Справа
№ 22-ц-180/07
інстанції Данилюк А.В.
Доповідач Мудренко Л.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

14 лютого 2007 року.
м. Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -
судді Сівчука Є.І., суддів: Русинчука М.М., Мудренко Л.І. при секретарі:
Антонюк О.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору дарування за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 та
представника позивача ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду від 12 грудня 2006 року.

встановила:

Рішенням Ківерцівського районного суду від 12 грудня 2006 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, визнання договору
купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 та представник
позивача ОСОБА_1., просять скасувати вказане судове рішення, покликаючись на
порушення судом процесуального права та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити вказані позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала з наведених у ній підстав, просила скаргу
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, кожен
зокрема, апеляційну скаргу заперечили, просили скаргу відхилити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно ч.І ст.235
ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами з метою приховання
іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 грудня 2003 року між
відповідачем ОСОБА_5 ти ОСОБА_6 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 3). Зокрема, це
підтверджується й поясненнями ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_6 помер (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відомо,
що між його братом ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір дарування, а не
договір купівлі-продажу спірної квартири. Однак, позивач не оспорював даний
договір. Отже, позивач усвідомлював і погоджувався, що набувачем майна є його
брат ОСОБА_6, а не він. Дана обставина вказує на той факт, що вчинений правочин
відповідав воєвиявленню його сторін.

Крім того, знаючи про тяжке захворювання ОСОБА_6 позивач не
ставив питання про належність квартири, не порушував цього питання і його брат,
що спростовує доводи позивача, що спірну квартиру він придбав для себе, а брату
передав лише в користування.

Відповідно до ч. З ст. 10 та ч. 1
ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду беззаперечних доказів, що даний
правочин є удаваним, а насправді вчинено договір купівлі-продажу квартири між
ним та відповідачем ОСОБА_5

А тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку
про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договору
дарування недійсним, визнання договору купівлі-продажу та визнання права
власності на квартиру.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,
наведених у рішенні.

Оскаржуване рішення суду постановлене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307,
308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 та представника
позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду від 12 грудня 2006 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяців з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді