовні вимоги представник позивача вточнив позовні вимоги,
посилаючись на норми КЗпП України. Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачкою був перевищений ліміт мобільних переговорів, що було встановлено
комплексною ревізією фінансово - господарської діяльності від 02 листопада 2006
року за період 2005 року та за 2006 рік, в результаті якої буда встановлена
сума боргу у розмірі 755 гривень 60 копійок, яка й підлягає стягненню з
відповідачки.

Позовні вимоги
відповідачка не визнала, відшкодувати спричинену матеріальну шкоду
відмовилася.

Суд,
перевіривши матеріали справи, вислухавши представника позивача та відповідача,
вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно
до вимог ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації  внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків

Ст. 132
КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при
виконанні трудових обов'язків передбачає матеріальну відповідальність
працівників з вини яких заподіяно шкоду у розмірі прямої дійсної шкоди  але не більш свого середнього місячного
заробітку.

При
цьому відповідальність працівника виникає за умови  наявності винних діянь.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, працюючи секретарем - машиністкою,
отримувала ліміт користуванні послугами мобільного зв'язку у розмірі 30  гривень, про що свідчить надана до матеріалів
справи копія наказу № 91 від 16 вересня 2004 року (а.с. 24-25).

Однак,  відповідно до довідки головного бухгалтера
санаторію відповідачка вийшла за розмір наданого ліміту на суму 344 гривні 11
копійок у 2005 році та на суму 355 гривень 10 копійок у 2006 році.

Відповідно
до наказу головного лікаря санаторію № 101 від 28 жовтня 2004 року сума ліміту
для ОСОБА_1 була змінена та збільшена до 10 доларів США, що за курсом валют
становить 50 гривень.

Між
тим,  у відповідності до наказу
Управління справами Президенту Республіки Білорусь № 209 від 14 жовтня 2004
року ліміти користування послугами мобільного зв'язку були збільшені лише для
керівників організацій та заступників керівників організацій, іншим категоріям
працівників наявність мобільного зв'язку та встановлення ліміту користування
ним не передбачена.

Відповідно
до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник повинен довести наявність умов передбачених
ст. 130 КЗпП України.

Таким
чином, обставин, що свідчать про спричинення матеріальної шкоди з вини  ОСОБА_1 не встановлено, тому у позові
Державному медичному закладу «Санаторій «Білорусія» Управління справами
Президента Республіки Білорусь слід відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 130, 132, 138 КЗпП України ст. ст. 10, 60, 212, 215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У
задоволенні позову Державного медичного закладу «Санаторій «Білорусія»
Управління справами Президента Республіки Білорусь до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний  строк з наступного дня після проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Суддя