У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 січня
2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах
Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,  Романюка Я.М.,  Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики України, Державного підприємства
“Броварський оптовий ринок”, Броварського державного виробничо-торгового
підприємства про стягнення заробітної плати, компенсації на харчування,
зобов'язання повернути трудову книжку, внесення запису до трудової книжки,
поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами
Державного підприємства “Броварський оптовий ринок” і Міністерства аграрної
політики України на рішення Шевченківського районного суду  м. Києва
від 17 травня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25
серпня 2004 року,

в с т а
н о в и л а:

В квітні 2003 р. ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом до
Міністерства аграрної політики України, Державного підприємства “Броварський
оптовий ринок”, Броварського державного виробничо-торгового підприємства про
стягнення заробітної плати, компенсації на харчування, зобов'язання повернути
трудову книжку, внесення запису до трудової книжки, поновлення на роботі та
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від
17.05.2004 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від
25.08.2004 р., позов задоволено частково: на користь позивачки стягнуто з ДП
“Броварський оптовий ринок” 4279,16 грн. невиплаченої заробітної плати,
стягнуто з Міністерства аграрної політики України 5000 грн. моральної шкоди, на
міністерство покладено обов'язок передати трудову книжку позивачки до ДП
“Броварський оптовий ринок”, останнього зобов'язано внести записи в трудову
книжку щодо роботи позивачки, а в решті вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційних скарг Державне підприємство “Броварський
оптовий ринок” і Міністерство аграрної політики України  посилаються на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з
чим ставлять питання про скасування судових рішень та направлення справи на
новий розгляд.

Заперечуючи проти доводів касаційної скарги, позивачка
вказує на те, що судові рішення, на її думку, є законними й обґрунтованими.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що
оплата заробітної плати позивачки та ведення її трудової книжки при ліквідації
підприємства, на якому вона працювала, відповідачами здійснено з порушенням
вимог трудового законодавства.

Апеляційний суд  погодився з таким висновком суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені
в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та процесуального
права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок судів не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційні
скарги Державного підприємства “Броварський оптовий ринок” і Міністерства
аграрної політики України  відхилити.

Рішення  Шевченківського районного суду  м. Києва
від 17 травня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25
серпня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф.
Левченко

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін