Справа № 22ц -
473/2007                         Головуючий
у 1 інс. - Криворученко Д.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

14 березня 2007
року      Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

Головуючого -
судді Коренькової З.Д. Суддів - Скрипка А.А., Заболотного В.М.

при секретарі -
Куксі М.В.

з участю
- ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали апеляційної скарги
Державної виконавчої служби у Городнянському районі Чернігівської області на
ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2007
року по справі за скаргою ОСОБА_1на протиправні дії Державної виконавчої служби
у Городнянському районі Чернігівської області ,-

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі на ухвалу Городянського районного
суду Чернігівської області від 15 січня 2007 року по даній справі , якою вимоги
скарги ОСОБА_1 задоволені частково, Державна виконавча служба у Городнянському
районі Чернігівської області просить зазначену ухвалу суду першої інстанції
скасувати.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції в повній мірі не дослідив та не дав
вірну правову оцінку обставинам по справі, зокрема, при постановленні
оскаржуваної ухвали боржник ОСОБА_4 не був залучений до участі в справі , як
заінтересована особа. Крім того, апелянт вважає, що в судове засідання для дачі
пояснень не був викликаний експерт ОСОБА_5, який робив висновок експерта.
Зазначеною ухвалою суд вирішив питання щодо неправомірності постанови ДВС у
Городянському районі Чернігівської області від 30.03.2006 року, яка не була
предметом оскарження, а також постановив відновити виконавче провадження з
виконання виконавчого листа, за яким на

той
час вже було відкрите виконавче провадження. На думку апелянта, суд також не
врахував покази , як свідків державних виконавців ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що
потягло за собою постановления
неправомірної ухвали.

У серпні 2006 року ОСОБА_1
звернулась до суду зі скаргою на протиправні дії ДВС у Городняннському районі
Чернігівської області .В скарзі і ОСОБА_1 вказувала, що у виконавчій службі
Городянського району знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на її
користь 87544,31 грн. На виконання рішення їй було сплачено 11039,76 грн. Решта
суми не відшкодована. У процесі виконавчого провадження було проведено
товарознавчу експертизу і було оцінено будинок боржника на суму 20000 грн. З
такою експертизою вона не була згодна і зверталась двічі : 10.11.2005 року та
23.11.2005 року із заявами до ДВС у Городнянському районі про призначення
повторної або додаткової експертизи, так як ½
частина будинку не була виділена в натурі, а також не вирішено питання
щодо земельної ділянки. Крім того, експерт фірми „Еталон" м. Чернігова,
який визначав вартість будинку, визначив витратну вартість будинку і прирівняв
її до ринкової, а не встановив фактичну ринкову вартість. ДВС у Городнянському
районі повторну експертизу не призначила, а 10.01.2006 року письмово повідомила
, що згідно висновку експертизи від 01.11.2005 року ½
частину АДРЕСА_1 виділити в натурі немає можливості. В зв'язку з чим
ОСОБА_1 звернулась до ДВС у Городнянському районі з проханням в судовому
порядку вирішити питання про виділення частки належної ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 в
натурі для звернення стягнення на неї. В судовому засіданні було вирішено, що
вказана в експертизі сума за ½  частину
домоволодіння ОСОБА_3 в розмірі 10157 грн. буде перерахована на її особистий
рахунок в погашення заподіяної шкоди. Внаслідок цього ОСОБА_1, під диктовку
державного виконавця ОСОБА_7, 07.02.2006 року була написана заява до ДВС у
Городнянському районі, в якій вона вказала, що просить суму за Уг частину
домоволодіння ОСОБА_3 в розмірі 10157 грн. врахувати як сплату за ½ частину
будинку, а також припинити стягнення на ½  частину будинку.
Про наслідки написання вказаної заяви ОСОБА_1 не знала, а державний виконавець
її з наслідками не ознайомила. Ніякого рішення по заяві вона не отримувала та
не знала, що виконавче провадження було завершене. З визначенням вартості
домоволодіння ОСОБА_3 вона категорично була не згодна і вважала, що її ввели в
оману. 08 серпня 2006 року вона повторно звернулась до ДВС у Городнянському
районі про призначення повторної оцінки домоволодіння боржника, оплату якої
гарантувала. Але ДВС відмовила їй, зазначивши у відповіді, що їй надано право
повторного пред'явлення виконавчого листа на виконання до 30.03.2009 року,
оскільки виконавче провадження було завершене і їй було повернуто виконавчий
лист. ОСОБА_1 наполягала на тому, що вона ніколи не отримувала від ДВС ніяких
постанов про закінчення виконавчого провадження та повернення їй виконавчого
листа. Відмову у призначенні повторної товарознавчої та будівельно-технічної
експертиз вважала незаконною та такою, порушила її права як стягувача.

Просила суд визнати протиправною
відмову у проведенні повторної товарознавчої та будівельно-технічної експертиз.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги і просила суд визнати висновок
експерта по домоволодінню ОСОБА_3 від

01.11.2005       року необгрунтованим та призначити
повторну експертизу для

визначення
дійсної вартості майна, на яке звернуто стягнення, виходячи з

ринкових цін на
житло на даний час, та про наявність технічної можливості

розподілу цього
домоволодіння на дві окремі квартири з облаштуванням

окремого входу,
а також - визнати постанову про закриття виконавчого

провадження
незаконною та зобов'язати ДВС поновити його.

Оскаржуваною
ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2007
року скарга ОСОБА_1на протиправні дії Державної виконавчої служби у
Городнянському районі Чернігівської області задоволена частково.

Визнано
неправомірною відмову ДВС у Городнянському районі Чернігівської області ОСОБА_1
у проведенні повторної товарознавчої та будівельно-технічної експертизи
домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1.

Визнано неправомірною постанову ДВС у Городнянському
районі від

30.03.2006       року про повернення виконавчого документа
стягувачеві при

примусовому
виконанні виконавчого листа №1-4 Городнянського районного

суду від
20.02.2004 року про стягнення з ОСОБА_4на

користь
ОСОБА_187544,31 грн. матеріальної, моральної шкоди

та судових
витрат та зобов'язано ДВС у Городнянському районі відновити

виконавче
провадження.

У задоволенні
вимог ОСОБА_1 про визнання висновку експерта від 01.11.2005 року по
домоволодінню необґрунтованим та про призначення судом повторної експертизи для
визначення дійсної вартості майна, на яке звернуто стягнення, відмовлено.

Стягнуто з ДВС у
Городянському районі Чернігівської області на користь держави 3.40 грн.
судового збору ( державного мита) та 7,50 грн. витрат з інформаційно - технічного
забезпечення розгляду цивільних справ на користь ТУ ДСА України у Чернігівській
області.

Дослідивши
матеріали справи, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового
процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до
висновку , що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої
інстанції ,- залишенню без змін, оскільки постановлена судом з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 18 січня 2005
року державним виконавцем відділу ДВС Городянського районного управління
юстиції ОСОБА_7 у відповідності до положень статті 18 Закону України „ Про
виконавче провадження" було винесено постанову про відкриття виконавчого
провадження на виконання виконавчого листа № 1-4 , виданого Городянським
районним судом 20.02. 2004 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1  87544, 31 грн. матеріальної, моральної шкоди та судових
витрат ( а. с.2вп№371).

15 червня 2005 року державним виконавцем відділу ДВС Городянського
районного управління юстиції ОСОБА_7 у присутності понятих та за участю ОСОБА_4
і ОСОБА_1 проведено опис і арешт майна ( а. с.42 -43 вп № 371).

26 червня 2006 року державним виконавцем відділу ДВС Городянського
районного управління юстиції ОСОБА_7у відповідності до положень статті 14
Закону України „ Про виконавче провадження" винесено постанову про
призначення експерта для участі у виконавчому провадженні ( а. с. 46-47 в/п
№371).

Є вірним по суті висновок суду першої інстанції відносно того, що з
матеріалів виконавчого провадження № 371- 4/06 вбачається , що ОСОБА_1 з
постановою державного виконавця про призначення у виконавчому провадженні
експерта не ознайомлювалася , копію постанови не отримувала і постанова взагалі
не направлялась сторонам виконавчого провадження, що призвело до порушення
вимог статті 14 Закону України „ Про виконавче провадження „ ( а. с. 46-47 в/п
№ 371). Наведене свідчить про порушення державною виконавчою службою законних
прав ОСОБА_1, передбачених ст. 11-1 Закону України „ Про виконавче провадження"
при призначенні експерта у виконавчому провадженні і призначенні оцінки
вартості ½  частини будинку , який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Крім того, державною виконавчою службою в порушення вимог
зазначеної статті не роз'яснено право ОСОБА_1 брати участь 14.07. 2005 року при
проведенні експертизи по оцінці вартості ½  частини будинку в
АДРЕСА_1 та можливості його виділення.

З зазначеного висновку експерта вбачається, що експерт застосовує для
визначення вартості досліджувального домоволодіння загальновідомий витратний
методичний підхід, при цьому не обґрунтовуючи його застосування, що суперечить
положенням п. 53 Постанови Кабінету Міністрів України № 1440 від 10 вересня
2003 року „ Про затвердження Національного стандарту №1, Загальні засади оцінки
майна і майнових прав".

10 січня 2006 року на заяви ОСОБА_1 щодо призначення
повторної або додаткової експертизи надано відповідь, з якої вбачається, що
призначити повторну експертизу ДВС може тільки при авансуванні витрат на
проведення такої експертизи , що суперечить положенням статті 48 Закону України
„ Про виконавче провадження", оскільки авансування витрат на виконавче
провадження є правом стягувача , а не його обов'язком.

Відповідно до положень п. 2 ст. 40
Закону України „Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий
державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було
проведено частково, повертається стягувачу: якщо у боржника відсутнє майно, на
яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно
до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Державний
виконавець ОСОБА_6,
виносячи 30 березня 2006 року постанову
про повернення виконавчого документа
, мав відомості про наявність у боржника майна, на яке може бути звернено
стягнення, так як під арештом перебував ще автомобіль марки „ІЖ- 271501",
повторну оцінку якого проведено тільки 12 липня 2006 року, кошти від продажу
якого надійшли на рахунок ДВС 17.08.2006 року.

Таким чином,
судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що фактично виконавчий лист
№1-4 від 20.02.2004 року, виданий Городнянським районним судом про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 87544,31 грн. матеріальної, моральної шкоди та
судових витрат, стягувачу не повертався, і тому постанова ДВС від 30.03.2006
року про повернення виконавчого документа стягувачу винесена в порушення вимог
ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження".

Є вірним по суті
висновок суду першої інстанції відносно того, що: експертиза по оцінці
домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, призначена та проведена в порушення
вимог ст. 14 Закону України „Про виконавче провадження", оскільки стягувач
ОСОБА_1 з постановою про призначення експертизи не ознайомлювалась, копію
постанови не отримувала, про час та місце проведення експертизи не
повідомлялась, чим порушено її права, передбачені ст. 11-1 зазначеного Закону.
Експертизу проведено в порушення вимог ст. 10 Закону України „Про судову
експертизу" особою, яка не має атестації і кваліфікації судового експерта
з проведення будівельно-технічної експертизи. В порушення п. 53 Постанови
Кабінету Міністрів України №1440 від 10 вересня 2003 року „Про затвердження
Національного стандарту №1, Загальні засади оцінки майна і майнових прав"
експертом у висновку не обґрунтовано застосування методичних підходів, методів
та оціночних процедур.

Враховуючи
викладене, ДВС У Городнянському районі Чернігівської області необгрунтовано та
неправомірно відмовив стягувачу ОСОБА_1 у проведенні повторної товарознавчої та
будівельно-техничної експертизи.

Також суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до висновку відносно того, що постанова від 30
березня 2006 року винесена державним виконавцем відділу ДВС Городянського
районного управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві є
такою, що прийнята з порушенням вимог п. 2 статті 40 Закону України „ Про
виконавче провадження" і є неправомірною, а виконавче провадження на
підставі статті 41 зазначеного Закону підлягає відновленню.

Враховуючи вищенаведене , доводи
апеляційної скарги щодо невідповідності оскаржуваної ухвали суду першої
інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального
права є безпідставними .Оскаржувана ухвала є обґрунтованою, вона постановлена
на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Є також безпідставним і довод апеляційної скарги відносно того, що боржник ОСОБА_4 не
був залучений судом першої інстанції до участі у справі в якості
заінтересованої особи . Оскільки як вбачається з ухвали судді суду першої
інстанції від 20 грудня 2006 року ( а. с. 52),- боржник ОСОБА_4 був залучений
до участі у справі, а в судовому засіданні суду першої інстанції приймала участь
в якості його представника ОСОБА_4. ( а. с. 71-72).

Керуючись
статтями : 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України ,-
апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Державної виконавчої служби у Городянському районі Чернігівської області
відхилити.

Ухвалу
Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.