Справа № 22-
880/2007 р.                                   Головуючий
у 1 інстанції: Каракай Н.Д.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року                                                                                  м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:    Бондара В.О.

Суддів:                       Бабак A.M.

Прокопенка
О.Л. При секретарі:    Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Дочірнього підприємства „Запорізький облавтодор" ВАТ „Державна
акціонерна компанія „ДАК" Автомобільні дороги України" на рішення
Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2006 року по
справі за позовом Дочірнього підприємства „Запорізький облавтодор" ВАТ
„Державна акціонерна компанія „ДАК" Автомобільні дороги України до ОСОБА_1
про стягнення збитків заподіяних злочином,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ДП Запорізький облавтодор" ВАТ
„Державна акціонерна компанія „ДАК" Автомобільні дороги України звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків заподіяних злочином.

У позовній заяві зазначав, що 24 вересня 1996 року за
участю водія трактора Т-150, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1, який знаходився у
трудових відносинах з позивачем сталася дорожня - транспортна пригода.

Постановою Гуляйпільського районного суду від 11.10.2005
року кримінальна справа у відношенні ОСОБА_1 за ст. 286 ч.2
КК України була закрита на підставі ст. 6 п. 4 КПК України та ст. 1 п «г»
Закону України Про амністію» від 31.05.2005 року, а цивільний позов виділено з
матеріалів кримінальної справи для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Гуляйпільського райсуда Запорізької області від 04.05.2006 року позов ОСОБА_2. до
ДП Запорізький облавтодор" ВАТ „Державна акціонерна компанія „ДАК"
Автомобільні дороги України, третьої особи ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
та моральної шкоди внаслідок злочину задоволено частково, та на її користь
стягнуто матеріальні збитки у сумі 1990,12 грн., моральну шкоду, заподіяну
злочином 15000 грн.

Відповідно платіжного доручення № 737 від 14.06.2006 року
сума відшкодування у розмірі 16990.12 гривень перерахована підприємством
ОСОБА_2

Оскільки, винним у злочині є ОСОБА_1, а позивач поніс
матеріальні збитки в розмірі 16990,12 грн., в порядку регресу, просив суд
стягнути з відповідача виплачене відшкодування.

2

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької
області від 28 грудня 2006 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
5000 грн. в рахунок регресної вимоги про стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди завданої діями, які мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку. В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі Дочірнє підприємство „Запорізький
облавтодор" ВАТ „Державна акціонерна компанія „ДАК" Автомобільні
дороги України" просить скасувати рішення та постановити нове про задоволення
позову у повному обсязі, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з відповідача, в порядку регресу, суми
відшкодування у розмірі 16990.12 гривень, яку він сплатив за рішенням Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від 04.05.2006 року ОСОБА_2 в погашення її
матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, яке мало місце
24 вересня 1996 року за участю водія трактора Т-150, номерний знак НОМЕР_1
ОСОБА_1, який знаходився у трудових відносинах з позивачем.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що
ОСОБА_1 шкода завдана підприємству в процесі трудової діяльності, тому
застосував норми трудового законодавства, які регламентують відшкодування шкоди
працівником, внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він
не відповідає обставинам справи, судом неправильно застосовані норми
матеріального права, оскільки шкода була заподіяна діями відповідача, які не
пов'язані з виконанням обов'язків, взятих ним за трудовим договором, у зв'язку
з чим, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.п.З і 4 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 1996 року ОСОБА_1
працюючи у ДП Запорізький облавтодор" ВАТ „Державна акціонерна компанія
„ДАК" Автомобільні дороги України водієм трактора Т-150, номерний знак
НОМЕР_1, скоїв дорожню - транспортну пригоду. Постановою Гуляйпільського
районного суду від 11.10.2005 року він визнаний винним за ст. 286 ч.2 КК
України та кримінальна справа відносно нього закрита на підставі ст. 6 п. 4 КПК
України та ст. 1 п «г» Закону України Про амністію» від 31.05.2005 року (а.с.
12).

Оскільки транспортний засіб належить позивачу, правомірно
було заявлено позов до нього і рішенням Гуляйпільського районного суду
Запорізької області від 04.05.2006 року стягнута матеріальна та моральна шкода
на користь ОСОБА_2, яка є потерпілою від ДТП
(а.с. 8-11).

В матеріалах справи наявне платіжне доручення № 737 від
14.06.2006 року відповідно якого ДП Запорізький облавтодор" ВАТ „Державна
акціонерна компанія „ДАК" Автомобільні дороги України перерахував ОСОБА_2
16990.12 гривень відповідно рішення суду від 04.05.2006 року (а.с. 14).

З'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи сторін,
проаналізувавши зібрані докази, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що
позивач має право зворотної вимоги до винної особи, відповідача по справі, тому
при постановленні рішення повинен був керуватися нормами цивільного
законодавства, зокрема вимогами ст.ст. 1191, 1193 ЦК України.

3

Судова колегія вирішуючи спір на підставі наявних у
справі доказів, вважає, що відповідно до ст. 1191 ЦК України, позивач
набув право зворотної вимоги до ОСОБА_1 у розмірі виплаченого відшкодування.

Так як, постановою Гуляйпільського районного суду від
11.10.2005 року по кримінальній справі у відношенні ОСОБА_1 за ст. 286 ч.2
КК України встановлена його вина
у ДТП, яка мала місце 24 вересня 1996 року, відповідно ст. 61
ЦПК України ця обставина є обов'язковою для вирішення спору по даній справі,
тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених вимог, оскільки ст.
1193 ЦК України
не передбачено зменшення розміру відшкодування, коли шкоди завдано вчиненням
злочину.

Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати, що
складають судовий збір у сумі 169.90 гривень, та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30.00 гривень підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись
ст.ст. 307,309 пГ4", 313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства „Запорізький
облавтодор" ВАТ „Державна акціонерна компанія „ДАК" Автомобільні
дороги України" задовольнити.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької
області від 28 грудня 2006 року по справі за позовом Дочірнього підприємства
„Запорізький облавтодор" ВАТ „Державна акціонерна компанія „ДАК"
Автомобільні дороги України до ОСОБА_1 про стягнення збитків заподіяних
злочином скасувати.

Постановити
нове рішення наступного змісту:

Позов Дочірнього підприємства „Запорізький
облавтодор" ВАТ „Державна акціонерна компанія „ДАК" Автомобільні
дороги України до ОСОБА_1 про стягнення збитків заподіяних злочином
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства
„Запорізький облавтодор" ВАТ „Державна акціонерна компанія „ДАК"
Автомобільні дороги України 16990.12 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Дочірнього підприємства
„Запорізький облавтодор" ВАТ „Державна акціонерна компанія „ДАК"
Автомобільні дороги України судовий збір у сумі 169.90 гривень, та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30.00 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.