Справа №2-19/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
лютого 2007 року                                                                                                           м.
Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі
головуючого судді Крикуна МП.,
при секретарі Богдан А.І, за участю: позивача ОСОБА_1., представника
позивача адвоката ОСОБА_2., відповідачів ОСОБА_3., ОСОБА_4., представника відповідача ОСОБА_3. адвоката
ОСОБА_5., представника третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_6. ОСОБА_4.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Арцизі Одеської області в
залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення,
усунення перешкод в користуванні квартирою, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1. звернувся в жовтні 2004 року з
вищезазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що в період з 1976 року по 04.09.2003
року перебував в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3. В період шлюбу в 1985 році позивачу в користування була
надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1. 11.12.2000 року Арцизькою міською радою
на підставі рішення виконкому Арцизької міської ради від 07.12.2000р. №420 на
вищевказану квартиру видано свідоцтво про право власності. Після розірвання
шлюбу відповідачка перешкоджає йому проживати у вказаній квартирі. Відповідачка
поміняла замок на вхідних дверях у квартиру, в результаті чого він в квартиру
потрапити не може. Відповідачка в квартиру його не допускає, порушує його право
на житло та його права як співвласника квартири. Позивач просить суд
постановити рішення, яким вселити його у вказану квартиру та зобов'язати
відповідачку не перешкоджати йому r користуванні
квартирою. Відповідачка ОСОБА_3. незаконно позбавила його права користування
зазначеною квартирою і цими протиправними діями відповідачки йому заподіяна
моральна шкода у розмірі 5000 гривень яку він просить стягнути на його користь
з відповідачки ОСОБА_3.

Судом до участі у справі у якості співвідповідача залучена ОСОБА_4, яка на
даний час мешкає в квартирі АДРЕСА_1 і є співвласником зазначеної квартири.

Судом до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучений ОСОБА_6, що є
співвласником вищезазначеної квартири.

Позивач ОСОБА_1. в судовому засіданні пояснив, що
відповідачі ОСОБА_3. і ОСОБА_4. у спірну квартиру його не допускають, іншого
власного житла він немає, на даний час йому проживати немає де, вимушений
проживати у гуртожитку депо Арциз (бригадний дім), де за проживання він сплачує
26,01 грн за добу. Він зареєстрований як проживаючий у вказаній квартирі. В
березні 2004р. з причини неприязних стосунків зі своєю колишньою дружиною
ОСОБА_3. він виїхав з вказаної квартири. В подальшому він бажав проживати у
вказаній квартирі але спроб вселитися у вказану квартиру не робив, так як знав,
що відповідачка ОСОБА_3. буде заперечувати проти його проживання у спірній

квартирі і не пустить
його у вказану квартиру. В зв'язку з зазначеним він вирішив звернутися до суду
з позовом про вселення. Позивач уточнив свої позовні вимоги, просив суд вселити
його у квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати відповідачів ОСОБА_3. та ОСОБА_4. не
перешкоджати йому в користуванні зазначеною квартирою та стягнути з
відповідачки ОСОБА_3. на його користь 5000 гривень у якості компенсації
заподіяної йому моральної шкоди.

Відповідачка
ОСОБА_3. позов не визнала та пояснила суду, що спірну квартиру вони з позивачем
отримали в період шлюбу. Під час спільного життя квартира була приватизована і
її власниками стали вона, її чоловік ОСОБА_6. та їхні діти ОСОБА_6. та ОСОБА_4.
Після розірвання шлюбу позивач вирішив не проживати разом із нею, та виїхав із
квартири. До цього часу між нею та позивачем часто виникали сварки та бійки з
приводу чого вона неодноразово зверталася з заявами до міліції. Вона не
перешкоджала позивачу у проживанні в спільній квартирі. Він з власної
ініціативи виїхав з вказаної квартири і з березня 2004 року до цього часу
проживає окремо. За час слухання справи вона виїхала зі спірної квартири і в
ній на даний час не проживає та не зареєстрована. В зв'язку з одруженням
змінила прізвище на «ОСОБА_3». На даний час в квартирі зі своєю сім'єю проживає
її і позивача дочка ОСОБА_4. Чоловік її дочки ОСОБА_4. у вказаній квартирі не
зареєстрований. Вона заперечує проти вселення позивача у вищевказану квартиру.
Вважає, що позивач не може проживати в спірній квартирі, оскільки в квартирі
всього дві кімнати, в квартирі проживає їх донька ОСОБА_4 з чоловіком і тому
дві сім'ї не можуть проживати в одній квартирі. Позовні вимоги позивача
стосовно стягнення з неї моральної шкоди у розмірі 5000 гривень не визнає,
оскільки не перешкоджала позивачу у проживанні з 2004 року у їх спільній
квартирі. Позивач добровільно виїхав з зазначеної квартири і жив окремо. Якби
він звернувся до неї з проханням дозволити йому проживати у спільній квартирі
то вона б не заперечувала і надала йому ключі від квартири, але позивач до неї
з таким проханням не звертався.

Співвідповідач
ОСОБА_4. позов ОСОБА_1. про вселення та усунення перешкод в користуванні
квартирою не визнала та пояснила, що вона заперечує проти вселення позивача у
квартиру АДРЕСА_1. Вона є співвласницею вказаної квартири. У вказаній квартирі
її мати ОСОБА_3. в даний час не проживає та не зареєстрована, а її батько
ОСОБА_1. виїхав з вказаної квартири ще у 2004 році. У спірній двокімнатній
квартирі на даний час проживає вона разом зі своїм чоловіком та малолітньою
дитиною. її чоловік не зареєстрований як такий, що проживає у зазначеній
квартирі. Вона не може виділити одну кімнату для проживання позивачу та як всю
квартиру займає її родина і вона не зможе проживати з позивачем в одній
квартирі через неприязні стосунки.

Представник
третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_6. ОСОБА_4. пояснила, що ОСОБА_6. є співвласником спірної
квартири, на даний час постійно проживає в м. Нижньовартовську Тюменської
області РФ, проти
задоволення позову ОСОБА_1. заперечувала.

Заслухав
пояснення та доводи сторін та їх представників, думку представника третьої
особи на стороні відповідачів, вивчив матеріали справи та надані сторонами та
особами, що брали участь у справі, докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Копією свідоцтва
про право власності виданого Арцизькою міською радою 11.12.2000 року,
підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4(а.с. 15).

Копією домової книги підтверджується, що ОСОБА_1
зареєстрований як такий, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, проте у вказаній
квартирі не проживає, що не заперечується сторонами у справі. Позивач проживає
у гуртожитку, відповідно до квитанції №25 ОСОБА_1. сплатив 52,02 грн за
проживання з 02.02.2007р. по 03.02.2007р. в бригадному будинку депо Арциз.

Відповідачі у справі ОСОБА_3. та ОСОБА_4. заперечують проти вселення позивача у квартиру АДРЕСА_1.

Копіями довідок лікарів нарколога та психіатра Арцизької районної
поліклініки від 29.11.2006р. ІНФОРМАЦІЯ_1
підтверджується, що ОСОБА_1. на обліку у лікарів нарколога та психіатра
не перебуває.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка їм належить на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно до ч.І ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній
власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Відповідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають в приватній
власності будинок (квартиру), користуються нею для власного проживання та
проживання членів їх сім'ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Згідно ч.І ст. 319 ЦК
України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Частиною 2 ст.48 Закону України «Про власність» передбачено, що
власник може вимагати усунення любих порушень його права.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на
праві спільної сумісної власності сторонам по справі та третій особі.
Відповідачі ОСОБА_3. та ОСОБА_4., заперечуючи проти вселення позивача ОСОБА_1.
у зазначену квартиру, перешкоджають йому в користуванні його майном та
порушують гарантоване йому Конституцією України (ст.47) право на житло та його
право володіти та користуватися належним йому майном.

За цих обставин суд вважає, що позовна заява позивача підлягає задоволенню
в частині вселення його в вищезазначену квартиру та зобов'язання відповідачів
усунути перешкоди в користуванні позивачем квартирою.

Також суд вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні його вимог
про стягнення з ОСОБА_3. на його користь 5000 гривень в якості компенсації за
заподіяну йому моральну шкоду за дії відповідачки пов'язані з позбавленням його
права користування квартирою, оскільки в судовому засіданні встановлено, що
позивач в березні 2004 року добровільно виїхав зі спірної квартири і в судовому
засіданні не надав доказів того, що в подальшому, до пред'явлення позову, він
здійснював спроби вселитися у вказану квартиру та користуватися нею, а
відповідачка ОСОБА_3. перешкоджала йому це зробити, не допускала його у спірну
квартиру.

Керуючись ч.2 ст. 48 Закону України «Про власність», ст.
150 ЖК України, ч.І ст. 319, ч.І ст. 369 ЦК
України, ст.ст. 60, 61, 209,213, 214, 215 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права
користування квартирою АДРЕСА_1.

В
задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь
ОСОБА_1судовий збір у розмірі 8,50 грн.

Стягнути з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової
допомоги у розмірі 300 грн.

Стягнути з
ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 42,50 грн.

Стягнути з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 7,50 гривень на користь ТУ ДСА України в Одеській
області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської
області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.