У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 травня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України у складі:

Романюка
Я.М.    Левченка Є.Ф.,      Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом
ОСОБА_1 до акціонерного товариства “Дойче Люфтганза Акцієнгезелльшафт” про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою
акціонерного товариства “Дойче Люфтганза Акцієнгезелльшафт” на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 9 березня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2006 року,

в с т а
н о в и л а :

в листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до АТ “Дойче Люфтганза Акцієнгезелльшафт” про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що працівники відповідача
своїми діями в сфері надання послуг завдали йому такої.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 березня 2006 року
позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2006 року це рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі АТ “Дойче Люфтганза Акцієнгезелльшафт” просить
скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час
розгляду  справи  в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального  чи процесуального  права і не
може  встановлювати або (та)
вважати доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Так, посилання в касаційній скарзі на
те, що відповідач у справі - представництво авіакомпанії “Люфтганза”, не є
юридичною особою, відтак, не може бути стороною в справі, не заслуговує на
увагу, позаяк участь у справі в якості представників брали   Кот О.О. та Лукаш Т.В., які відповідно до
довіреності представляли інтереси саме АТ “Дойче Люфтганза Акцієнгезелльшафт”,
тобто відповідачем в справі було зазначене товариство і його інтереси в суді
були представлені зазначеними особами.

Посилання в касаційній скарзі на
неповідомлення відповідача про місце та час розгляду справи в апеляційному суді
спростовується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання судової
повістки.

За
таких обставин касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані
рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу акціонерного товариства “Дойче Люфтганза
Акцієнгезелльшафт” відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 9 березня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
Я.М. Романюк

Є.Ф. Левченко

М.П. Пшонка