Справа
№ 2- 1146
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
року                                                                            Ялтинський міський суд Криму
у складі судді  :
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі  Ялтинського міського
суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до виконкому Сімеїзської селищної Ради, за участю третьої особи:
ОСОБА_2про визнання рішення та свідоцтва про право власності на майно
уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати незаконними та скасувати рішення
виконкому Сімеїзської селищної Ради № 19 від 12 січня 2006 року в частині
реєстрації ОСОБА_2. гаража за адресою:
м. Ялта, АДРЕСА_1 і свідоцтво про право власності на даний гараж.
мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1міста Ялта. ОСОБА_2,
безпосередньо перед вікнами її квартири, без її згоди, був  самовільно збудований гараж, якій не
відповідає вимогам будівельних норм та правил, оскільки відстань між ним
та  вікнами її квартири складає менше 10
метрів, та ущемляє її права, як власника квартири. Не дивлячись на це та на її
численні скарги в різні інстанції, відповідачем, без її згоди, було ухвалене рішення
про реєстрацію гаражу і видано на нього свідоцтво про право власності.
відповідача в суді позов не визнав з тих підстав, що гараж був збудований
ОСОБА_2 на земельній ділянці, яка належить йому на праві приватної власності і
виділена саме для будівництва  гаража.
Рішення про передачу ОСОБА_2у власність земельної ділянки, вже було предметом
судового розгляду і в позові ОСОБА_1 було відмовлено, рішення набрало законної
сили. Вважає, що на сьогоднішній день ніяких доказів того, що оскаржуємим
рішенням виконкому та свідоцтвом про право власності ущемлені якісь права
ОСОБА_1, нею суду не представлено.

Третя
особа ОСОБА_2 позов також не визнав з вищезгаданих підстав.

Суд,
вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
задоволенню не підлягає. і в позові
Кордметом судового розгляду і в позові Корчан ажа. Рішення про передачу Середе у власність ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1. є власницею квартири АДРЕСА_1(а.с. 7).
ОСОБА_2. є власником квартири № 1 цього ж будинку і земельної ділянки площею
0,0051 га, розташованої в місті Ялта, АДРЕСА_1, на підставі державного акту на право
власності на землю, виданого 19 листопаду 2004 року.  Цільове призначення даної земельної ділянки
визначене - для будівництва й обслуговування індивідуального гаража (а.с. 23).

З
прийнятим Сімеїзською селищною Радою рішенням про передачу ОСОБА_2даної ділянки
у власність і з видачею йому державного акту на землю ОСОБА_1 також була не
згодна і оскаржила їх в судовому порядку. Рішенням Ялтинського міського суду
від 06 липня 2006 року в позові про визнання незаконним рішення і недійсним -
державного акту, ОСОБА_1 було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду АРК від 19
грудня 2006 року рішення суду було залишене без зміни та набрало законної сили
(а.с. 32). Таким чином, факт того, що земельна ділянка для будівництва гаража
була виділена ОСОБА_2законно, встановлений рішенням суду, яка набрало законної
сили, та згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України повторному доказуванню не підлягає.

Згідно
п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати їх
використовування за цільовим призначенням.

Відповідно
до цільового призначення земельної ділянки, в границях її меж, ОСОБА_2 був
збудований гараж з надбудовою, який був обстежений державною приймальною
комісією і складений акт про можливість його
прийняття до експлуатації. Рішенням виконкому Сімеїзської селРади № 19
від 12 січня 2006 року, акт приймальної комісії був затверджений і за ОСОБА_2
оформлено право власності на індивідуальний гараж з надбудовою (а.с. 26).  На підставі вказаного рішення, 28 квітня 2006
року ОСОБА_2було видане свідоцтво про право власності на даний гараж (а.с. 24,
25).

Таким
чином, гараж був збудований ОСОБА_2 на земельній ділянці, що знаходиться в його
приватній власності, яка була йому виділена саме для цієї мети.

Згідно
ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод та інтересів.

Позивачка
стверджує, що рішенням виконкому і свідоцтвом про право власності були порушені
її права власника квартири, оскільки воно було винесене без її згоди, а гараж
збудований з порушенням будівельних норм та правил.

Разом з
тим, яких-небудь інших вимог, окрім визнання недійсними правовстановлюючого
документу на гараж ОСОБА_2і рішення виконкому, позивачкою не заявлено, а тому
суду не ясно, які правові наслідки скасування даних документів спричинить саме
для ОСОБА_1, і за захистом яких саме своїх порушених прав вона звернулася до
суду із даним позовом.

Також
позивачкою не представлено суду доказів, що гараж ОСОБА_2чинить їй перешкоди в
користуванні квартирою, що він не відповідає вимогам будівельних норм та
правил, тоді як ст. 60 ЦПК України говорить про те, що кожна із сторін повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 91 ЗК України, ст.ст. 3,10,60,61,209,212,213,215,218    ЦПК  України, суд

В И Р І
Ш И В  :

У
позові ОСОБА_1 до виконкому Сімеїзської селищної Ради про визнання рішення та свідоцтва
про право власності на майно недійсними - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд в
порядку та строки, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: